і Конотопського повіту. Слід зазначити, що Конотопщина суттєво відрізнялася від інших повітів Чернігівської губернії. Повіт був найменший за площею, його населення станом на 1897 рік також було одним з найменшим у губернії – 157259 осіб (78254 чоловіків та 79005 жінок). У 1897 році в м. Конотоп проживало 19406 осіб, що становило 11,9% населення повіту. За національним складом українці в повіті становили абсолютну більшість 91%, євреї – 5%, росіяни – 3%. Були нечисленні громади білорусів, поляків, німців, ромів та казанських татар. За соціальним станом населення поділялося наступним чином: 2112 дворян, 555 представники духовенства, 427 купців, 18785 міщан, 133405 селян. Сам Конотоп мало нагадував повітовий центр: він виконував повітові функції, однак за стилістикою і структурою забудови був схожий на велике село. Тож на 1917 рік Конотоп жив тихим провінційним життям. Після того, як Конотопом розлетілася новина про зречення Миколи ІІ, у місті сформовано виконавчий комітет на чолі з депутатом Першої державної думи доктором Рубасовим. На бік комітету став військовий гарнізон. Розпочався процес формування народної міліції, яку в Конотопі 10 квітня очолив Михайло Яковлєв. 1 жовтня 1917 року його замінив Василь Батурин. Стара імперська поліція була роззброєна. Проте 8 травня у місті спалахнув стихійний протест прибічників царату, який переріс у вуличні заворушення. На окремих вулицях Конотопа мали місце перестрілки з рушниць та револьверів. Зрештою заворушення було ліквідовано, а його організаторів заарештовано. А 9 травня у місті було проведено масові обшуки та облави колишніх жандармів і прибічників царського режиму. На початку червня відбулися вибори до Конотопської міської думи. До думи були обрані меншовики, есери та більшовики. У цей час комуністи ще не мали всієї повноти влади ані в Конотопі, ані в повіті. 28 червня на базі конотопських залізничних майстерень більшовики утворили загін Червоної гвардії, яких очолив Павло Новіков. Вже в серпні даний загін налічував кілька сотень бійців, які почали озброюватися. У той же час українські політичні партії почали завойовувати собі нових прихильників. Відчувалася гостра нестача української політичної агітації. Українська партія соціалістів- революціонерів (УПСР) сформувалася лише в квітні 1917 року, а відтак не встигла розбудувати свою організаційну структуру на Конотопщині. Один із перших осередків УПСР виник у с. Великий Самбір. Тут цю політичну силу асоціювали з братами Літаренками (Яковом і Михайлом). Активними партійцями можна відзначити Федора Яловенка та Теодора Півня. Ці молоді хлопці представляли прошарок української сільської інтелігенції, який став уособленням нової України «на місцях». УПСР мала своїх прихильників не тільки у Великому Самборі а й в інших населених пунктах Конотопського повіту. У Конотопі серед українців більшою популярністю користувалася Українська соціал- демократична робітнича партія. Троє депутатів із Конотопщини представляли УСДРП у Центральній Раді: Іван Рожченко, Іван Саган, Панас Сулизь. Майже цілий 1917 рік у селах Конотопського повіту йшов стихійний рух за перерозподіл поміщицьких та церковних земель між селянами. Так, у червні селяни с. Озаричі захопили та розподілили між собою церковну землю. Селяни Шпотівки захопили землі Дубов’язівського цукрозаводу. У вересні 1917 року конотопські більшовики вже становили грізну силу: загони Червоної гвардії і робітнича дружина станції Конотоп (разом близько 500 бійців) озброїлися гвинтівками, двома кулеметами і двома саморобними бронепотягами, збудованими у міських залізничних майстернях. Конотопська Рада робітничих і селянських депутатів 13 вересня 1917 року прийняла резолюцію «Про кризу влади на сучасний момент». Менш як за тиждень (18 вересня) конотопська Рада перейшла на бік більшовиків. Жовтневий переворот 1917 року лише ускладнив взаємини між Києвом і Петроградом, загострилася і військово-політична ситуація на Конотопщині. Рада народних комісарів Росії надіслала ультиматум Українській Центральній Раді. Більшовики вимагали легалізувати свої військові загони в Україні й припинити їх роззброєння. Почалася війна…… Отже, відповідно до досліджуваного періоду - а саме березень-жовтень 1917 року, можна зробити висновки, що на теренах Конотопського повіту було здійснено ряд суспільно-