kotiseutualueella tarkoitetaan Enontekiön, Inarin ja Utsjoen kuntien alueita sekä Sodankylän kunnassa sijaitsevaa Lapin paliskunnan aluetta (lain 4 §).

Kolttalain (253/1995) mukaan koltta-alueelle kohdistuvissa merkittävissä hankkeissa tulee kuulla kolttien kyläkokousta.

## 2. Johdatus saamelaisten perinteiseen tietoon 3

Saamelaisten kotiseutualueeseen kuuluu pohjoisin osa Suomesta - Enontekiön, Inarin, Utsjoen kunnat sekä Lapin paliskunnan alue Sodankylän kunnasta. Perinteinen ja nykyinen saamelaisasutus on keskittynyt kalaisten vesistöjen varsille ja mäntymetsävyöhykkeelle. Pohjois-Skandinavian saamelaisväestö polveutunee ensimmäisistä Jäämeren rannikon väestöistä ja kantasaamea puhuvasta väestöstä. Jäämeren rannikon väestö omaksui kulttuurikontakteissa kantasaamen ja kantasaamelaiset kulttuuripiirteet meille tuntemattoman muinaiskielensä rinnalle ja sen tilalle. Nykysaamelaiset ovat osa kivikautisen väestön jälkeläisjatkumoa, joka asettui saamelaisalueelle 4 heti jääkauden jälkeen . Suomessa puhutaan kolmea saamen kieltä, pohjois-, koltan- ja inarinsaamea. Kaikki saamen kielet ovat uhanalaisia, erityisesti pienemmät koltan- ja inarinsaame. Kieliryhmät eroavat toisistaan myös kulttuurisesti ja elinkeinollisesti. Luonnon monimuotoisuus on saamelaisten kotiseutualueella rikasta, mutta arktinen luonto on myös haavoittuvaa. Alueen maa- alasta onkin eri tavoin suojeltua noin 80 %. Pohjoisessa maisemaa luonnehtivat laajat tunturiylängöt ja etelämpänä laajat vesistöt ja metsät. Alueen vallitsevina luontotyyppeinä ovat tunturipaljakka ja - koivikko sekä jängät eli suot. Eteläisellä alueella kasvaa myös kangasmetsää ja vanhoja aarniometsiä.

Arktinen luonto on hauras ja ilmastonmuutos uhkaa muuttaa alueen luonnon tasapainoa. Uudet tulokaslajit ja puurajan siirtyminen yhä pohjoisemmaksi muuttavat alueen kasvillisuutta ja eliöstöä vaikuttaen myös alueen perinteiseen luonnonkäyttöön. Luonnon uusiutuminen on hidasta. Lähivuosien kaavoitus-, matkailu- ja liikenneratkaisut voivat heikentää paikallisesti alueen luonnon monimuotoisuutta ja perinteisen luonnonkäytön harjoittamisedellytyksiä. Saamelaisten kotiseutualueen kauniit maisemat, kansallispuistot ja rikas luonto kiinnostavat myös matkailijoita. Luontotyyppien uhanalaisuusarvioinnissa arvioitiin tunturialueen luontotyypeistä uhanalaiseksi 15 %.

Biodiversiteettisopimus tunnustaa alkuperäiskansakulttuurien riippuvan läheisesti biologisten luonnonvarojen kestävästä käytöstä ja korostaa alkuperäiskansojen luonnon monimuotoisuuteen liittyvän perinteisen tiedon merkitystä alkuperäiskansakulttuurien tulevaisuudelle. Saamelaisten kotiseutualueen nykyinen maisema on syntynyt luonnonprosessien, ihmisen ja kulttuurin vuorovaikutuksessa. Saamelaiskulttuuri on luontosidonnainen kulttuuri, jossa ihminen on osa luontoa eikä sen hallitsija. Kulttuurin tulevaisuuden elinehto on luonnon monimuotoisuuden säilyminen. Saamelaiset ovat käyttäneet ja käyttävät edelleen laajoja alueita perinteisiä elinkeinojaan eli poronhoitoa, kalastusta, metsästystä ja keräilyä varten. Saamelaisessa maisemassa alueen muinainen ja nykyinen käyttö näkyvät rakenteina ja reitteinä. Maisemassa näkyvät vanhat kota- ja asutuskentät jutamakeinoineen eli - reittineen kertovat asutusmalleista ja liikkumisesta. Vanhat reitit ovat usein edelleenkin käytössä. Metsästyskulttuuria ilmentävät maisemassa näkyvät peurakuopat ja peurakuoppajärjestelmät. Perinteiset veneenlaskupaikat, venevalkamat, ovat