adithya7/xlel_wd_dictionary huggingface dataset:
Setge de Barcelona (1713-1714)
El setge de Barcelona va ser una operació militar central dins de la Guerra dels catalans, darrer episodi hispànic de la Guerra de Successió Espanyola, entre el 25 de juliol de 1713 i l'11 de setembre de 1714. Tot i que Barcelona ja fou assetjada en aquesta mateixa guerra uns anys abans –Setge de Barcelona (1706)– implicant a tropes de les grans potències; durant la Guerra dels Catalans els exèrcits estrangers foren evacuats i va enfrontar els defensors de Barcelona, compostos per la Coronela, l'exèrcit regular català, de tropa procedent de la resta de territoris de la Corona d'Aragó, i soldats d'altres territoris que sostenien Carles III. Fou plantejat pel duc de Pòpoli inicialment més com un bloqueig a ultrança enlloc d'un setge convencional. L'entrada en joc d'un exèrcit provinent del Regne de França, el juliol del 13, per donar suport a l'exèrcit espanyol amb el canvi de direcció militar cap al duc de Berwick, més interessat a prendre la ciutat que a destruir-la, decantà severament el curs del setge, convertint-lo en un assalt de trinxeres i mines a les muralles. Molt sobrepassats en nombre, i completament envoltats de soldats borbònics, els caps de la guarnició i els líders catalans van triar la resistència fins a la mort.
Beleiringen av Barcelona
Omleiringa av Barcelona var et slags mot slutten av den spanske arvefølgekrigen (1701-1714) der erkehertug Karl av Østerrike (støttete av Storbritannia og Nederland bekjempet Filip V av Spania, støtten av Frankrike, kjemp om den spanske kronen.
Siège de Barcelone (1713-1714)
Le siège de Barcelone, second siège de la ville depuis le début de la guerre après le siège de 1706, est la dernière bataille de la guerre de Succession d'Espagne, qui oppose de 1701 à 1714 l'archiduc Charles Louis d'Autriche, soutenu par la Grande-Bretagne, l'Autriche, les Pays-Bas et le Portugal, à Philippe V, soutenu par la France dans la lutte pour la succession au trône d'Espagne. Le maréchal de Berwick met le siège devant Barcelone, où les débris du corps expéditionnaire britannique commandé par James Stanhope se sont retranchés. Après 11 mois de blocus et 61 jours de tranchée ouverte, le chevalier d'Asfeld part à l'assaut de la tranchée et emporte la place le pour le compte de Philippe V. La Principauté de Catalogne a combattu avec son armée de .
Siege of Barcelona (1713–1714)
The Siege of Barcelona (, ) was a battle at the end of the War of Spanish Succession, which pitted Archduke Charles of Austria (backed by Great Britain and the Netherlands, i.e. the Grand Alliance) against Philip V of Spain, backed by France in a contest for the Spanish crown.
Sitio de Barcelona (1713-1714)
El sitio de Barcelona fue una de las últimas operaciones militares de la guerra de sucesión española. Se produjo entre el 25 de julio de 1713 y el 11 de septiembre de 1714. El combate enfrentó a los defensores de Barcelona, formados por la coronela y partidarios del archiduque Carlos; con las tropas de Felipe V de España y sus aliados franceses.
ネセシティ砦の戦い
ネセシティ砦の戦い(Battle of Fort Necessity)、またはグレイトメドウズの戦いは、1754年の7月3日に、現在のペンシルベニア州ファイェット郡ファーミントンの、山の頂上にある集落で行われた戦いである。これはフレンチ・インディアン戦争の端緒となる戦いの一つであり、ジョージ・ワシントンにとって唯一の降伏であり、同年5月28日のジュモンヴィルグレンの戦いと並んで、七年戦争が軍事的拡張を遂げる一因となった。
Сражение за форт Несессити
Сражение за форт Несе́ссити () — одно из первых сражений Франко-индейской войны, которое произошло 3 июля 1754 года на территории где сейчас находится пенсильванский . Это сражение, как и предшествовавшее ему сражение при Грейт-Мидоуз, стали первыми сражениями в карьере Джорджа Вашингтона, а также первыми сражениями Войны с французами и индейцами. Губернатор Вирджинии поручил Вашингтоны возглавить пехотный полк, привести его в долину Огайо и взять под охрану строящийся форт, но уже в пути Вашингтон узнал, что французы опередили его и захватили форт. Он стал дожидаться подкреплений, основав укреплённый лагерь (форт Несессити), но французский отряд напал на форт и вынудил его к капитуляции. Это французское нападение заставило Англию предпринимать ответные меры и в итоге привело к началу войны на Североамериканском континенте.
