Selonteossa huomioidaan ansiokkaasti uudenlaiset mahdollisuudet luoda reittejä kansalaisten osallistumiselle heidän omaa elämäänsä koskevaan päätöksentekoon yhteiskunnassa. Tämä on oleellista toimivan demokratian säilymisen kannalta. Käyttäjädemokratian, verkkovaltuustojen ja osallistuvan budjetoinnin lisäksi on tunnistettu tarve löytää keinoja pop-up -tyyppiselle kevytosallistumiselle politiikkaan ja poliittiseen keskusteluun. Kansalaisraadit ovat yksi esimerkki siitä, kuinka näitä uusia demokratiaa vahvistavia keinoja on jo käytetty kestävän kehityksen valtavirtaistamiseksi yhteiskunnassa. Kestävän kehityksen politiikassa osallisuus rajoittuu kuitenkin pääosin hyvin formaaleihin toimikuntiin tai melko rajattuihin sidosryhmiin ja aiheesta jo ennalta kiinnostuneiden piiriin. Suomella olisi varaa lisätä kansalaisten mahdollisuuksia osallistua, kansalaisaktiivisuuden kasvattamista ja laajaa yhteiskunnallista keskustelua, joka olisi tuettu ohjaamaan kestävyyden edellyttämän ihmisten luontosuhteen uudelleenmäärittämiseen. Nuorten Agenda-ryhmän kansalaisraadin integroiminen Agenda 2030 - ohjelman toteuttamiseen edustaa uudenlaista demokratiaa vaalivaa lähestymistä, mikä on ansiokasta.

## Kansallinen ja globaali näkökulma

Selonteko jäsentyy karkeasti jaoteltuna kahteen lähestymistapaan. Yhtäältä siinä tarkastellaan yleisesti kestävyyskysymyksiä kansallisten tavoitteenasetteluiden, hallituksen tavoitteiden ja toimintatapojen sekä kotimaisten kestävän kehityksen mekanismien kautta. Toisaalta siinä esitellään täsmennetymmin toimia, joiden avulla Suomessa pyritään toteuttamaan globaaleja YK:n kestävän kehityksen toimintaohjelmassa (Agenda 2030) määriteltyjä tavoitteita. Konkreettiset linkit kansallisen kestävän kehityksen politiikan ja globaalitavoitteiden toteutuksen väliltä jäävät paljolti täsmentämättä. Tämä kielii siitä, että kestävän kehityksen tavoitteita toteutetaan osana sektoripolitiikkoja, eikä niinkään osana kestävän kehityksen politiikan kokonaisuutta.

Kaiken kaikkiaan Suomen kestävän kehityksen yhteiskuntasitoumus ja siinä määritellyt tavoitteet jäävät selonteossa vähälle huomiolle. Kansallisten strategisten tavoitteiden ja SDG-tavoitteiden selkeämpi kytkentä auttaisi hahmottamaan kestävän kehityksen politiikan kokonaisuutta. Esimerkiksi kestävän kehityksen kymmenen seurantakoria indikaattoreineen eivät suoraan kerro 17 SDG-tavoitteen toteuttamisesta.

Globaalin talouden olosuhteissa kestävyyspyrkimysten maakohtaisen tarkastelun rinnalle olisi hyvä saada planetaarista ajattelua. Tämä johtuu siitä, että esimerkiksi keskivertosuomalaisen vesijalanjäljestä muodostuu nykyään 49 prosenttia maamme rajojen ulkopuolella. Myös Suomen hiilidioksidipäästöistä on ulkoistettu huomattava osa. Toisaalta globaalisti toimivat luonnonjärjestelmät ja niiden toimintakyky vaikuttavat suomalaisten terveyteen ja sitä kautta kansantalouteen. Maan rajojen sisäpuolella tapahtuva tarkastelu johtaa vääristyneeseen kokonaiskuvaan.

## Toimien vaikuttavuuden tarkastelua tulee edelleen kehittää

Selonteko esittelee erityisesti Agenda2030-alatavoitteisiin (targets) liittyen erilaisia jo toteutettuja, parhaillaan toteutettavia tai suunniteltuja toimia. Esitystapa on erinomaisen selkeä ja esiteltyjen toimien kirjo on kattava. Ongelmana on kuitenkin se, että esitetyn tiedon perustalta on monesti vaikea arvioida, riittävätkö toimet tavoitteiden toteuttamiseen. Tällöin on vaikea hahmottaa myös sitä, minkä tavoitteiden toteutukseen tulisi suunnata lisää huomiota ja voimavaroja. Kyse on osittain alatavoitteiden YK-tasolta tulevasta paikoin epämääräiseksi jääneistä ja globaaleihin huolenaiheisiin keskittyvästä muotoilusta.

## Kykyä vaikeista asioista ja epäonnistumisista puhumiseen pitää kehittää

Selonteko toteaa että 'Hallinnossa on runsaasti jatkuvaluonteista toimintaa ja toimia, joita ei ole kirjattu tähän selontekoon, mutta jotka oleellisesti edistävät kestävän kehityksen toteutumista.' Tämä on tärkeä huomio. Samalla kuitenkin käsittelemättä jää, että hallinnossa on myös kestävää kehitystä estävää toimintaa ja toimia. Selkeä esimerkki näistä ovat ympäristölle haitalliset tuet, jonka myös kansalaisraati nostaa esille.

Haitalliset tuet vaikuttavat esimerkiksi luonnon monimuotoisuuteen. Maininta siitä että 'EU sitoutuu vahvasti YK:n biodiversiteettisopimuksen toteuttamiseen.' (s. 24) vaatii toteutuakseen entistä määrätietoisempaa otetta, sillä luonnon monimuotoisuuden turvaamisessa on EU-alueella, Suomi mukaan lukien, selvästi epäonnistuttu. Jotta voidaan päästä edellisten heikosti toteutuneiden biodiversiteettistrategioiden yli, pitää monimuotoisuuden suojelu pystyä yhteensovittamaan kaikkeen maan ja vesien käyttöön. Tämä tarkoittaa monimuotoisuuden valtavirtaistamista yhteiskunnan toiminnassa ja edellyttää monimuotoisuutta heikentävien tukien korvaamisen sellaisilla taloudellisilla kannustimilla, joilla on neutraaleja tai myönteisiä vaikutuksia luonnon monimuotoisuuteen. Näitä tukia voivat olla esim. maatalous- metsätalous- kalatalous- ja energia- alan tuet. Esimerkiksi selonteon s. 32 tavoitteena esitetään, että turvemaiden raivausta vähennetään.