## РОЛЬ о.МИХАЙЛА ПОПЕЛЯ У НАЦІОНАЛЬНО-РЕЛІГІЙНОМУ ВІДРОДЖЕННІ УКРАЇНИ І пол. ХХ ст. Титаренко Олександр, учень 10 класу ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Прилісне Маневицького району Волинської області Керівник:Титаренко Н.О., учитель історії

Сьогодні люди повертаються до релігії як на побутовому, так і на науковому рівнях, вивчаючи її як суспільне явище, в тому числі й у просторовому аспекті. Відбувається переосмислення ролі церкви та її служителів у житті суспільства і вітчизняній історії. Важливим на даний час є визначення реального внеску духовних осіб у розвиток країни Актуальність теми обумовлена потребою осмислення історії . православ’я на Україні крізь призму життя і діяльності її релігійних отців, спадщина яких невідома широкому загалу. Вагоме місце в історії релігії краю займає отець Михайло Попель (1886-1961) – уродженець с. Добра-Шляхетська Сяноцького повіту Підкарпатського воєводства (Лемківщина), який все життя вважав себе українцем. Нами вперше до наукового обігу залучено документи Державного архіву Волинської області, Державного архіву Тернопільської області , National Archives N.W. Washington ,публікації преси,рукописні фоліанти сина отця Михаїла - Івана Попеля та свідчення його внучки Наталії.Це й зумовило новизну даного проекту. Мета проекту - відтворити життєвий шлях та основні аспекти діяльності протоієрея, визначити його внесок у контекст релігійних процесів України. У зв’язку з поставленою метою визначені наступні завдання: висвітлити особливості священицької та культурно-просвітницької діяльності отця Михаїла; з’ясувати роль та місце священика в церковно-релігійному та громадському житті Волині. Нами встановили , що о.Михайло народився у великій селянській сім’ї Пилипа та Юстини Попелів. Протягом 1898-1906 рр. навчався у Сяноцькій гімназії, де виявив нахил до історії релігії та «православного священства». Уже з юних років гімназист стає українським патріотом, що був незадоволений тогочасним церковним керівництвом.Опрацювавши ряд архівних документів , стало відомо, що навчання в університеті було неможливим через заборону батька, тому майбутній священик вступив добровольцем до військової школи і після однорічного навчання здобув підстаршинське звання. 1908 р. залишив службу в австрійському війську, мотивуючи тим, що «було неприємно усвідомлювати собі, що служиш чужому народові, для ворожих сил – поневолювачів свого українського народу».8 березня 1909 р. переїжджає до Америки, міста Чикаго, де пізніше вступає на старокатолицький теологічний факультет Чиказького університету. У 1916 р Михайло Попель був висвячений в сан диякона, а 27 вересня старокатолицьким єпископом С.Канфорою – в сан священика. Цього ж року взяв шлюб з корінною жителькою Лемківщини – Магдаленою Демко. Збереглися численні свідчення сучасників про особливості богословської практики священика (богослужіння відбувалися українською мовою, видозміни загальноприйнятих правил індивідуальної сповіді). Він дбав про організацію церковних громад в містах, де проживали українці з Польщі, Буковини, Галичини. Організував православну церкву в місті Мілуока та у 1919 році – Трентонську парафію, з якої розпочалася широка організація українських православних парафій у США. Саме тут у ц.р. Михайло Попель прийняв православ’я. Коли почув про зміни в Україні (під час першої революції), разом з дружиною, дітьми та тещею вирушив на Україну, а саме на Волинь. 1920 р. згідно наказу № 521 Його Преосвященства був