adithya7/xlel_wd_dictionary huggingface dataset:
Фінал клубного чемпіонату світу з футболу 2008
Фінал Клубного чемпіонату світу з футболу 2008 — вирішальний матч Клубного чемпіонату світу з футболу 2008 року. Матч пройшов 21 грудня 2008 року на Міжнародному стадіоні «Йокогама» у Японії. У ньому зустрілися еквадорський клуб «ЛДУ Кіто» (переможець Кубка Лібертадорес 2008 року) і англійський «Манчестер Юнайтед» (переможець Ліги чемпіонів 2007/08).
Final da Copa do Mundo de Clubes da FIFA de 2008
A final do Copa do Mundo de Clubes da FIFA de 2008 foi disputada em 16 de dezembro de 2008, entre o campeão da Copa Libertadores da América de 2008, a , e o campeão da Liga dos Campeões da UEFA de 2007-08, o .
2008 FIFA Kulüpler Dünya Kupası Finali
2008 FIFA Kulüpler Dünya Kupası Finali FIFA'nın altı konfederasyonun şampiyon kulüpleri ile düzenlenen 2008 FIFA Kulüpler Dünya Kupası'nın final maçıdır. Maç 21 Aralık 2008'de Japonya'daki Yokohama Ululslarası Stadyumu'nda oynanmıştır. Finaldeki takımlar CONMEBOL kulüp şampiyonu Ekvador'dan LDU Quito ve UEFA kulüp şampiyonu İngiltere'den Manchester United'dı. İkinci yarının hemen başında on kişi kalmasına rağmen Manchester United maçı 73. dakikada Wayne Rooney'in attığı golle 1-0 kazanmıştır.
Chung kết giải vô địch bóng đá thế giới các câu lạc bộ 2008
Chung kết FIFA Club World Cup 2008 là trận đấu cuối cùng của Giải vô địch bóng đá thế giới các câu lạc bộ 2008, một giải bóng đá quy tụ các nhà vô địch cấp câu lạc bộ từ 6 Liên đoàn của FIFA. Trận đấu diễn ra tại Sân vận động Quốc tế Yokohama ở Nhật Bản vào ngày 21 tháng 12 năm 2008. Nhà vô địch cấp câu lạc bộ CONMEBOL LDU Quito của quốc gia Ecuador sẽ gặp nhà vô địch cấp câu lạc bộ UEFA Manchester Untied của quốc gia Anh trong trận đấu cuối cùng này. Mặc dù, chỉ còn chơi 10 người ở đầu hiệp 2 thế nhưng Manchester Untied vẫn đánh bại LDU Quito với tỷ số 1-0, nhờ vào bàn thắng ở phút thứ 73 của Wayne Rooney.
Majstrovstvá klubov FIFA 2008 – Finále
Na Majstrovstvách klubov FIFA 2008 sa konalo finále 21. decembra a stretli sa v ňom anglický klub Manchester United a ekvádorský klub LDU Quito. Hralo sa na štadióne v Jokohame. V prvom polčase mali prevahu hráči Manchestru. Na bránu vystrelili štyrikrát, kým LDU Quito nevystrelilo na bránu ani raz. V držaní lopty bol pomer 64%-46% pre Manchester. Ale na začiatku druhého polčasu dostal Nemanja Vidić červenú kartu, čím sa naskytlo viac šancí pre LDU Quito, no napokon v 73. minúte dal Wayne Rooney za Manchester jediný gól v zápase. Manchester United vyhral prvý titul na tomto podujatí.
2008 FIFA Club World Cup Final
The 2008 FIFA Club World Cup Final was the final match of the 2008 FIFA Club World Cup, an association football tournament for the champion clubs from each of FIFA's six continental confederations. The match took place at the International Stadium Yokohama, Japan, on 21 December 2008, and pitted LDU Quito of Ecuador, the CONMEBOL club champions, and Manchester United of England, the UEFA club champions. Despite going down to ten men early in the second half, Manchester United won the match 1–0 thanks to a 73rd-minute goal from Wayne Rooney.
Португальско-бразильское вторжение в Восточную полосу (1816—1820)
Португальско-бразильское вторжение () или Война против Артигаса () — боевые действия на территории современного государства Уругвай и прилегающих землях, происходившие в 1816—1820 годах. Участниками были Соединённое королевство Португалии, Бразилии и Алгарве с одной стороны, и силы бывших испанских колоний в Южной Америке — с другой.
