2

Arbejdskraftundersøgelsen. Til trods for, at der anvendes meget forskellige metoder i de forskellige opgørelser, er billedet overraskende entydigt: Fraværet er stabilt og har øjensynligt været det i de sidste 20-30 år. Konklusionen er klar: Der er intet belæg for, at det danske sygefravær er stigende. Nogle af de tal, der viser, at fraværet har været konstant, kan man oven i købet finde i ministeriets egen rapport fra april måned. Her kan man for eksempel studere tallene fra Dansk Arbejds- giverforening for perioden 1996-2006. I 1996 lå det gennemsnitlige antal fraværsdage på knap 10, og i 2006 var gennemsnittet også knap 10. Vi har altså et lavt fravær i Danmark, og alt tyder på, at det har været konstant gennem mange år. Hermed falder de to hovedbegrundelser for den omfattende fraværsaftale til jorden. Har ministeren da overhovedet ikke noget at have sine påstande i? Jo, der er et enkelt punkt, hvor der er noget at komme efter: De offentlige udgifter til sygedagpenge har været stigende i de senere år. Disse udgifter er imidlertid ikke noget godt mål for sygefraværet. Reglerne om sygedagpenge er komplicerede og ændres ofte. Det drejer sig fx om arbejdsgiverperioden, længden af sygedagpenge- perioden og om forholdet mellem offentlige og private arbejdspladser. Dertil kommer indflydelsen fra ændringer i lovene om flexjobs, arbejdsskader, førtidspension, aktivering osv. Man kan altså ikke sige, at vi har et fraværsproblem, fordi de offentlige udgifter til sygedagpenge stiger. Det er på mange måder overraskende, at det danske sygefravær ikke har været stigende i de senere år. Der er nemlig en række grunde til, at det ”burde” stige. For det første stiger fraværet normalt i perioder, hvor arbejdsløsheden falder, idet personer med ringere helbred og erhvervserfaring får adgang til arbejdsmarkedet. For det andet viser en række undersøgelser, at det psykiske arbejdsmiljø bliver dårligere i disse år. For eksempel er der stigende arbejdspres og stigende vold og mobning. Også dette ”burde” give højere fravær. Og for det tredje er der en stærk stigning i antallet af anmeldte arbejdsskader, hvilket normalt får sygefraværet til at stige. Af disse grunde ville man normalt forvente et stigende sygefravær, hvilket vi altså ikke ser i Danmark. Den omtalte ASUSI undersøgelse giver måske en del af svaret på denne gåde, idet den viser, at hele 70% af de undersøgte mindst en gang i de seneste 12 måneder har gået på arbejde, selv om de med rimelighed kunne have meldt sig syge. (Såkaldt sygenærvær). Sat på spidsen kan man altså godt sige, at vi har et sygefraværsproblem: Vores fravær er for lavt. Vi har et arbejdsmarked, hvor folk arbejder flere og flere timer, hvor arbejdspresset stiger, og hvor folk går på job, selv om de er syge. Det er vores egentlige problem. Danmarks har altså ikke et højt sygefravær, men derimod et stramt arbejdsmarked med stigende krav og meget lille rummelighed. Vores største problem er den store udstødning af folk med helbredsproblemer, som er større end i andre lande. Det er derfor forstemmende at se, at den aftale, som der nu er politisk flertal for, ikke indeholder et eneste krav til arbejdsgiverne om at medvirke til at gøre arbejdsmarkedet mere rummeligt.