Battaglia di Fort Necessity
La battaglia di Great Meadows, anche conosciuta come battaglia di Fort Necessity, è lo scontro avvenuto il 3 luglio 1754, fra le truppe inglesi e quelle francesi nelle colonie del nord America. Tale battaglia segnò l'inizio della guerra franco-indiana, poi divenuta parte della più estesa guerra dei sette anni. La battaglia si svolse in località chiamata "Great Meadows" nell'allora territorio indiano, oggi parte della Contea di Fayette, in Pennsylvania.
네세시티 요새 전투
네세시티 요새 전투() 또는 그레이트 메도우 전투()는 1754년 7월 3일 현재 펜실베이니아 파예트 군에 위치한 파밍턴의 산꼭대기에 있는 마을에서 벌어진 전투이다. 이것은 프렌치 인디언 전쟁의 단서가 된 전투 중 하나이며, 조지 워싱턴에게 유일한 항복의 패전을 안겨주었으며, 같은 해 5월 28일 주먼빌 글렌 전투와 함께, 7년 전쟁이 확전되는 원인을 제공했다.
Slaget ved Fort Necessity
Slaget ved Fort Necessity, eller Slaget ved the Great Meadows fant sted 3. juli 1754 i det som i dag er grenden Farmington i Fayette County i Pennsylvania. Dette var en av de første kamphandlingene i den franske og indianske krigen og eneste gangen George Washington overga seg i kamp. Dette slaget, sammen med slaget ved Jumonville Glen i mai samme året, medvirket til en rekke militære opptrappinger som resulterte i den globale syvårskrigen.
Bataille de Fort Necessity
La bataille de Fort Necessity, appelée aussi bataille de Great Meadows, a lieu le au Fort Necessity dans l'actuel comté de Fayette, en Pennsylvanie, États-Unis, et oppose la France à la Grande-Bretagne dans leurs colonies américaines. Avec la bataille de Jumonville Glen, qui en fut la cause directe, elle marque le début de la guerre de Sept Ans, appelée "French and Indian War" aux États-Unis pour sa partie américaine, et qui allait plus tard s'étendre en Europe. C'est la première victoire française du théâtre nord-américain.
Bitwa nad Great Meadows
Bitwa nad Great Meadows (zwana też bitwą o Fort Necessity) – starcie zbrojne, które miało miejsce 3 lipca 1754 roku podczas wojny o kolonie amerykańskie, stanowiącej północnoamerykański front wojny siedmioletniej.
Battle of Fort Necessity
The Battle of Fort Necessity (also called the Battle of the Great Meadows) took place on July 3, 1754, in what is now Farmington in Fayette County, Pennsylvania. The engagement, along with the May 28 skirmish known as the Battle of Jumonville Glen, was George Washington's first military experience and the only surrender of his military career. The Battle of Fort Necessity began the French and Indian War, which later spiraled into the global conflict known as the Seven Years' War.
Batalla de Great Meadows
La batalla de Great Meadows, también conocida como batalla de Fort Necessity, fue un enfrentamiento de la guerra franco-india que se desarrolló el 3 de julio de 1754 en el oeste del Estado de Pensilvania. Es considerado, junto con la batalla de Jumonville Glen, como el inicio de la guerra que pronto se extendió a Europa, donde se conoció como guerra de los Siete Años. Esta batalla llevó a la única rendición de George Washington en su vida militar.
日本軍のタイ進駐
日本軍のタイ進駐 () は、1941年12月8日の南方作戦開始時に日本軍が行ったタイ王国への武力進駐。日本軍とタイ軍の間で戦闘も発生したが、タイから進駐許可が出たため、平和進駐へ移行した。
Japanska invasionen av Thailand
Japanska invasionen av Thailand var ett slag under stillahavskriget. Kombatanterna var Thailand och Japan. Slaget ägde rum den 8 december 1941 och ledde till att Thailand ingick en allians med Japan och förklarade krig mot de allierade.
