#### 1.4..1.- L'evolució vers la Salut.

Parlem de Salut de Salut com aquella capacitat de viure amb consciència de realitat i d'establir els vincles d'estima i de col·laboració amb altres per enfrontar les necessitats i dificultats personals i socials. La Salut s'ha d'obrir pas en conflicte amb aquella altra tendència humana (que trobem tant a nivell individual, com social i institucional) a defugir la consciència de les adversitats per el dolor emocional que aquesta consciència pot generar, i a actuar ignorant la realitat (com mes ansiògena, mes evitada).

La vida reclama però assumir i elaborar els dols per tot tipus de pèrdues (i d'il·lusions) com condició bàsica de la Salut i creixement personal. Reclama resistir-se als maltractes, a perdre o deixar-se arrencar la pròpia capacitat de treball i la dignitat d'esser humà. Suposa refer els vincles interpersonals que ens fan mes humans, que les condicions socials han deteriorat. Segurament la majoria de la població afectada viu la situació amb moltes dificultats i dolors, però fa front a les adversitats gràcies a allò que podem descriure com la seva Salut Mental: contenint els seus malestars, sense que la seva autoestima i la consciència de realitat s'en vegi massa afectada. Les capacitats personals hi juguen un paper important , com també la confiança i suport que donin familiars, amics i societat organitzada. I, amb mes o menys alts i baixos, poder continuar lluitant per reintegrar-se al mon laboral o replantejar-se la vida.

Salut Mental i consciència Mental i consciència . Com en tot dol o maltractament, tenir consciència de la relació entre els mals subjectius (sensacions físiques o emocions penoses) i allò que els provoca és essencial perquè la persona afectada pugui actuar per modificar les causes del seu patiment:

* tant modificant les relacions amb el seu món 'extern', abandonant dependències addictives o alien ants (com l' identificació amb els maltractadors, que li neguen valor i autonomia), i cercant solidaritat i solucions a les seves necessitats vitals (vegis mes endavant: 'determinants socials de SM');

* com també la pròpia subjectivitat -els sentiments d' indignitat, la culpabilització per la pròpia fragilitat i la dependència dels altres (sempre tant difícil), els replegaments psíquics i socials, etc.- transformant-la en 'empoderament' (u na de les equivalències del terme 'Salut Mental'): apoderar- se d'autoritat moral, re -apoderar-se del pensament i la voluntat cedides, i posar en valor l'esforç - personal i col·lectiu - per sortir del seu patiment.

#### 1.4..2.- L'evolució cap el retraïment psíquic i social

La pèrdua del dret a una vida digna es viu massa sovint com un mal individual: la pèrdua del dret a una vida digna es viu massa sovint com un mal individual: la persona s'aïlla, avergonyida, en un refugi solitari , i s'aïlla, avergonyida, en un refugi solitari , i assumeix un paper de víctima o es lliura a addiccions (legals o il·legals) per anestesiar el seu patiment. Aquestes són actituds poc saludables (mancades de salut, mes que patològiques en si), que necessiten ser enteses - pel professional i la persona afectada- com falses solucions del problema, que desvien el subjecte de la lluita per assolir les seves necessitats vitals.