17

Osim navedenog, važno je istaknuti i da je u Rezoluciji Vijeća Europske unije o strateškom okviru za europsku suradnju u području obrazovanja i osposobljavanja u smjeru europskog prostora obrazovanja i šire (2021. - 2030.) predloženo sudjelovanje djece u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju do 2030. najmanje 96 % u dobi od tri godine do uključivanja u obvezno osnovnoškolsko obrazovanje. Države članice, pa tako i Republika Hrvatska, složile su se u pogledu navedenog cilja na razini Europske unije koji je potrebno ostvariti.

Osobito treba istaknuti kako se u Nacionalnoj razvojnoj strategiji Republike Hrvatske do 2030. godine („Narodne novine“, broj 13/21.), u strateškom cilju 2. Obrazovani i zaposleni ljudi, kao prioritetno područje javnih politika izdvaja upravo „povećanje pristupačnosti visokokvalitetnog sustava ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja svakom djetetu radi ostvarivanja prava na kvalitetan odgoj i obrazovanje od najranije dobi i osiguravanja standarda kvalitete i resursa za podršku djeci izloženoj riziku socijalne isključenosti. Prema Nacionalnoj razvojnoj strategiji do 2030. godine, obuhvat djece od četvrte godine do početka obveznog obrazovanja (predškolski odgoj i obrazovanje) trebalo bi se povećati na 97 %.

Stopa upisa u dječje vrtiće i njezin rast vrlo su nejednako raspoređeni diljem zemlje. Stope upisa u najrazvijenijim jedinicama lokalne samouprave (u daljnjem tekstu: JLS) pet puta su veće od onih u najmanje razvijenima pa tako neke JLS bilježe rast upisa veći od 75 %, a drugi jedva dostignu upis od 30 %. To predstavlja ozbiljne nepravde u sustavu jer djetetova šansa da iskoristi prednosti koje pruža upis u sustav ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja uvelike ovisi o tome gdje dijete živi (Unicef i Središnji državni ured za demografiju i mlade, 2020.) te je i dalje potrebno raditi na širenju kapaciteta za smještaj djece u dječje vrtiće. Prvi preduvjet dobrog planiranja stvaranja novih kapaciteta je izrada mreže dječjih vrtića koji provode programe ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja na razini Republike Hrvatske te se stoga Zakon treba dopuniti odredbama koje će se odnositi na izradu nacionalne mreže dječjih vrtića.

S obzirom na to da se do 2030. predviđa ukupan pad broja djece rane i predškolske dobi za 15 %, na otprilike 134.100 djece, to bi trebalo smanjiti izazov dostizanja 100-postotnog upisa. Stoga će u tim područjima i dalje biti najviše djece koju treba uključiti u sustav ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja kako bi se postigao univerzalni upis (Unicef i Središnji državni ured za demografiju i mlade, 2020.). Iako se u posljednjih godinu dana izgradilo, dogradilo i rekonstruiralo više dječjih vrtića te su povećani ne samo kapaciteti za smještaj, već i obuhvat djece u programima predškolskog odgoja i obrazovanja. Pravo upisa u dječji vrtić treba omogućiti svakom djetetu, djetetu uključenom u obvezni program predškole treba osigurati upis u dječji vrtić ili školu koja izvodi predškolu, a kriteriji za prednost upisa djece u dječje vrtiće, primjenjuju se samo ako dječji vrtić ne može upisati svu djecu u dječji vrtić te je u navedenom slučaju potrebno omogućiti upis najranjivijim skupinama djece i roditeljima djece koji imaju najveće potrebe za uključivanjem djece u redoviti sustav ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja.

Na povećan obuhvat djece u sustav predškolskog odgoja utjecala je i obveza pohađanja programa predškole, koja je propisana 2014. kada je program predškole uveden kao obvezan za svu djecu u godini prije polaska u osnovnu školu (kako za djecu koja pohađaju dječji vrtić tako i za djecu koja nisu uključena u nijedan program predškolskog odgoja). Iako je taj program omogućio upis djeci koja nisu uključena u redovite programe u dječjim vrtićima, u skladu s Nacionalnom strategijom za prava djece u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 2014. do 2020. godine i Nacionalnom strategijom za uključivanje Roma za razdoblje od 2013. do 2020. godine,