Japanische Invasion Thailands
Die japanische Invasion Thailands fand am 8. Dezember 1941 statt. Es war ein kurzer Kampf zwischen dem Königreich Thailand und dem japanischen Kaiserreich. Trotz heftiger Kämpfe in Südthailand dauerte es nur fünf Stunden, bevor es zu einem Waffenstillstand kam. Auf japanischen Druck hin verbündete sich Thailand mit Japan und erklärte den Alliierten den Krieg. Das Bündnis bestand bis zum Ende des Zweiten Weltkrieges.
הפלישה היפנית לתאילנד
הפלישה לתאילנד התרחשה כאשר כוחות צבא של האימפריה היפנית פלשו לתאילנד, ב-8 בדצמבר 1941. על אף הלחימה הקשה שהתנהלה בין הצדדים במהלך הפשיטה, החזיקה ההתנגדות מעמד מספר שעות בלבד. הפלישה התאפשרה בשל העובדה ששנה קודם לכן פלשה יפן להודו-סין, והחזיקה שם בסיסים.
Таиландская операция
Таиландская операция — военная операция Японии по захвату территории Таиланда, проведённая 8 декабря 1941 года. Для вторжения в Малайю и Бирму японцам нужны были порты, железные дороги и аэродромы, расположенные на территории Таиланда. Таиланд перед этой кампанией только что одержал победу во Франко-таиландской войне и его армия показала, что может воевать даже против европейских держав. Поэтому японцы, планируя вторжение в Таиланд, хотели избежать тяжёлых потерь. Для них было важно, чтобы войска, высадившиеся в Южном Таиланде, не встретили значительного сопротивления, так как в дальнейшем их планировалось использовать для захвата Малайи.
Thaimaan valtaus
Thaimaan valtaus oli Japanin 8. joulukuuta 1941 suorittama sotatoimi toisessa maailmansodassa, jonka seurauksena Japani miehitti Thaimaan. Huolimatta Thaimaan eteläosissa käydyistä kiivaista taisteluista sota päättyi aselepoon jo muutamaa tuntia myöhemmin. Maata hallinnut Plaek Phibunsongkhramin johtama kansallismielinen hallitus liittoutui akselivaltojen ja Japanin kanssa avaten rajat Japanin miehitysjoukoille. Thaimaa julisti sodan Yhdysvalloille 25. tammikuuta 1942, mutta suurlähettiläs kieltäytyi toimittamasta julistusta eteenpäin. Tämän jälkeen Japani hyökkäsi Thaimaan kautta Britannian siirtomaihin Malaijaan ja Burmaan. Myöhemmin liittoutuneet onnistuivat pysäyttämään japanilaisten etenemisen ja työntämään miehitysjoukot pois vallatuilta alueilta. Liittoutuneet valloittivat Thaimaan vuonna 1945.
Invasione giapponese della Thailandia
Linvasione giapponese della Thailandia ebbe inizio e fu portata a termine l'8 dicembre 1941. Gli scontri furono circoscritti e cessarono dopo poche ore grazie ad un "cessate il fuoco" concordato tra le parti. La Thailandia doveva sottostare agli accordi presi nei negoziati segreti con il Giappone, che era stato determinante nelle acquisizioni territoriali thailandesi dopo il conflitto con l'Indocina francese di alcuni mesi prima.
일본의 태국 침공
일본의 태국 침공은 1941년 12월 8일에 발생한 태국과 일본 제국 사이의 전쟁이다. 태국 남부에서의 격전에도 불구하고, 저항은 휴전이 끝나기 몇 시간 전밖에 지속되지 않았다.
Таїландська операція
Таїландська операція — військова операція Японії по захопленні території Таїланду, проведена 8 грудня 1941 року. Для вторгнення в Малайю і М'янму японцям потрібні були порти, залізниці та аеродроми, розташовані на території Таїланду. Таїланд перед цією кампанією щойно здобув перемогу у Французько-таїландській війні і його армія показала, що може воювати навіть проти європейських держав. Тому японці, плануючи вторгнення в Таїланд, хотіли уникнути важких втрат. Для них було важливо, щоб війська, що висадилися в Південному Таїланді, не зустріли значного опору, тому що надалі їх планувалося використовувати для захоплення Малайї.