Invasione luso-brasiliana
L'invasione luso-brasiliana, anche conosciuta come invasione portoghese del 1816, guerra contro Artigas (in Brasile) o seconda invasione portoghese del 1816, fu l'insieme delle operazioni militari succedutesi tra il 1816 e il 1820 in seguito all'invasione da parte dell'esercito allestito dal Regno Unito di Portogallo, Brasile e Algarve del territorio della Provincia Orientale del Río de la Plata, che sarebbe divenuta in futuro la Repubblica Orientale dell'Uruguay, e di una parte della regione argentina compresa tra i fiumi Uruguay e Paraná (la cosiddetta "Mesopotamia argentina"); il conflitto fu esteso al sud del Brasile, e precisamente al Rio Grande do Sul, dal contrattacco organizzato dalle milizie orientali, che si opponevano all'invasione. La guerra ebbe come risultato l'annessione della "Banda Oriental", il territorio a est del fiume Uruguay, al Regno del Brasile con il nome di Provincia Cisplatina.
Португальсько-бразильське вторгнення в Східну смугу (1816—1820)
Португальсько-бразильське вторгнення () або Війна проти Артігаса () — бойові дії на території сучасної держави Уругвай і прилеглих землях, що відбувалися у 1816—1820 роках. Учасниками були Сполучене королівство Португалії, Бразилії і Алгарве з одного боку, і сили колишніх іспанських колоній у Південній Америці — з іншого.
Guerra contra Artigas
A Guerra contra Artigas, também conhecida como Invasão Portuguesa de 1816, Segunda Invasão Portuguesa, Primeira Guerra Cisplatina ou Invasión Luso-Brasileña (nos países hispanófonos), é o nome que os historiadores dão ao conflito armado que houve entre 1816 e 1820 nos atuais territórios da República Oriental do Uruguai, da Mesopotâmia argentina e do Sul do Brasil e que teve, como resultado, a anexação da Banda Oriental ao Reino do Brasil sob o nome de Província da Cisplatina.
Invasió Portuguesa (1816)
La Invasió lusobrasilera, també coneguda com a Invasió portuguesa de 1816 ("Invasão Portuguesa de 1816"), Guerra contra Artigas (al Brasil) o Segona invasió portuguesa de 1816 ("Segunda Invasão Portuguesa") és el nom que els contemporanis dels fets i els historiadors han donat al conflicte armat que es va produir entre 1816 i 1820 a la totalitat del territori actual de la República Oriental de l'Uruguai, a la Mesopotàmia Argentina i al sud del Brasil i que va tenir com a resultat l'annexió de la Banda Oriental al Regne del Brasil amb el nom de Província Cisplatina.
Invasion de la Bande orientale par l'armée luso-brésilienne
L'invasion de la Bande orientale par l'armée luso-brésilienne est un épisode de l'histoire de l'Uruguay survenu entre 1816 et 1820. Elle aboutit à la conquête et à l'annexion de la Bande orientale, une zone tampon située entre les empires coloniaux espagnol et portugais. Correspondant à l'actuel Uruguay, la Bande orientale prend dès lors le nom de Province cisplatine.
Portuguese conquest of the Banda Oriental
The Portuguese conquest of the Banda Oriental was the armed-conflict that took place between 1816 and 1820 in the Banda Oriental, for control of what today comprises the whole of the Republic of Uruguay, the northern part of the Argentine Mesopotamia and southern Brazil. The four-year armed-conflict resulted in the annexation of the Banda Oriental into the United Kingdom of Portugal, Brazil and the Algarves as the Brazilian province of Cisplatina.
Invasión luso-brasileña
La Invasión luso-brasileña, también conocida como Invasión portuguesa de 1816, Guerra contra Artigas (en Brasil) o Segunda Invasión portuguesa de 1816, es el nombre que los contemporáneos de los hechos e historiadores han dado al conflicto armado que se produjo entre 1816 y 1820 en la totalidad del territorio actual de la República Oriental del Uruguay, en la Mesopotamia argentina y el sur del Brasil, y que tuvo como resultado la anexión de la Banda Oriental al Reino del Brasil, con el nombre de Provincia Cisplatina.
Освобождение Анконы
Сражение за Анкону — одна из битв войск союзников с немецкими войсками во время итальянской операции. Часть боёв над Адриатикой.
Battaglia di Ancona
La battaglia di Ancona (in Polacco: "Bitwa o Ankonę") è stata un episodio della Seconda guerra mondiale che vide il ⅠⅠ Corpo d'armata polacco (polacco: "Drugi Korpus Wojska Polskiego") affrontare l'esercito tedesco che occupava la città e il porto di Ancona.
