Sociobiološko rešenje:

- 1. Moral je prirodna tvorevina:
- • odnosi u prirodi su konfliktni • odnosi u prirodi su konfliktni
- • akter pokušava da na račun drugog ili drugih uveća svoje šanse za preživljavanje • akter pokušava da na račun drugog ili drugih uveća svoje šanse za preživljavanje
- 2. Moral kao tanki sloj prevučen preko čovekove suštinski bestijalne prirode:
- • teza o čovekovoj asocijalnoj prirodi • teza o čovekovoj asocijalnoj prirodi
- • je kulturna tvorevina, on postoji isključivo u ljudskoj vrsti i u suprotnosti je sa našim • je kulturna tvorevina, on postoji isključivo u ljudskoj vrsti i u suprotnosti je sa našim prirodnim tendencijama: 'ogrebi altruistu i posmatraj kako egoista krvari'

Biološki determinizam:

- • čovekovog ponašanja su proizvod evolucije putem prirodne selekcije. • čovekovog ponašanja su proizvod evolucije putem prirodne selekcije.
- • agresivnost, teritorijalnost, podložnost indoktrinaciji itd. su čovekove • agresivnost, teritorijalnost, podložnost indoktrinaciji itd. su čovekove karakteristike koje su evoluirale zato što je postojala selekcija u njihovu korist.
- • scenario: • scenario:
- - u predačkoj populaciji postojala je varijabilnost navedenih osobina
- - oni koji su bili agresivniji, ksenofobičniji itd. imali su veće šanse da prežive od ostalih
- -ove osobine su nasledne, tj. postoji gen ili geni za agresivnost, ksenofobiju itd.

Genocentrizam U delu 'Sociobiologija:nova sinteza', Vilson definiše sociobiologiju kao 'sistematsko proučavanje biološke baze svakovrsnih socijalnih ponašanja, kako u životinjskom svetu, tako i kod prvih ljudi . Ono što privlači pažnju jeste ključna teza sociobiologije po kojoj su svi aspekti čovekovog ponašanja i kulture kodirani u genima i uobličeni tokom procesa prirodne selekcije. Sociobiologija u ovom smislu jeste redukcionističko i biodeterminističko objašnjenje čovekovog postojanja. Njene pristalice veruju da su sva obeležja sadašnjih i prošlih odnosa zapravo neizbežna manifestacija specifičnih akcija gena koji bivaju selekcionirani tokom evolucije. Redukcionizam se ogleda u tome što se celokupno društvo predstavlja kao manifest adaptivnih procesa.

Ukoliko prihvatimo biološki determinizam i nužnost, pitanje pravičnosti ne možemo postaviti, jer se pitanje pravičnosti postavlja samo onda kada postoji mogućnost izbora. Biološki determinizam ukida etičke sudove i stav 'treba'. U krajnjem slučaju, sve što radimo, bilo bi objašnjeno stanovištem biološkog determinizma, da je to tako zato što tako moramo da radimo.

Tvrdnja da je geneteski determinisana društvena organizacija produkt prirodne selekcije ima i druge posledice koje idu u prilog tome da je društvo zapravo optimalno i adaptivno. Drugim rečima, da je ovo kako jeste, verovatno i najbolje. Teza o optimalnosti je u središtu sociobiološke metode.

Antropolozi, ekonomisti i političari koriste ovu sociobiološku teoriju u svoju korist, kako bi opravdali npr. kapitalizam ili društveno stanje. Međutim, biologizacija društvenih nauka jeste samo pokušaj da se ekonomisti i političari nazovu naučnicima i da se njihove teorije matematizuju .

Kritika ljudske prirode Na sociobiologiju je uticala Hobsova redukcionistička ideja da se čovekova dela mogu svesti na kretanja, kao i Darvinova teorija o opstanku najsposobnijih u konkurentskoj borbi. Međutim,