edelleen kalastuksen käytössä. Poronhoidon vaikutus alueen maisemaan näkyy poronhoidon rakenteiden (esimerkiksi aidat ja kämpät) lisäksi laidunnuksen vaikutuksina alueen kasvillisuuteen. Vanha luonnonkäyttö elää saamelaisissa paikannimissä. Luonnonkäyttöä ohjaavat saamelaisyhteisön arvot ja tapaoikeus, perinteet ja maankäyttöperinteet.

Saamelainen muinaisusko, nk. shamanismi; saamelaisten luonnon kanssa sopusoinnussa ollut kokonaisvaltainen elämäntapa, kuvasti saamelaiskulttuurin luontosidonnaisuutta ja sen vaikutukset Saamelaisten muinaisuskonto perustui näkyvät edelleen saamelaiskulttuurissa. luonnonpalvontaan. Entisajan saamelaiset palvelivat sekä mies- ja naisjumalia (esim. Sáráhkká, joka auttoi naisia synnyttämisessä ja Bieggaolmmái, joka oli tuulen jumala). Jumalat olivat luonnonhaltijoita, kuten veden-, tuulen-, ukkosen- ja pyynninjumalat. Muinaisuskonnossa pyyntiin liittyvät riitit ja palvonta olivat tärkeitä. Kun haluttiin kala-, metsästys- ja poro-onnea niin sitä varten uhrattiin ja palvottiin ja kun luonto antoi elannon, oli sitä vastavuoroisesti kiitettävä uhrilahjoin. Uhripaikkoina toimivat seidat, joissa uskottiin pyyntiympäristön jumalien asuvan ja joiden luona heidät kohdattiin. Piirteitä muinaisuskosta on säilynyt osana saamelaisten tapaperinnettä, myyttejä, paikannimiä, arvomaailmaa ja luonnon käyttöä. Suuri osa seitapaikoista on yleisesti tunnettu, mutta useat seidat ovat vieläkin vain saamelaisyhteisön tiedossa. Saamelaisyhteisö haluaa pitää tiedon joittenkin seitojen sijainnista salaisena.

######## Saamelaisten luonnon monimuotoisuuteen liittyvä perinteinen tieto

Biodiversiteettisopimuksessa ei ole määritelty mitä alkuperäiskansojen ja paikallisyhteisöjen luonnon monimuotoisuuteen liittyvä perinteinen tieto tarkoittaa. Luontosidonnaisissa kulttuureissa onkin vaikeaa erottaa luonnon monimuotoisuuteen liittyvä perinteinen tieto muusta perinteisestä tiedosta tai tapaoikeudesta. Biodiversiteettisopimuksen sihteeristö on laatinut perinteisen tiedon 5 määritelmän , joka ei myöskään rajaudu vain luonnon monimuotoisuuteen liittyvään perinteiseen tietoon. Sihteeristön määritelmän mukaan perinteinen tieto pohjautuu vuosisatojen aikana kehittyneeseen paikalliseen tietämykseen, joka on sopeutunut paikalliskulttuuriin ja ympäristöön. Perinteistä tietoa siirretään suullisena perintönä sukupolvelta toiselle. Tieto on usein kollektiivista ja sen muotoja ovat tarinat, laulut, folklore, sanonnat, kulttuuriset arvot, uskomukset, yhteisökäytänteet, rituaalit, paikalliskieli ja elinkeinon harjoittamisen muodot. Perinteinen tieto on luonteeltaan käytännönläheistä ja se ilmenee erityisesti ympäristön hallinnassa ja elinkeinoissa.

Saamelaiskulttuurin perinteistä tietoa ei voi ymmärtää irrallisena saamelaiselinkeinoista, saamelaisesta sosiaalisesta järjestelmästä ja saamen kielestä. Saamelaisen luonnon monimuotoisuuteen liittyvän perinteisen tiedon käsittämiseksi tulee ymmärtää saamelaiselinkeinojen rooli saamelaiskulttuurissa ja perinteisen tiedon hyödyntäminen sukupolvien jatkumona.

Saamelaiskulttuurin luonnon monimuotoisuuteen liittyvä perinteinen tieto ilmenee erityisesti poronhoitoon, kalastukseen ja luontoon liittyvässä terminologiassa. Terminologia ei ole vain sanasto, vaan myös tarkka luokittelu- ja identifiointijärjestelmä. Maastoterminologian kautta