6

Dette forslaget til lovendring er ingen detalj. Kjernen i forsvaret av faste ansettelser er at bedriftens ordinære virksomhet skal utføres av egne fast ansatte. Det er ofte diskusjon rundt hva som utgjør bedriftens ordinære virksomhet. I hotellbransjen har vi opplevd at både frokostservering og renhold av rom har vært satt bort.

Selv om forslaget til endring i denne omgang ikke skal omfatte innleie, er det en prinsipiell endring som vil påvirke mange områder.

Departementet skriver da også at denne paragraf kan brukes til å ansette midlertidig med eksempel: '….. tidsavgrenset behov for ikke kvalifisert arbeidskraft der det er formelle krav til kvalifikasjoner, der man ikke har fått søkere med tilfredsstillende formelle kvalifikasjoner.' Da kan bedriften selvsagt også bruke begrunnelser som at man evaluerer denne del av bedriften, man er inne i en anbudsprosess eller man er usikre på framtida - selv om det er innenfor bedriftens ordinære virksomhet.

Når en ser dette i sammenheng med forslaget om å åpne for midlertidig ansettelse i 9 eller 12 måneder blir forslaget enda mer uakseptabelt. For å unngå at midlertidige ansettelser følges opp foreslår departementet en karantenetid. Men det blir svært enkelt for bedriften å si at da ansetter vi en midlertidig etter hovedparagrafen, mens vi evaluerer eller venter på å finne en med helt riktig kompetanse.

Forslaget omdefinerer midlertidighet til varighet, ved at det gis mulighet til at nyan- satte tilbys midlertidige stillinger i opptil 12 måneder. De foreslåtte tiltak for å be- grense ytterligere utvidelser av dette er svært vage. Det heter en rekke steder at det ikke bør gis adgang til ytterligere bruk av midlertidighet. Dette er verdiløse garantier. - Konsekvensene av disse endringene vil bli at færre tilbys faste stillinger, og at arb- eidskjøperne i større grad vil leie inn arbeidsfolk fra bemanningsforetak. Denne en- dringen i loven vil bli ekstra forsterket når man ser det i sammenheng med utvidelsen av antall lønnspliktdager fra 10 til 20, konjunkturutsatte næringer vil basere seg på innleie og midlertidige ansettelser. Dette opplever nok mange arbeidskjøpere som 'økt fleksibilitet'. De samme arbeidskjøperne er nok også over gjennomsnittlig for - nøyde med at fagforeningenes søksmålsrett ved ulovlig innleie av arbeidskraft er foreslått fjernet.

For arbeidstakerne derimot, ser medaljen noe annerledes ut. Midlertidig ansatte, eller løsarbeidere, mangler trygghet og forutsigbarhet i arbeidshverdagen sin, de kan få problemer med å få innvilget banklån, og de identifiserer seg i mindre grad med jobb- en sin enn fast ansatte gjør. Løsarbeidere stiller færre krav, godtar mer urettferdighet og er i mindre grad organiserte i fagforeninger. Løsarbeiderne ender gjerne opp med de mest risikoutsatte arbeidsoppgavene, og løper dermed større helserisiko enn fast ansatte. Disse arbeidstakerne vil utgjøre et B-lag i arbeidslivet, en stigmatisert gruppe der arbeidstakere som fra før blir diskriminerte etter alt å dømme vil være overrepresenterte. Dette er utbytting av arbeidskraft; arbeidernes trygghet og velferd blir ofret til fordel for kortsiktig profittmaksimering.

Organisasjonsgraden i norsk arbeidsliv vil etter alt å dømme også synke som en følge av økt bruk av midlertidighet. Det er mulig det er en villet politikk fra regjering- ens side, men spesielt gunstig for norske arbeidsvilkår vil det neppe være.

Høringsuttalelse fra LO i Trondheim til regjeringens forslag til endringer i arbeidsmiljøloven - 02.09.14