Бій за Анкону
Бій за Анкону — низка боїв між польськими військами, що діяли у складі британської армії та німецькими військами за опанування італійським містом Анкона на адріатичному узбережжі в період з 16 червня по 18 липня 1944 року, що сталися за часів Італійської кампанії в ході Другої світової війни. Метою наступальних дій союзників було захоплення зручного морського порту на східному узбережжі Апеннінського півострову для покращення шляхів комунікацій у цьому регіоні театру воєнних дій.
Prise d'Ancône
La Prise d’Ancône est un des objectifs des Alliés, au cours de la conquête de la péninsule italienne durant la Seconde Guerre mondiale, le but était de s'assurer du contrôle d'un port plus proche du front que Tarente, Bari et Naples. Elle a eu lieu le .
Bitwa o Ankonę
Bitwa o Ankonę – jedna z bitew stoczonych przez wojska alianckie na froncie włoskim w czasie walk nad Adriatykiem w 1944 roku.
Battle of Ancona
The Battle of Ancona was a battle involving forces from Poland serving as part of the British Army against German forces that took place from 16 June–18 July 1944 during the Italian campaign in World War II. The battle was the result of an Allied plan to capture the city of Ancona in Italy in order to gain possession of a seaport closer to the fighting so that they could shorten their lines of communication. The Polish 2nd Corps was tasked with capture of the city on 16 June 1944, accomplishing the task a month later on 18 July 1944.
Batalla de Ancona
La batalla de Ancona fue una batalla entre fuerzas polacas y británicas contra las fuerzas alemanas que tuvo lugar entre el 16 de junio y el 18 de julio de 1944, durante la Campaña de Italia en la Segunda Guerra Mundial. La batalla fue el resultado de un plan de los Aliados para capturar la ciudad de Ancona en Italia, con el fin de apoderarse de un puerto de mar a fin de cortar las líneas de comunicación alemanas.
Pertempuran Ancona
Pertempuran Ancona adalah pertempuran yang melibatkan pasukan tentara Polandia dalam tugasnya sebagai bagian dari Angkatan Darat Britania Raya melawan pasukan Jerman Nazi. Peristiwa pertempuran ini terjadi pada tanggal 16 Juni hingga selama Kampanye Italia dalam Perang Dunia II. Pertempuran ini terjadi sebagai akibat dari rencana Blok Sekutu untuk merebut kota Ancona di Italia, untuk mengambil alih pelabuhan yang dekat dengan arena pertempuran, sehingga dapat memperpendek jalur telekomunikasi. Korps II Polandia ditugaskan untuk mengambil alih kota Ancona pada tanggal dan berhasil merebut kota tersebut sebulan kemudian yakni tanggal .
Суперкубок Франции по футболу 2012
Суперкубок Франции по футболу 2012 года () — 17-й розыгрыш Суперкубка Франции, ежегодного футбольного матча, в котором встречаются чемпион Лиги 1 и обладатель Кубка Франции предыдущего сезона. Матч состоялся 28 июля 2012 года на стадионе «Ред Булл Арена» в Хэррисоне, штат Нью-Джерси США. В четвёртый раз подряд Суперкубок разыгрывался за пределами Франции. Матч обслуживал судья из США — Хорхе Гонсалес.
Trophée des champions 2012
La Supercoppa di Francia 2012 (ufficialmente Trophée des champions 2012) è stata la trentaseiesima edizione della Supercoppa di Francia, la diciassettesima organizzata dalla Ligue de Football Professionnel.
Trophée des champions 2012
Le Trophée des champions 2012 est la du Trophée des champions et se déroule aux États-Unis le , dans la Red Bull Arena située à Harrison, près de New York. Il s'agit de la quatrième édition consécutive disputée hors de France et la première dans un pays non francophone. Le match oppose le Montpellier Hérault Sport Club, champion de France 2011-2012 à l'Olympique lyonnais, vainqueur de la Coupe de France 2011-2012.
2012 Trophée des Champions
The 2012 Trophée des Champions () was the 17th edition of the French supercup. The match was contested by Montpellier, the 2011–12 Ligue 1 champions and Lyon, the winners of the 2011–12 edition of the Coupe de France. The match was played at Red Bull Arena in Harrison, New Jersey. This was the fourth consecutive time the competition had taken place on international soil. The defending champions were Marseille who defeated Lille in the 2011 edition, which was played in Morocco.
