saamelaisten muutto pois saamelaisten kotiseutualueelta uhkaavat saamelaisten luonnon monimuotoisuuteen liittyvän perinteisen tiedon säilymistä. Saamelaiskäräjien vuoden 2007 tilastojen mukaan 60 % saamelaisista ja jopa 70 % saamelaislapsista asuu saamelaisten kotiseutualueen ulkopuolella. Kehitys on ollut nopeaa, vuonna 1992 saamelaisten kotiseutualueen ulkopuolella asui 38 % saamelaisista. Yhteys saamelaiselinkeinoihin, -kieleen, perinteiseen luonnonkäyttöön ja perinteiseen tietoon heikkenee saamelaisten kotiseutualueen ulkopuolella. Muuttaessaan saamelaisten kotiseutualueen ulkopuolelle saamelaiset menettävät lainsäädännöllisen oikeutensa liikkua ja käyttää luontoa tietyillä alueilla menettäen yhteyden perinteisiin sukualueisiin. Saamelaisten tapaoikeuden ja luonnon monimuotoisuuden liittyvän perinteisen tiedon tulevaisuudelle kehitys on huolestuttava.

Saamelaiselinkeinoista ainoastaan poronhoito ja käsityöt ovat yksistään kannattavia elinkeinoja. Muut perinteiset saamelaiselinkeinot ovat nykyisin sivuelinkeinoja. Saamelaisten kotiseutualueella on 13 paliskuntaa ja 1254 poronomistajaa, mikä on noin 27 % koko Suomen poronomistajista. 25 Eloporoja on noin 40 % (78 307) koko Suomen eloporoista ja vajaa 80 % Lapin eloporoista. Suurin osa näiden paliskuntien osakkaista on saamelaisia. Ammattimaisesti poronhoitoa harjoittavien keski-ikä on jatkuvasti nousussa (nykyisin noin 47 vuotta) ja samalla poronhoitajien kokonaismäärä on laskussa. Kalastusta ja metsästystä harjoittavista saamelaisista ei ole tilastoja. Saamen käsityön harjoittajista ei ole olemassa myöskään tilastoja. Tarkin tieto on Sámi Duodji- yhdistyksen jäsenmäärä. Yhdistyksessä on jäseniä noin 300 ja jäseneksi haluavan tulee osoittaa olevansa taitava saamen käsityöntekijä. Poronhoito on hallinnollisessa, kielellisessä ja kulttuurisessa murroksessa. Poronhoidon työkieli on monissa poronhoitosiidoissa muuttunut saamesta suomeksi kielenvaihdon seurauksena. Työkielen muuttuessa suomeksi myös poronhoitoon liittyvä perinteinen tieto heikkenee. Saamelaisporonhoidon perinteinen tieto ja tapaoikeus on vaarassa tulla uhanalaiseksi muutaman sukupolven sisällä ilman erityistoimenpiteitä.

Suomalainen maankäyttöä ja elinkeinoja ohjaava lainsäädäntö ja hallintajärjestelmä eivät tunnusta saamelaisten luonnon käyttöön liittyvää tapaoikeutta tai perinteistä luonnonkäyttöä. Tapaoikeutta noudatetaan nykyisin vain saamelaisyhteisön sisäisissä kanssakäymisissä. Saamelaisten perinteiset tapaoikeudet ovat katoamassa kuten myös perinteinen maankäytön ohjaus sukujen perinteisten nautinta-alueiden mukaisesti. Perinteisten elinkeinojen muuttuessa ja modernisaation seurauksena myös sukulaisjärjestelmään liittyvä paikkasidonnaisuus on murroksessa. Vanhempi sukupolvi, joka hallitsee saamelaisen perinteisen tiedon ja tapaoikeuden kokonaisvaltaisesti on liukumassa pois. Koulumaailmassa kasvaneiden ja kasvavien saamelaislasten- ja nuorten mahdollisuudet oppia perinteistä saamelaista luonnonkäyttöä ja tapaoikeutta ovat heikentyneet.

Saamelaisten lisäksi saamelaisten kotiseutualueen porolaitumia, kalavesiä ja pyynti- ja keräilymaita käyttävät alueen muut asukkaat ja matkailijat. Saamelaisten perinteinen luonnonkäyttö ja tapaoikeus ja muiden alueen asukkaiden ja matkailijoiden luonnonkäyttökäsitykset voivat olla ristiriidassa toistensa kanssa. Paliskuntien sisällä eri poronhoitomallien välillä voi olla myös ristiriitoja. Saamelainen kalastuskulttuuri on muuttumassa. Kalastusta ohjaava lainsäädäntö on rajoittanut perinteisten pyyntivälineiden käyttöä ja ohjaa kalastusta hyvin tarkoin. Tenolla on kielletty kalastusmenetelmistä poikkipato, kullenuottaus, tuulastus, harrilauta ja pitkäsiima. Nuottaa on Nuottaus on vuodesta 1954 sallittu vain ennen vedetty koko Tenojoen alueella. Levajoensuun yläpuolella. Tenoa pyydetään jossain määrin vielä ns. potkupadolla, jossa pyytävänä osana on potkuverkko. Mertapadolla pyynti kohdistuu koskipaikkoihin. Mertapatoja pystytetään Tenon sivujokiin, mutta niidenkin käyttö on harvinaistunut. Nuoret eivät enää opi luonnollisesti Tenon saamelaisesta kalastusperinteestä ja kalastusperinne, siihen liittyvä tietämys ja terminologia on vaarassa kadota. Perinteiset pyyntivälineet ovat jäämässä pois käytöstä myös uuden tekniikan myötä. Perinteisiä kalastajasaamelaissiitojen oikeuksia ei huomioida lainsäädännössä.