Ocupação japonesa da Tailândia
A Tailândia foi ocupada pelo Império do Japão durante a Segunda Guerra Mundial com a invasão de 1941 até a derrota do Japão em 1945. No início da Guerra do Pacífico, o Império Japonês contou com o apoio dos tailandeses para permitir a passagem de suas tropas a caminho para invadir a Birmânia e a Malásia ocupadas pela Grã-Bretanha. Isto não era popular com grande parte da população, mas o governo tailandês acreditava que era preferível a conquista japonesa.
Nhật Bản xâm lược Thái Lan
Nhật Bản xâm lược Thái Lan là cuộc chiến giữa Thái Lan và Đế quốc Nhật Bản xảy ra vào ngày 8 tháng 12 năm 1941. Mặc dù có giao tranh ác liệt ở miền nam Thái Lan, cuộc kháng chiến chỉ kéo dài một vài giờ trước khi kết thúc bằng một lệnh ngừng bắn.
Invasion japonaise de la Thaïlande
Linvasion japonaise de la Thaïlande ( ) s'est produite le , dans le cadre de l'attaque du Japon en Malaisie.
Japanese invasion of Thailand
The Japanese invasion of Thailand ( ; ) occurred on 8 December 1941. It was briefly fought between the Kingdom of Thailand and the Empire of Japan. Despite fierce fighting in Southern Thailand, the fighting lasted only five hours before ending in a ceasefire. Thailand and Japan then formed an alliance, making Thailand part of the Axis' alliance until the end of World War II.
Invasión japonesa de Tailandia
La Invasión japonesa de Tailandia ocurrió el 8 de diciembre de 1941. Fue librada entre Tailandia y el Imperio del Japón. A pesar de los intensos combates en el sur de Tailandia, la resistencia tailandesa sólo duró unas horas, hasta que el ejército tailandés declaró un estado de guerra
การบุกครองไทยของญี่ปุ่น
การบุกครองไทยของญี่ปุ่น () เกิดขึ้นในวันที่ 8 ธันวาคม พ.ศ. 2484 (ค.ศ. 1941) ตั้งแต่เวลาประมาณ 02.00 น. เมื่อกองทัพญี่ปุ่นยกพลขึ้นบกที่จังหวัดประจวบคีรีขันธ์, ชุมพร, นครศรีธรรมราช, สงขลา, สุราษฎร์ธานี, ปัตตานี และบางปู สมุทรปราการ และบุกเข้าประเทศไทยทางบกที่อรัญประเทศ กองทัพญี่ปุ่นสามารถขึ้นบกได้โดยไม่ได้รับการต่อต้านที่บางปู ส่วนทางภาคใต้และทางอรัญประเทศมีการต่อสู้ต้านทานอย่างหนักของทหารไทย ประชาชนทั่วไปและอาสาสมัครที่เป็นเยาวชน ที่เรียกว่า ยุวชนทหาร ในบางจังหวัด เช่นการรบที่สะพานท่านางสังข์ จังหวัดชุมพร กล่าวคือ กลุ่มยุวชนทหารและกองกำลังผสมทหารตำรวจซึ่งกำลังจะต่อสู้ปะทะกันอยู่ที่สะพานท่านางสังข์ โดยที่กลุ่มยุวชนทหารนั้นมีผู้บังคับการคือร้อยเอกถวิล นิยมเสน ในระหว่างการสู้รบร้อยเอกถวิลนำกำลังยุวชนทหารออกมาปะทะกองทหารญี่ปุ่น แม้ร้อยเอกถวิลจะถูกทหารญี่ปุ่นยิงเสียชีวิต แต่ยุวชนทหารยังคงสู้ต่อไปจนกระทั่งรัฐบาลสั่งหยุดยิง เมื่อเวลา 11.00 น. โดยประมาณ
血の日曜日事件 (リトアニア)
血の日曜日事件（ちのにちようびじけん、）とは、ソ連末期の1991年1月、独立運動が高まるリトアニアにソ連軍が侵攻し、リトアニアの民間人が死傷した事件を指す。欧米メディアが「血の日曜日」（Bloody Sunday）と報じたことから、日本でも「血の日曜日事件」と呼ばれるようになった。しかし、リトアニアではこの名称は知られておらず、「1月事件」あるいは「1月13日事件」と呼ばれる。
Januarihändelserna (Litauen)
Januarihändelserna i Litauen inträffade 1991 mellan den 11 januari och den 13 januari under Litauens kamp för självständighet från Sovjetunionen, och efter att Litauiska SSR hade deklarerat sin självständighet den 11 mars 1990.