Trophée des champions 2012
Trophée des champions 2012 byl zápas francouzského fotbalového Superpoháru, v němž se střetly týmy Montpellier HSC jakožto vítěz Ligue 1 ze sezóny 2011/12, a celek Olympique Lyon, který vyhrál ve stejné sezóně francouzský fotbalový pohár (Coupe de France).
Испанское завоевание Наварры
Испанское завоевание Наварры было начато королём Арагона и Кастилии Фердинандом II и было завершено его внуком, королём Испании и императором Священной Римской империи Карлом V в ходе ряда военных конфликтов с 1512 по 1524 год. Когда папа римский Юлий II в рамках очередной Итальянской войны объявил о создании Священной Лиги против Франции, королевство Наварра попыталось сохранить нейтралитет. Из-за этого повода Фердинанд II напал и захватил расположенную на Иберийском полуострове часть государства, в то время как Франция была занята войнами с другими государствами.
나바라 정복
나바라 정복(Nafarroako konkista)은 아라곤 연합왕국의 왕 페란도 2세가 시작하여 1512년부터 1524년까지 길어진 여러 군사작전 끝에 카를 5세 시기에 완료되었으며, 반면 피레네 산맥의 북쪽의 나바라는 1528년까지 전쟁이 지속됐다. 페란도는 1512년에 아라곤의 왕이자 카스티야의 섭정이였다. 교황 율리오 2세는 1511년 말에 프랑스에 맞서 신성 동맹을 창설했고, 나바라 왕국을 중립을 유지하려했다. 페란도는 이를 나바라를 공격할 이유로 삼아, 나바라의 잠재적 보호자이던 프랑스가 잉글랜드, 베네치아, 페란도의 이탈리아 병력에게 집중을 한 동안에 정복하였다.
Conquista de Navarra
A Conquista de Navarra foi iniciada por e concluída por seu neto e sucessor em uma série de campanhas militares que duraram de 1512 a 1524. Fernando foi Reino de Aragão e regente de Castela em 1512. Quando o declarou uma Santa Liga contra a França no final de 1511, Navarra tentou permanecer neutra. Fernando usou isso como desculpa para atacar Navarra, conquistando-a enquanto seu protetor em potencial, a França, era cercado pela Inglaterra, Veneza e pelos próprios exércitos italianos de Fernando.
Conquesta de Navarra
La Incorporació de Navarra a la corona de Castella va ser un procés iniciat en el , un cop reinstaurat el regne per voluntat de la noblesa navarresa el 1134, amb els tractats entre el Regne de Castella i la Corona d'Aragó, en els quals es va acordar repartir-se el Regne de Navarra, amb una conquesta parcial el 1200, i que va culminar amb la incorporació completa en el segle XVI per formar més endavant la Corona d'Espanya. Posteriorment, la Baixa Navarra, que va aconseguir revertir-la, es va mantenir com a regne suposadament independent fins al , en què el seu rei va obtenir la Corona Francesa i va imposar als seus habitants la incorporació, deixant de ser regne a la fi del després de la Revolució francesa. Per la seva banda, l'Alta Navarra, integrada en la Corona d'Espanya, va deixar de ser regne molt més tard, al .
Conquête de la Haute Navarre par l'Espagne (1512-1529)
La conquête par l'Espagne de la partie ibérique du royaume de Navarre a été initiée par Ferdinand le Catholique et complétée par son petit-fils et successeur Charles Quint dans une série de campagnes militaires qui durent de 1512 à 1529. Ferdinand était à la fois roi d'Aragon et régent de Castille en 1512. Lorsque le pape Jules II déclara une Sainte Ligue contre la France à la fin de 1511, la Navarre tenta de rester neutre. Ferdinand a utilisé cela comme excuse pour attaquer la Navarre, la conquérant alors que son protecteur potentiel, la France, était assailli par l'Angleterre, Venise et les propres armées italiennes de Ferdinand (guerre de la Ligue de Cambrai).
Spanish conquest of Iberian Navarre
The Spanish conquest of the Iberian part of Navarre was initiated by Ferdinand II of Aragon and completed by his grandson and successor Charles V in a series of military campaigns lasting from 1512 to 1524. Ferdinand was both the king of Aragon and regent of Castile in 1512. When Pope Julius II declared a Holy League against France in late 1511, Navarre attempted to remain neutral. Ferdinand used this as an excuse to attack Navarre, conquering it while its potential protector, France, was beset by England, Venice, and Ferdinand's own Italian armies.
