osobine koje su sada prisutne bi ć e suboptimalne. Prirodna selekcija mo ž e da bude mo ć na, ali ć e č ak i najposve ć eniji adaptacionista priznati da je potrebno vreme da bi se nove varijante pojavile i vreme da te osobine stignu do fiksacije.

Predmet debate oko adaptacionizma svakako jeste pitanje da li su spoljni faktori česti ili retki i k oliko su značajni ako se pojave . Ukoliko se pojave faktori koji opovrgavaju njihovu osnovnu tezu, oni bi mogli diskreditovati faktor ili pružiti drugo adaptacionističko rešenje. Na primer, adaptacionisti iznose pretpostavku da su 'životinje dobro adaptirane na svoju sredinu', ali ne proveravaju da li zaista jesu - oni pre iznose pretpostavku, nego hipotezu koja mora da se testira. Adaptacionizam se ne može, grubo rečeno, testirati (jer mi ne znamo da li su životinje dobro adaptirane ili ne i kako smo došli do toga), pa se ne može ni opovrgnuti. Adaptacionizam se može proveriti samo u dužem vremenskom periodu.

Adaptacionizam je, da tako ka ž emo, "monisti č ki" pristup evolucionom procesu. Alternativa je "pluralizam", po kome evoluciju uzrokuje vi š e mehanizama koji su pribli ž no iste va ž nosti. Ako je adaptacionizam van dohvata nau č nog ispitivanja, tada bi i pluralizam bilo nemogu ć e testirati. Adaptacionizam je prvo i pre svega istraživačk i program. Njegovi klju č ni stavovi bi ć e potvr đ eni ako se potvrde specifi č ne adaptacionisti č ke hipoteze. Ako su takva obja š njenja svaki put neuspe š na, vremenom ć e nau č nici posumnjati da su klju č ne pretpostavke neta č ne.

Sasvim razli č it pogled na adaptacionizam, onaj koji poku š ava da poka ž e, na na č in koji je vi š e a priori, da treba po ć i od adaptacionisti č ke pretpostavke kada se prvi put istra ž uje biologija bilo kog ž ivog sistema. Ovo gledi š te izrazio je Dokins, vrlo sna ž no, u svom eseju "Univerzalni Darvinizam" . On smatra da je selekcija jedino verodostojno rešenje koje imamo na osnovu posmatranja dosadašnje evolucije. Zaista, ako tragamo za objašnjenjem koje se oslanja na jednom faktoru, adaptacionizam jeste dobro objašnjenje, ali evoluciona teorija je takva da dozvoljava više uzročnih faktora. Dakle, prirodna selekcija može odigrati izvesnu ulogu u evoluciji; može odigrati važnu ulogu; i može odigrati jedinu ulogu - adaptacionisti generalizuju drugu pretpostavku, te navode da je prirodna selekcija jedini važan uzrok i objašnjenje.

Pritom, u mnogim modelima optimizacije, adaptivna vrednost osobine ne zavisi od njene u č estalosti. Što znači da optimalna osobina nije uvek i najčešća. Adaptacionisti nastoje da da objasne kako prirodna selekcija favorizuje optimalne osobine - a pre će biti da će najčešće osobine biti prenesene.

- Empirijska teza adaptacionizma: prirodna selekcija je najmoćniji evolucioni mehanizam i ona proizvodi optimalne karakteristike ('Organizmi su savršeno adaptirani na svoju životnu sredinu.') - Metodološka teza adaptacionizma: Najbolji pristup biološkim sistemima je da tragamo za svojstvima adaptacija i dobrog dizajna. -A daptacionisti veruju da je svaki aspekt živog sveta optimiziran putem selekcije .

Organizmi su optimalno dizajnirani zahvaljujući ogromnoj moći prirodne selekcije.

- 1. Pojedinačne osobine i oblici ponašanja su rešenja specifičnih zadataka koje pred organizam postavlja životna sredina.