- • neprihvatljivo da se složeni sistem odnosa između pojedinačnih ljudi pretvori u • neprihvatljivo da se složeni sistem odnosa između pojedinačnih ljudi pretvori u entitet koji postoji sam po sebi i koji kao takav ima kauzalni uticaj na događaje (da li narod ima opštu volju različitu od volje pojedinaca? da li postoji kolektivna svest koja objašnjava etničke razlike? da li istorijske promene određuju neke sile koje postoje same po sebi ili su pojedinci akteri istorijskih promena?)
- • prihvatljivo određivanje obima kolektivnih termina: svi kolektivni termini • prihvatljivo određivanje obima kolektivnih termina: svi kolektivni termini označavaju ili grupe pojedinaca ili oblike ljudskog ponašanja

1 . neodređenost kolektivnih termina može biti prepreka pri njihovom prevođenju u individualne termine

- • 'ta i ta nacija je ratoborna.' • 'ta i ta nacija je ratoborna.'
- 2. u društvenim naukama nikad ne možemo neposredno da opažamo kolektivne entitete i njihova svojstva, jedini relevantni podaci do kojih možemo neposredno da dođemo su stavovi i verovanja pojedinaca
- 3. društvene pojave mogu da se objasne samo svođenjem na njihove psihološke elemente: 'Svaka složena društvena situacija, institucija ili događaj predstavlja rezultat posebne konfiguracije pojedinaca i njihovih dispozicija, situacija, verovanja, fizičkih resursa i okoline.' (subjektivna, psihološka stanja pojedinaca su određujuća za razumevanje društvenih pojava)

## GENERALIZACIJE U DRUŠTVENOJ NAUCI

Dok su jedini problemi u prirodnim naukama problemi činjenica, u društvenim naukama problemi su dvostruki: kakav je karakter društvenih institucija koje je stvorio čovek i kakva treba da bude društvena institucija. Prema ovome, jedan problem je činjenični, drugi je normativni; odnosno, društvene nauke treba da odgovore na pitanje činjenice i na pitanje vred nosti. Do zabune dolazi kada se primene iste generalizacije i metode za oba ova problema - tada dolazi ili do toga da činjenice proglasimo za norme ili da norme proglasimo za činjenice. Zato, Nortrop razlikuje činjeničku društvenu teoriju i normativnu društvenu teoriju.

Činjenička društvena teorija mora biti u saglasnosti sa stvarnošću, mora obuhvatiti sve hipoteze i sve činjenice koje su u koherentnom sistemu, dok normativna društvena teorija određuje šta bi trebalo da bude, a ne šta zaista jeste, pa samim tim se na nju ne može primeniti metod koji se primenjuje na prirodne nauke i činjeničke društvene teorije. Činjenička društvena teorija se može ipak pozivati i na norme, što je ne čini normativnom teorijom, jer nije ograničena samo na norme.

U okviru različitih vrsta činjeničnih društvenih teorija, moramo razlikovati pojmove intuicije (odnose se na ono što možemo neposredno saznati; odgovara im metoda indukcije - opažanje, deskripcija, klasifikacija) i pojmove postulacije (deduktivni nalazi koje imamo na osnovu pojmova intuicije). U skladu sa ovim se razlikuju dve vrste generalizacija u društvenim naukama. Normativna društvena teorija po svom karakteru i metodi verifikacije se razlikuje od činjenične društvene teorije. Među činj. društv. teorijama, one prirodno - istorijskog tipa koje koriste intuicije sasvim su različite od deduktivno formulisanog tipa koje se služe pojmovima postulacija.

Dobra društvena nauka bi trebalo da ima i činjeničnu i normativnu teoriju - npr. nauka o diplomatiji - državnik mora znati i činjenično stanje, ali i to kakve bi stvari trebalo da budu).