geopoliitilise konfliktiga jm. Periood, kus peame üritama väljuda pandeemiaperioodist ilma väga suure majandusliku languseta, tuleb läbida situatsioonis, mida võib iseloomustada kaunis keeruka kokteilina erinevatest vastuoludest, ohtudest, aga ka võimalustest.

Koroonakriisi võimalik pluss on aga see, et kiirendades teatud protsesse ühiskondades ei võimaldanud jääda olemasolevatel vastuoludel vinduma, vaid raputab ühiskondasid, sundides neid võtma vastu otsuseid ja tegema valikuid, mis oleksid muidu võinud jääda pikalt venima. resilience Keskse märksõnana on esile tõusnud elastsus ehk säilenõtkus ( ), seda kõikidel tasanditel. Me ei otsi mitte ainult majandusarengu jätkumise võimalusi, me otsime selliste süsteemide ja lahenduste võimalusi, mis saaksid paindlikult areneda ja kohanduda, suudaks hoida riskid kontrolli all. Sellega tegeleb Euroopa Liit, selliseid võimalusi otsivad riigid, neid peavad paratamatult otsima ka linnad ja regioonid. Elastseid, ka võimalikes uutes kriisides hakkamasaavaid süsteeme pole võimalik luua vaid parlamentide ja valitsuste poolt, see õnnestub vaid siis, kui sellega tegeldakse kõikidel tasanditel, ka kohaliku omavalitsuse tasandil ja mitte eri tasanditel igaühel eraldi, vaid koostöös. Kriis ei küsi, kuidas on tasandite vahel ülesanded ja vastutus formaalselt jaotatud, ta lööb niikuinii staatilise pildi sassi. Ja ka uus toimiv multi-level süsteem tuleb luua koos. Vaja on rakendada mitmetasandilise valitsetuse ( governance ) lähenemist, mis läbiks ühiskonna ülalt alla ja alt üles välja.

Ühe olulisemaks küsimuseks on saanud kriisi tingimustes suurte lõhede tekkimise vältimine eri inimeste ja inimgruppide hakkamasaamisvõimalustes. Nagu näitavad Arenguseire Keskuses hiljuti valminud stsenaariumid (Arenguseire Keskus 2020), pole olukorrast tulla välja võimalik ei ainult jätkuvate toetuste jagamisega riigi poolt ega ka lihtsalt äri toetamise ja toimidalaskmisega. Ühiskonnas on vaja toimivaid kokkuleppeid ja niinimetatud orkestreeritud handling tensions initsiatiive. Ühelt poolt pingete hoidmine kontrolli all ( ), teisalt muutustes ja määramatuses peituvate võimaluste kasutamine, uute ärimudelite ja tegevusmudelite käivitamine. Kriis ei too ainult ohtusid, kriis loob ka võimalusi.

Kriiside hea külg on see, et nad raputavad jäätunud positsioonid lahti. Koroonakriisiga hakkamasaamine on ühiskondadele oluliseks stiimuliks, mis sunnib katsetama jõulisemat enda kokkuvõtmist ja oma jõudude mobiliseerumist, mida võib hiljem rakendada ka COVID-i-järgse maailma kesksete probleemide lahendamisel. Mitmed eri maades töötanud ajutrustid on jõudnud suhteliselt sarnasele arusaamale, et keeruka olukorraga hakkamasaamine nõuab kahte asja.

Esiteks on eri toimijate rühmad riigis (huvirühmad, poliitilised erakonnad, kogukonnad jne) sunnitud taolises olukorras väljuma oma tavapäraste erahuvide ja pragmaatiliste lühiajaliste hoiakute (näiteks püüe jätkata oma tavapärast toimimist ja tarbimist vanal moel, nii palju kui vähegi annab) kammitsatest, muutuma suurema koostöövalmiduse ja kodanikuvaimsuse suunas. Teiseks tekib arusaam, et iga riik eraldi, eriti käib see väikeriikide kohta, ei saa taolise ülesandega eraldi hakkama, et vaja on rahvusvahelist koostööd (vt nt CIFS 2020). Eesti jaoks tähendab see koostööd nii Balti mullis, Põhjamaade tasandil kui ka Euroopa Liidu tasandil. Koroonakriisi puhkemisel käitusid Euroopa Liidu riigid kaunis egoistlikult, igaüks enda eest.