Conquista de Navarra
La Conquista de Navarra fue un proceso muy largo. Se inició en el siglo XII —después de que la nobleza navarra reinstaurase el reino en 1134— mediante una serie de tratados acordados entre el reino de Castilla y la corona de Aragón para repartirse Navarra entre ambos. Ya en el año 1200 una sucesión de conquistas castellanas había arrebatado a Navarra sus territorios occidentales y su costa peninsular. La conquista del resto de la Navarra peninsular -ideada, promovida y ejecutada por Fernando el Católico- culminó en el siglo XVI anexionándola, también, al reino de Aragón. La Baja Navarra rechazó esa invasión logrando mantenerse como reino independiente hasta el siglo XVII. En 1620, el rey francés Luis XIII –también rey de Navarra como Luis II– impuso, "manu militari", la anexión de Navarra a la Corona Francesa. A finales del siglo XVIII, inducida por la Revolución francesa, Francia despojó a la Baja Navarra de su cualidad de reino. En 1833, el gobierno de España desposeyó tanto a la Navarra española, como al resto de reinos, principados y señoríos que componían la monarquía, de su condición de tales, pasando el país a dividirse en provincias. Sin embargo, Navarra se mantuvo como una sola provincia y hasta la Constitución española de 1876 mantuvo en buena medida sus fueros (mediante la Ley Paccionada Navarra). Posteriormente se conservó simplemente un Convenio Económico, hasta la Constitución española de 1978, que devolvió la autonomía al antiguo reino, si bien dejando abierta la posibilidad de que se uniese al País Vasco por decisión del Órgano Foral competente ratificada por un referéndum expresamente convocado al efecto.
الغزو الإسباني لنافارا الإيبيرية
الغزو الإسباني للجزء الإيبيري من نافارا بدأه فرناندو الثاني ملك أرغون وأكمله حفيده وخليفته كارلوس الخامس في سلسلة من الحملات العسكرية استمرت منذ عام 1512 حتى عام 1524. كان فرناندو الثاني ملك أرغون ووصي قشتالة عام 1512. عندما أنشأ البابا يوليوس الثاني رابطة مقدسة ضد فرنسا في أواخر عام 1511، حاولت نافارا البقاء على الحياد. واستخدم فرناندو ذلك كحجة لمهاجمتها، واحتلها أثناء حصار فرنسا – حاميتها المحتملة – من قبل إنجلترا والبندقية وجيوش فرناندو الإيطالية.
Penaklukan Navarra oleh Spanyol
Penaklukan Navarra oleh Spanyol dimulai oleh Ferdinand II dari Aragon dan diselesaikan oleh Karl V dalam serangkaian kampanye militer yang dilancarkan antara tahun 1512 hingga 1524, sementara perang berlangsung hingga tahun 1528 di Navarra utara. Pada tahun 1512, Ferdinand merupakan raja Aragon dan Kastilia. Ketika Paus Yulius II menyatakan pendirian Liga Suci melawan Prancis pada tahun 1511, Navarra mencoba untuk tetap netral. Ferdinand menggunakan hal ini sebagai alasan untuk menyerang Navarra dan menaklukannya sementara Prancis yang seharusnya dapat melindungi Navarra sedang sibuk melawan pasukan Inggris, Venesia, dan pasukan Ferdinand di Italia.
Конфликт вокруг The Tonight Show (2010 год)
Конфликт вокруг Tonight Show 2010 года — конфликт в сфере медиа и пиара, в котором участвовали американская телевизионная сеть NBC и ведущие её ночных ток-шоу Конан О’Брайен и Джей Лено. Лено, ведущий с 1992 года многолетнюю франшизу "The Tonight Show", и О’Брайен, ведущий с 1993 года "Late Night", в течение большей части десятилетия имели высокие рейтинги и были лидерами в своём сегменте. Когда в 2001 году контракт О’Брайена приближался к концу и к нему начали проявлять интерес другие телесети, NBC продлила договор с ним и пообещала сделать его пятым по счёту ведущим "The Tonight Show". Телесеть не сообщала об этом Лено вплоть до продления его контракта в 2004 году, когда ему сообщили: он будет оставаться ведущим "The Tonight Show" ещё пять лет, после чего ведущим шоу станет О’Брайен. Конкурирующие телесети начали проявлять интерес к Лено по мере окончания его контракта, но NBC, возжелавшая удержать у себя сразу двух звёзд ночного эфира, предложила Лено вести собственное шоу в вечернем прайм-тайме до выхода местных новостей и "Tonight Show".