Januarereignisse in Litauen 1991
Januarereignisse in Litauen 1991 bezeichnet die Ereignisse des 13. Januar 1991 in Vilnius, als Streitkräfte der Sowjetunion (UdSSR), Spezialeinheiten des sowjetischen Innenministeriums (OMON), des Staatssicherheitsausschusses der UdSSR (KGB), sowie deren Spezialeinheit ALFA einen letztlich gescheiterten Putsch zur Wiederherstellung der politischen Macht der Sowjetunion in der Republik Litauen unternahmen. Während dieser Ereignisse und beim Schutz des litauischen Fernsehturms Vilnius als Mittel und Symbol der Freiheit und Unabhängigkeit Litauens von der Sowjetunion wurden vierzehn Menschen getötet und mehr als 1000 Menschen verletzt. Die waffenlosen Litauer wurden teilweise von Panzern der Sowjetarmee überrollt, teilweise erschossen.
Падзеі ў Вільнюсе (1991)
Сту́дзеньскія падзе́і () — падзеі, звязаныя з інтэрвенцыяй Савецкай Арміі ў Літву ў студзені 1991 года. У выніку дзеянняў савецкіх ваенных загінула 14 асоб, а больш за 600 былі параненыя.
Evenimentele din ianuarie 1991 din Lituania
Evenimentele din ianuarie (în ) au avut loc în Lituania între 11 și 13 ianuarie 1991, ca urmare a Declarației de Reînființare a Statului Lituania. În urma acțiunilor armatei sovietice, cel puțin 14 civili au murit și peste 600 au fost răniți. Evenimentele s-au desfășurat în capitala Vilnius, unele acțiuni având loc și în suburbiile acesteia și în orașele Alytus, Šiauliai, Varėna și Kaunas.
События в Вильнюсе (1991)
События в Вильнюсе 11—13 января 1991 года, известные в литовской историографии как Январские события () — столкновения, в период с 11 по 13 января 1991 года, произошедшие менее чем через год после провозглашения выхода Литвы из состава СССР между сторонниками независимости Литвы с одной стороны и военнослужащими ВС СССР и деятелями Комитета национального спасения Литовской ССР.
Vilnan verilöyly
Vilnan verilöyly on tapahtuma 13. tammikuuta 1991, jolloin Liettuaan aiemmin saapuneet neuvostojoukot kävivät Vilnassa rauhanomaiseen mielenosoitukseen kokoontuneiden aseettomien kaupunkilaisten kimppuun Vilnan televisiotornin luona. Panssarivaunun alle jäi useita sen etenemistä estämään tulleita ihmisiä, ja yksi heistä kuoli. Lisäksi neuvostosotilaat ampuivat kaksitoista muuta. Yksi kuoli sydänkohtaukseen, ja satoja ihmisiä loukkaantui. Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov puolusti hyökkääjiä, mikä herätti hämmästystä muualla maailmassa, sillä häntä oli pidetty uudistusmielisenä.
Січневі події у Вільнюсі
Січневі події у Вільнюсі, або штурм Вільнюської телевежі — події, що мали місце 8—13 січня 1991 у столиці Литовської РСР Вільнюсі; інтервенція — спроба вищого радянського керівництва воєнними методами повернути Литву, яка ще у березні 1990 вийшла зі складу СРСР, проголосивши свою незалежність. Кульмінацією протистояння став штурм радянськими військами та спецпризначенцями вільнюського телецентру, в ході якого загинуло 15 чоловік — 14 з числа захисників телевежі та один офіцер спецпідрозділу «Альфа».
立陶宛一月事件
立陶宛一月事件（），是苏联末期于1991年1月苏联军队镇压独立运动高涨的立陶宛人民，杀死立陶宛抗议者的事件。此事件在欧美国家被称为“血腥的星期日”（Bloody Sunday），在立陶宛则称为“一月事件”。
Ocak Olayları
Ocak Olayları (), 11-13 Ocak 1991 tarihleri arasında Litvanya'da Sovyet güçlerinin müdahalesi sırasında yaşanan olaylardır. Litvanya'nın 13 Mart 1990 tarihinde bağımsızlığını ilan etmesinin ardından Sovyetler Birliği müdahale etme kararı aldı. Olaylar sırasında 14 sivil öldü ve 702 kişi yaralandı. Olaylar, başkent Vilnius ve banliyöleri ile Alytus, Šiauliai, Varėna ve Kaunas kentlerinde gerçekleşen eylemlerle merkezlendi.
