Budapest utcáin 1945-1990 között. Az 1989-90-es politikai rendszerváltás idején a kelet-európai országok lakossága erőszakkal fordult a kommunista korszak emlékei felé. Magyarországon a társadalmi nyomás és a politikai szándék egybehangzó akaratával döntés született a nemkívánatossá vált köztéri propagandaszobrok további sorsának rendezéséről. Az így összegyűjtött 41 emlékmű közös elhelyezésére kiírt tervpályázatot Eleőd Ákos építész nyerte meg, aki az eredeti alapítói szándékot továbbgondolva, politikailag semleges konceptuális építészeti alkotást álmodott meg. Az ’Egy mondat a zsarnokságról’ Szoborpark Európa első, és mindmáig egyetlen, a napi aktuálpolitikától független propaganda szobor gyűjteménye 1993-ban nyitotta meg kapuit.

A Memento Park európai jelentősége a demokrácia értékeinek a politikai szobrok objektív, művészi kontextusba helyezésében rejlik; egy egész Európát érintő kihívás inspiráló megoldása.

“Ezek a szobrok Magyarország történelméhez hozzátartoznak. A diktatúrák a múltjukat „levésik, levakolják”, vagyis eltüntetik mindazt, ami az őket megelőző időszakra emlékeztetnek. A demokrácia az egyetlen, amely vállalni tudja, hogy múltunk – minden zsákutcájával együtt – a miénk; ismerjük meg, dolgozzuk föl, gondolkozzunk el rajta!... Ez a park a diktatúráról szól, de abban a pillanatban, amikor ez kimondható, leírható, megépíthető, a park már a demokráciáról szól, mert csak a demokrácia képes megadni annak a lehetőségét, hogy szabadon gondolkodhassunk a diktatúráról… vagy éppen a demokráciáról… vagy bármiről.” – mondta Eleőd Ákos.

E kijelentés horderejét igazolta az idő és a Memento Park töretlen jelentősége látogatók generációi számára, akik megfejtést leltek családi titkokra, feloldozást nyertek koholt vádak alól, megértették a csendet, és választ kaptak kimondatlan kérdéseikre. A Memento Park attól kiemelt kulturális örökség, hogy érzékenyen, metaforákon keresztül magyaráz el egy ellentmondásos korszakot. E jellegzetes megközelítés európai nyilvánossága hozzásegítheti az ellentmondásos örökség társadalmi megbecsülését.

A Memento Park létezése és működtetése egyre növekvő kockázattal jár. A létesítmény - 1993. évi megnyitásától kezdődően - semmilyen költségvetési támogatásban nem részesül, működéséről egy gazdasági vállalkozás gondoskodik, 2007-től közösen egy közhasznú alapítvánnyal. E hibrid üzemeltetési forma szerint a fenntartásra, állagmegóvásra vagy fejlesztésekre fordítható összeg kizárólag a látogatói bevételtől függ, ami azonban az utóbbi években bizonytalanná vált. Az üzemeltetők gondoskodnak az általános karbantartásról, de a bevételek nem elégségesek a szakszerű állagmegóváshoz. Megnyitása után harminc évvel a budapesti Memento Park - Szoborpark Múzeum alkotásait a pusztulás fenyegeti az egykori szakszerűtlen áthelyezés, valamint az üzemeltetés, fenntartás és állagmegóvás forráshiányos problémái miatt. A megfelelő állagmegóváshoz szükséges képességek pedig vagy hiányoznak, vagy elérhetetlenül költségesek Magyarországon.

A 7 Legveszélyeztetettebb Programba a Monumentum Közhasznú Alapítvány jelölte a Memento Parkot az ICOMOS Magyarország és a Budapesti Történeti Múzeum támogatásával. A Memento Park célja az európai polgárok tudatosságának növelése az ellentmondásos örökség kulturális jelentőségének hitelt érdemlő bemutatásával. A 7 Legveszélyeztett Programba kerüléssel az intézmény növelni szeretné esélyeit olyan támogatás megszerzésére, amellyel segítséget kaphat a műalkotások digitalizációra, állagmegóvására, nem utolsó sorban pedig támogatást a fenntartható működésre.

A 7 Legveszélyeztetettebb Program Tanácsadó Testülete a következő nyilatkozatot tette: “1989-ben, amikor európai országok levetették magukról a kommunizmust, egy dilemmával találták magukat szemben: seperjék-e a közelmúlt történetét a szőnyeg alá, vagy építsék be nemzeti történelmükbe? Ez a kérdés azóta talán vesztett jelentőségéből, de nem került teljesen nyugvópontra az érintett európai országok vagy a kontinens kollektív tudatában. Mára a jelenségnek neve is van: disszonáns/ellentmondásos örökség. A magyarok a rájuk jellemző eszes leleményességgel oldották meg a feladatot: az ideológiával átitatott budapesti köztéri szobrokat, amelyek a lakosság életét beárnyékolták, egy új városszéli otthonba helyezték át, kiemelve és megfosztva kontextusuktól, de nem megfosztva a létezésüktől. A látogatók köre a működés közel 30 éve alatt az eltökélt turista, és nem csak a külföldi, hanem a helyi látogató is, aki az elmúlt 30 évben talán nem is gondolt rájuk.”

A Tanácsadó Testület a következőt adta még hozzá: “De most, egy generációval az 1989-es élmények után ez a jelképrendszer csendben elpusztul? Beteljesítették-e ezek a szobrok a küldetésüket és megbékélt-e minden érintett a múltjával? Úgy tűnik, az állapotuk az emlékekkel együtt a semmibe veszhet. Elegendő-e a külföldiek kíváncsisága? Kell-e emlékeztetni a fiatalabb generációkat? Lehet-e függetleníteni a művészi kvalitásokat a regnáló hatalomtól? Példaértékű-e Európa számára az ellentmondásos történelem kezelésének ezen magyar megoldása? Ezek a kihívások és talán a lehetőségek is, amennyiben a Memento Park egyike lesz a 7 Legveszélyeztetettebb örökségi helyszínnek 2023-ban.”

Prof. Dr. Hermann Parzinger, az Europa Nostra ügyvezető elnöke így nyilatkozott: “Az előválogatottak listáján olyan műemlékek és örökségi helyszínek szerepelnek, amelyek különböző jellegű valós veszéllyel kell