2010 Tonight Show conflict
The 2010 "Tonight Show" conflict was a media and public relations conflict involving the American television network NBC and two of its late-night talk show hosts, Conan O'Brien and Jay Leno. Leno, the host of long-running franchise "The Tonight Show" since 1992, and O'Brien, host of "Late Night" since 1993, were strong ratings leaders for the network for much of the decade. When O'Brien's contract neared its end and he was courted by other networks in 2001, NBC extended his contract and guaranteed him he would be the fifth host of "The Tonight Show". The network neglected to let Leno know this until his contract extension in 2004, when they informed him he would remain host for five more years and then transition the show to O'Brien in 2009. When that time arrived, other networks conveyed interest in Leno; NBC, in an effort to keep both of its late-night stars, offered Leno a nightly primetime show before the local news and O'Brien's "Tonight Show".
Бой на Баскском рейде
Бой на Баскском рейде (, ) — бой периода Наполеоновских войн между французской эскадрой адмирала Захарии Альмана и британской адмирала Джеймса Гамбье, произошедший в Бискайском заливе вблизи Иль-д'Экс и устья Шаранты. Основная тяжесть боя с английской стороны пришлась на отряд Томаса Кокрейна.
Bataille de l'île d'Aix
La bataille de l'île d'Aix, également appelée « affaire des brûlots » et plus rarement bataille de la rade des Basques (traduction de ) est une bataille navale, entre les Britanniques et les Français, qui eut lieu les 11 et , dans le cadre de la Cinquième Coalition.
Bitwa morska pod Basque Roads
Bitwa morska pod Basque Roads (bitwa morska przy wyspie Aix) – bitwa morska stoczona 11 i 12 kwietnia 1809 r. nieopodal wyspy Aix na obszarze kotwicowiska zwanego Basque Roads, pomiędzy flotą angielską a flotą francuską.
Battle of the Basque Roads
The Battle of the Basque Roads, also known as the Battle of Aix Roads (French: "Bataille de l'île d'Aix", also "Affaire des brûlots", rarely "Bataille de la rade des Basques"), was a major naval battle of the Napoleonic Wars, fought in the narrow Basque Roads at the mouth of the Charente River on the Biscay coast of France. The battle, which lasted from 11–24 April 1809, was unusual in that it pitted a hastily-assembled squadron of small and unorthodox British Royal Navy warships against the main strength of the French Atlantic Fleet, the circumstances dictated by the cramped, shallow coastal waters in which the battle was fought. The battle is also notorious for its controversial political aftermath in both Britain and France.
Batalla de la isla de Aix
La batalla de la isla de Aix (también llamada Incidente de los brulotes y batalla de las Rutas Vascas) fue una batalla naval librada entre británicos y franceses entre el 11 y 12 de abril de 1809 en la embocadura del río Charente, al sur de la isla de Aix, Francia. Esta batalla se encuadra dentro de las operaciones militares de la Quinta Coalición.
Липицкая битва
Ли́пицкая би́тва — сражение между младшими сыновьями Всеволода Большое Гнездо и муромцами, с одной стороны, и соединённым войском из смоленской и новгородской земель, поддержавшим претензии старшего Всеволодовича Константина на владимирский престол и возглавляемым Мстиславом Мстиславичем Удатным, с другой. Победу одержала смоленско-новгородская коалиция, решив таким образом в пользу Константина судьбу владимирского наследства. Одна из самых жестоких и кровавых междоусобных битв в русской истории. Произошла в 1216 году неподалеку от Юрьева-Польского вблизи реки Гзы.
Липицька битва
Липицька битва — битва яка відбулась між молодшими синами Всеволода Велике Гніздо і муромцями, з одного боку, та об'єднаним військом смоленської і новгородської земель під керівництвом Мстислава Удатного, які підтримали претензії старшого Всеволодовича, Костянтина, на Велике Владимирське князівство з іншого. Відбулася в 1216 році неподалік від Юр'єва-Польського поблизу річки Гзи.
Battle of Lipitsa
The Battle of Lipitsa () was the decisive battle in the succession struggle over the Grand Princely throne of Vladimir-Suzdal following the death of Vsevolod the Big Nest. In the battle, fought on April 22, 1216, the forces of Mstislav the Daring and Konstantin Vsevolodovich defeated those of Konstantin's younger brothers Yuri Vsevolodovich and Yaroslav. Konstantin took the throne of Vladimir and reigned as grand prince until his death two years later.