Bloedige Sondag in Vilnius
Die term Bloedige Sondag verwys na die gebeure op 13 Januarie 1991 in Vilnius toe veertien mense tydens betogings vir die vryheid en onafhanklikheid van Litaue (wat destyds nog 'n Sowjet-republiek was) dood en meer as 1 000 beseer is. Die slagoffers is doodgeskiet of deur Sowjet-Russiese tenks platgery. Een Sowjet-soldaat is per ongeluk noodlottig getref deur vriendelike vuur.
Événements de janvier
Les événements de janvier () ou (, "sobytia v Vilnioussé", ) sont la tentative d'invasion des pays baltes en janvier 1991 lorsque les troupes soviétiques, essentiellement composées de soldats russes, pénètrent sur les territoires de l'Estonie, la Lettonie et la Lituanie. Elle avait pour objectif de reprendre le contrôle de ces trois petites républiques baltes qui s'étaient déclarées indépendantes une année auparavant. Les affrontements les plus violents eurent lieu à Vilnius, la capitale lituanienne et la plus grande ville du pays.
Wydarzenia styczniowe
Wydarzenia styczniowe () – wydarzenia związane z interwencją Armii Radzieckiej na Litwie w styczniu 1991. W wyniku działań wojsk radzieckich śmierć poniosło 14 osób cywilnych, a ponad 600 zostało rannych.
January Events (Lithuania)
The January Events (), commonly referred to as Bloody Sunday, took place in Lithuania on January 11-13 1991 in the aftermath of the Act of the Re-Establishment of the State of Lithuania. As a result of Soviet military actions, 14 civilians were killed and over 1100 were injured. The events were centered in its capital, Vilnius, along with related actions in its suburbs and in the cities of Alytus, Šiauliai, Varėna, and Kaunas.
Masacre de enero en Lituania
La masacre de enero fue un intento de golpe de estado fallido que tuvo lugar en Lituania entre los días 11 y 13 de enero de 1991 como consecuencia del acta de la declaración de independencia.
コルフ島事件
コルフ島事件（コルフとうじけん、、）は、1923年8月31日に発生した武力衝突事件。第一次世界大戦後にバルカン半島諸国で発生した領土対立に絡み、将軍暗殺事件に対する報復として、イタリア王国がギリシャ王国領のケルキラ島（イタリア語名：コルフ島）を砲撃し、占領した。
Korfu-Zwischenfall
Der Korfu-Zwischenfall war eine diplomatische und kriegerische Auseinandersetzung um die griechische Insel Korfu zwischen dem Königreich Griechenland und dem Königreich Italien im Jahre 1923. Der faschistische Ministerpräsident Italiens, Benito Mussolini, nahm die Ermordung des italienischen Generals Tellini, der zur Schlichtung von Grenzkonflikten eingesetzt worden war, zum Anlass, Korfu zu besetzen. Nachdem der Völkerbund die Angelegenheit nicht zu lösen bereit war, kam die Pariser Botschafterkonferenz den Forderungen Mussolinis überwiegend nach. Als Griechenland diese erfüllte, verließen die Italiener Korfu nach mehrtägiger Besetzung wieder.
Ιταλική εισβολή στην Κέρκυρα
Η κατάληψη της Κέρκυρας στις 31 Αυγούστου 1923 από τους Ιταλούς, ήταν μια από τις πρώτες ενέργειες επίδειξης ισχύος του φασιστικού καθεστώτος του Μπενίτο Μουσολίνι προς τις Διεθνείς δυνάμεις, ενώ αποτέλεσε την αρχή της ιταλικής επιρροής στην περιοχή, η οποία έληξε με το τέλος του Β΄ Παγκοσμίου Πολέμου. Αφορμή για την στρατιωτική επέμβαση στάθηκε η δολοφονία του Ιταλού στρατηγού Ενρίκο Τελλίνι στα ελληνοαλβανικά σύνορα στην Κακκαβιά.
