Aasta lõpupoole oli juba tunda, et toimunust on õpitud, pandud tööle teatud koordinatsioonimehhanismid, asutud vastavate fondide loomisele jne.

Juba eelmine üleilmne majanduskriis ja selle ületamise käik näitas, kuidas kriiside tulemusena luuakse varasemast tunduvalt tugevamad koostöömehhanismid ja -vahendid. Praegu ei üritata Euroopa Liidus luua ainult pandeemiaga hakkamasaamise mängureegleid, vaid ülesannet nähakse selles, kuidas liikmesriigid saaksid pandeemiast väljuda selliselt, et jätkata kiirendatult liikumist kaasaegsesse, moderniseeritud, 21. sajandi reaalsustele vastavatesse majandusse, mis oleks sealjuures ka kvalitatiivselt keskkonnahoidlikum. Paljud selle majanduse lahendused on juba iseenesest sellised, mis aitavad vähendada pandeemia puhkemise ohtusid. Mobiliseerumiskogemus pandeemiavastases tegutsemiseks, nii selles saadud hea kui halva tagasisidega võib anda hea aluse ka pikemaajaliste ülesannete edukaks täitmiseks.

Nagu on näidanud oma stsenaariumides Arenguseire Keskus (2020) on Eesti poliitikute ja laiemalt ühiskonna ees raske ülesanne: kuidas liikuda alalhoiumajanduse perioodilt, kus keskne oli hoidumine pöördumatute lagundatavate protsesside tekkimist majanduses ja inimeste tööhõives, uuele arenguperioodile, kus eesmärgiks on üheaegselt nii uue hoo andmine ettevõtlikkusele, seda võimalikult laial skaalal, majanduse keeramine digi- ja rohekursile, kokkuleppimine võitude ja kaotuste jaotamises eri elanikkonnakihtide vahel võimalikult vastuvõetaval ja õiglasel moel ja ka kokkulepete saavutamine muudes meie elukorraldust puudutavates olulistes valikutes. Seda olukorras, kus ka koroona ei ole lõplikult seljatatud. See on väga tõsine sotsiaalne ja poliitiline ülesanne, mis eeldab loovat riiki ja loovat ühiskonda, ka julgust loobuda lihtsatel aegadel järgitud dogmadest ja erakondade poolt sisse võetud betoneeritud positsioonidest, näiteks maksusüsteemi osas.

Kuna Euroopa Liit jätkab ka kriisi ajal oma rohelisuse , digitaliseerumise jm programme, siis on regioonidel ja omavalitsustel väga oluline suuta nendega haakuda. Kuidas kasutada otstarbekamalt näiteks Ida-Virumaale avanevaid toetusi, kuidas võita ökoloogilise suunitlusega projektidest energeetikas, transpordis ja mujal ilma lokaalse jonni ajamisega avanevaid võimalusi tuulde lasta. Siin on oluline roll just sellel, mis tehakse kohalikul tasandil ja kohalikul tasandil tegutsejate koostöövõimel nii horisontaalis kui vertikaalis.

## Poliitika ja valitsemise väljakutsed

Koroonapandeemia andis uusi varjundeid ka poliitika ja valitsemise nüüdispingetele. Vaatleme kolme pingevälja, mis tulenevad vastavalt tehnokraatlikust uusliberalismist, esindusdemokraatia kriisist ja julgeolekustamisest, tuues välja ka võimalikke järelmeid kohalikule tasandile.

Tehnokraatlik uusliberalism väljendub uusklassikalise majandusteooria doktriinide kehtestamises valitsemises (vt Kalev, Tammiste 2018, Sootla, Kalev 2020, inglise keeles näiteks Hay 2007, Crouch 2011, Davies 2014). Kuigi selle algupära oli kolmveerand sajandit tagasi retoorilises apelleerimises turule ja nähtamatule käele, on nüüdispraktikas tegu eeskätt eri eluvaldkondi turusarnastavate reeglite kehtestamisega, millega kaasneb suuremahuline ülevalt alla bürokraatlik administreerimine. See tõi kaasa valitsemise killustumise ja