sopimusosapuolet kannustavat valtioiden rajat ylittävää paikallis- ja alueyhteistyötä ja tarvittaessa valmistelevat ja toteuttavat yhteisiä maisemaohjelmia.

######## Johtopäätös ja suositus:

Suomessa maisemanhoitoa toteutetaan etenkin maankäyttö- ja rakennuslain ja luonnonsuojelulain säädöksiä toteuttamalla. Maisemapolitiikka on maankäytön ohjausta, jonka johdosta sopimuksella on yhteys biodiversiteettisopimukseen ja sen Akwé:Kon -ohjeisiin. Maisemayleissopimus myös velvoittaa ottamaan maisemanäkökohdat osaksi ympäristöpolitiikkaa. Maisemasopimus myös korostaa maiseman muodostuneen kulttuuri- ja luonnonperinnön monimuotoisuuden ilmentymäksi. Maisemayleissopimuksen mukaan osapuolet voivat ottaa käyttöön menettelytapoja, jotka mahdollistavat asianosaisten osallistumisen maisemapolitiikan suunnitteluun.

Maisemayleissopimus mahdollistaa rajat ylittävän yhteistyön maisema-asioissa. Maisemayhteistyön kehittämiseksi järjestetään syyskuussa 2011 kansainvälinen konferenssi pohjoiskalottialueella. Konferenssin tavoitteena on tietoisuuden lisääminen maisemayleissopimuksesta ja sen tuomista mahdollisuuksista käytännön suunnittelutyöhön. Erityisesti saamelaisten kotiseutualueella maisemapoliittisessa yhteistyössä ja maisemapolitiikan laadinnassa on tärkeää huomioida saamelaiskulttuurin erityispiirteet.

Maisemanhoidossa ja maisemanhoitoa ohjaavan lainsäädännön kehittämistyössä huomioidaan saamelaisten luonnon monimuotoisuuteen liittyvä perinteinen tieto ja tavanomainen luonnonkäyttö, saamelaisten vaikutusmahdollisuudet ja Akwé: Kon -ohjeistus.

####### Perinteinen tieto

Biodiversiteettisopimuksen johdannossa sopimuksen osapuolet tunnustavat perinteisen elämäntavan omaavien alkuperäis- ja paikallisyhteisöjen läheisen ja perinteisen riippuvuuden biologisista luonnonvaroista ja sen, että on toivottavaa jakaa biologisen monimuotoisuuden suojelua ja sen osien kestävää käyttöä koskevasta perinteisestä tiedosta, uudistuksesta ja käytännöstä saatu hyöty oikeudenmukaisesti. Alkuperäiskansajulistuksen johdannossa YK:n yleiskokous on vakuuttunut siitä, että ohjaamalla itseensä sekä maihinsa, alueisiinsa ja luonnonvaroihinsa vaikuttavaa kehitystä alkuperäiskansat voivat ylläpitää ja vahvistaa instituutioitaan, kulttuurejaan ja perinteitään sekä edistää kehittymistään omien pyrkimystensä ja tarpeidensa mukaisesti. Yleiskokous myös tunnustaa, että alkuperäiskansojen tiedon, kulttuurien ja perinteisten käytäntöjen kunnioittaminen edistää osaltaan ympäristön kestävää ja tasapuolista kehitystä ja asianmukaista hoitoa. Kulttuuri-ilmauksien suojelusopimuksen johdanto-osassa sopimusosapuolet tunnustavat perinteisen tiedon merkityksen aineettoman ja aineellisen rikkauden lähteenä sekä erityisesti alkuperäiskansojen tietämysjärjestelmän merkityksen ja myönteisen vaikutuksen kestävään kehitykseen sekä sen asianmukaisen suojelemisen ja edistämisen tarpeen. Kulttuuri-ilmaisujen moninaisuus, mukaan luettuina perinteiset kulttuuri-ilmaisut, on tärkeä tekijä, joka antaa yksilöille ja kansoille mahdollisuuden ilmaista itseään sekä jakaa ajatuksensa ja arvomaailmansa toisten kanssa. Johdanto-osassa otetaan edelleen huomioon kulttuurien elinvoimaisuuden merkitys kaikille, myös vähemmistöihin kuuluville ja alkuperäiskansoille, ihmisen vapautena luoda, levittää ja jakaa perinteisiä kulttuuri-ilmaisuja ja mahdollisuutena päästä niistä osalliseksi voidakseen hyödyntää niitä omassa kehityksessään.