Crisi di Corfù
La crisi di Corfù ( "Katàlipsi tis Kèrkyras"), fu una crisi diplomatica e militare che vide contrapposte Italia e Grecia agli inizi degli anni '20 del XX secolo. Venne innescata quando il generale Enrico Tellini, a capo di una commissione per risolvere una disputa di confine tra Albania e Grecia, venne assassinato in territorio greco insieme ai membri del suo stato maggiore. In risposta, Benito Mussolini emise un grave ultimatum alla Grecia e quando esso non venne accettato del tutto, inviò forze per bombardare ed occupare Corfù. Mussolini sfidò la Società delle Nazioni e dichiarò che l'Italia se ne sarebbe andata in caso di arbitrato durante la crisi e la Conferenza degli Ambasciatori offrì invece alla fine un accordo a favore dell'Italia. Questa fu una prima dimostrazione della debolezza della Società quando si trattava di grandi potenze.
بحران کورفو
بحران کورفو () بحرانی دیپلماتیک بین پادشاهی یونان و پادشاهی ایتالیا در سال ۱۹۲۳ بود. این بحران وقتی شروع شد که فرمانده‌ای ایتالیایی که برای مدیریت کمیسیونی برای حل اختلاف بین آلبانی و یونان به قلمرو یونان سفر کرده بود به همراه کارکنانش کشته شد. در پاسخ بنیتو موسولینی اولتیماتومی سخت‌گیرانه به یونان داد و زمانی که یونان این اولتیماتوم را تمام و کمال نپذیرفت، موسولینی نیروهایی را برای بمباران و تصرف کورفو اعزام کرد. موسولینی همچنین در جامعه ملل ایستاد و اعلام کرد ایتالیا تنها در صورتی کورفو را ترک می‌کند که اولتیماتوم و همچنین درخواست غرامت «اشغال کورفو» و حکمیت آن پذیرفته شد. در نهایت جامعهٔ ملل به خواسته‌های موسولینی تن در داد. واقعهٔ کورفو از اولین مواردی بود که ضعف جامعهٔ ملل در برخورد با قدرت‌های بزرگ آشکار می‌شد و باعث افزایش محبوبیت موسولینی در داخل ایتالیا و نمایش از سیاست خارجی فاشیسم در سطح جهان شد.
Incidente de Corfu
O Incidente de Corfu foi uma crise diplomática e militar ocorrida em 1923 entre o Reino da Grécia e o Reino da Itália.
Incident de Corfú
L'incident de Corfú va ésser una crisi diplomàtica que va enfrontar el Regne de Grècia i el Regne d'Itàlia l'any 1923.
Incident de Corfou
L’incident de Corfou désigne une crise diplomatique survenue en 1923 entre la Grèce et l'Italie.
Interwencja na Korfu
Interwencja na Korfu (znana również, głównie w historiografii anglojęzycznej, jako incydent Korfu lub kryzys Korfu) − konfrontacja zbrojna pomiędzy faszystowskim Królestwem Włoch a Królestwem Grecji, pomiędzy 31 sierpnia a 27 września 1923 roku. Jego bezpośrednią przyczyną było zabicie przez nieznanych sprawców na terytorium Grecji pięciu włoskich członków międzynarodowej komisji granicznej. Wobec odrzucenia przez rząd grecki ultimatum dotyczącego zadośćuczynienia, Włosi przeprowadzili bombardowanie i desant na wyspę Korfu. Po przekazaniu sprawy w gestię Ligi Narodów przy aktywnym udziale dyplomacji brytyjskiej ustalono satysfakcjonujące Włochy odszkodowanie, w zamian za co ich wojska opuściły wyspę do końca września. Zdarzenie to uznawane jest za pierwszy przykład ekspansywnej polityki Włoch po dojściu do władzy Narodowej Partii Faszystowskiej Benito Mussoliniego.
Corfu incident
The Corfu incident was a 1923 diplomatic and military crisis between Greece and Italy. It was triggered when an Italian general heading a commission to resolve a border dispute between Albania and Greece was murdered in Greek territory along with members of his staff. In response, Benito Mussolini issued an ultimatum to Greece and, when it was not accepted in whole, dispatched forces to bombard and occupy Corfu. Mussolini defied the League of Nations and stated Italy would leave if it arbitrated in the crisis, and the Conference of Ambassadors instead eventually tendered an agreement favouring Italy. This was an early demonstration of the League's weakness when dealing with larger powers.
Incidente de Corfú
El incidente de Corfú fue una crisis diplomática que enfrentó al Reino de Grecia y al Reino de Italia en 1923.