laický pedagog mohl žít svou identitu, je sdílet a přivlastňovat si to, co pro tuto identitu nabízí církev, která je osvícená Božím zjevením, a získávat nezbytnou statečnost v osobním připodobnění se ke Kristu.

########## Profesionalita; křesťanské pojetí člověka a života

- 27. 27. Jestliže profesionalita je jednou ze známek identity každého katolického laika, první věc, o kterou má usilovat laický pedagog naplněný touhou žít vlastní povolání v církvi, je dosažení solidní profesionální úrovně, což v tomto případě v sobě obsahuje široký vějíř kulturních, psychologických a kompetencí.26 pedagogických Nicméně není dostačující samotné dosažení dobré úrovně přípravy. Je třeba si tuto úroveň zachovávat a pozvedat neustálou aktualizací. Žili bychom mimo reálnou dobu a zároveň ignorovali velké problémy, které tato doba přináší, kdybych neviděli, že se laický pedagog, jenž často není adekvátně finančně ohodnocen, musí potýkat se starostmi neslučitelnými s jeho prací na odborném zdokonalování, na jedné straně kvůli časové náročnosti, na druhé straně kvůli únavě. Tyto těžkosti jsou v mnoha zemích, zvláště v těch méně rozvinutých, neřešitelné.

Učitelé všeobecně vědí, že klesající kvalita vyučování, zapříčiněná nedostatečnou přípravou na hodiny nebo stagnací pedagogických metod, škodí ucelené formaci žáka, na níž se mají podílet, a rovněž negativně působí na osobní svědectví, jež mají přinášet.

- 28. 28. Úkolem katolického pedagoga má být ucelená formace člověka, v němž se nádherným způsobem odhalují odpovědi, které křesťanské zjevení nabízí ohledně konečného smyslu samotného člověka, lidského života, běhu dějin a světa. Tyto odpovědi pramení z hlubokého přesvědčení víry učitele a jsou nabízeny žákům, a to s nejvyšším a delikátním respektem k svědomí žáka. Je jisté, že různé existenciální otázky vyučujícího ve vztahu k víře se týkají různých úrovní křesťanského pohledu na existenci, mohou začínat u základních forem hlásání evangelia a končit v plném společenství víry. V každém případě se ale musí jednat o nabídku, samu o sobě tíživou a nutnou, nikdy o donucení.

Na druhé straně tato nabídka nesmí být předkládána chladně nebo čistě teoreticky, ale jako životní zkušenost, jež zasluhuje vnitřní přijetí celým lidským bytím, aby se stala součástí jeho života.

########## Syntéza mezi vírou, kulturou a životem

- 29. 29. Tohoto širokého cíle není možné dosáhnout bez zapojení různých výchovných složek, v nichž se kultury27 musí katolický pedagog chovat jako svědek víry. Vyvážené, kritické a hodnotící předávání přináší s sebou předávání kultury a vědomostí a z tohoto hlediska musí katolický pedagog neustále dbát na to, aby vytvářel otevřený dialog mezi kulturou a vírou, které jsou mezi sebou úzce spojeny, aby tak v žácích usnadnil nutnou syntézu. Předcházet tomu musí osobní syntéza učitele v této oblasti.
- 30. 30. Nicméně toto kritické sdělování vyžaduje ze strany učitele předložení řady hodnot a protihodnot, které závisí na pojetí života a člověka. Z toho vyplývá, že katolický pedagog nemá zůstat jen u kladného a zkušeného představování křesťanských hodnot jako abstraktních pojmů, i když i to má svou hodnotu, ale má v žácích vzbudit reakci: respekt vůči svobodě druhého člověka, smysl pro zodpovědnost, opravdové a neustálé hledání pravdy, vyváženou a nezaujatou kritičnost, solidaritu a službu vůči všem lidem, smysl pro spravedlnost, vědomí osobního povolání k aktivnímu působení ve stále se měnící společnosti.

Protože prostředí, v němž laický pedagog uskutečňuje své poslání, je často sekularizované a ateistické, je důležité, aby překonal čistě experimentální a kritickou mentalitu a snažil se obrátit pozornost svých žáků k transcendentnu a připravit je k přijetí zjevené pravdy.

- 31. 31. Na základě těchto stanovisek může pedagog snadněji poukázat na pozitivní stránky některých postojů, které s tím souvisí. Nejvíce se má snažit o to, aby zmíněné chování bylo motivováno a podřízeno osobní víře žáka; tím je možné dosáhnout jeho nejvyšší míry a rozšířit je na skutečnosti jako: modlitba, svátostný život, bratrská láska a následování Krista. To jsou skutečnosti, které patří ke specifickému dědictví věřících. Plná koherence znalostí, postojů a chování s vírou vyúsťuje do osobní