adithya7/xlel_wd_dictionary huggingface dataset:
События сентября — октября 1993 года в Москве
Разго́н Съе́зда наро́дных депута́тов и Верхо́вного Сове́та Росси́йской Федера́ции (также известный как «Штурм Белого дома», «Расстрел Дома Советов», «Чёрный октябрь», «Октябрьское восстание 1993 года», «Октябрьский переворот 1993 года», «Указ 1400», «Октябрьский путч», «Ельцинский переворот 1993 года») — внутриполитический конфликт в Российской Федерации 21 сентября — 4 октября 1993 года. Произошёл вследствие конституционного кризиса, развивавшегося в стране с декабря 1992 года. Результатом противостояния стало насильственное прекращение действия в России существовавшей с 1917 года советской модели власти, сопровождавшееся вооружёнными столкновениями на улицах Москвы и последующими действиями войск, в ходе которых погибло не менее 158 человек и 423 были ранены или получили иные телесные повреждения (из них 3 и 4 октября — 124 убитых, 348 раненых).
Venäjän perustuslaillinen kriisi 1993
Venäjän vuoden 1993 perustuslaillinen kriisi alkoi 21. syyskuuta 1993, kun Venäjän federaation presidentti Boris Jeltsin hajotti Venäjän kansanedustajien kongressin ja korkeimman neuvoston, jotka vastustivat hänen yrityksiään vahvistaa valta-asemaansa ja ajaa talousuudistuksia. Jeltsinin syyskuun 21. määräys rikkoi tuolloin voimassa ollutta perustuslakia. Kriisin päättyessä 15. lokakuuta hän järjesti äänestyksen uudesta perustuslaista.
Руска конституционна криза (1992 – 1993)
Руската конституционна криза от 1993 г. е граждански конфликт в Руската Федерация.
Crisi costituzionale russa del 1993
La crisi costituzionale russa del 1993 fu uno stallo politico fra il presidente russo Boris El'cin e il parlamento russo, risolto solo con l'intervento delle forze armate, che causò oltre un centinaio di morti negli scontri dei dieci giorni seguenti.
1993년 러시아 헌정위기
1993년 러시아 헌정위기()는 1993년 러시아 모스크바에서 러시아 대통령과 의회인 최고 소비에트 사이에 일어난 정치적 대립이다.
Конституційна криза у Росії 1993
Політична криза в Росії 1992—1993 років — протистояння між двома політичними силами: з одного боку — Президент Росії Б. М. Єльцин, Рада Міністрів РРФСР на чолі з головою Віктором Черномирдіним, мер Москви Юрій Лужков і ряд регіональних керівників, частина депутатів Парламенту — прихильники Єльцина, з другого боку — керівництво і велика частина депутатів Парламенту та З'їзду народних депутатів на чолі з Р. І. Хасбулатовим, а також віце-президент Росії О. В. Руцькой і деякі інші представники законодавчої влади. Кульмінацією конституційної кризи стало збройне кровопролитне зіткнення 3-4 жовтня 1993 в центрі Москви і біля телецентру «Останкіно» та подальший штурм військами, вірними президенту Єльцину, Будинку Рад Росії, що, в сукупності, призвело до великої кількості жертв, в тому числі і серед представників цивільного населення.
1993年俄罗斯宪政危机
俄罗斯1993年宪政危机為該年9月21日於俄羅斯國內發生的一場政治事件。時任俄罗斯总统叶利钦解散了反对他推动新自由主义改革的俄罗斯联邦国家立法机关──俄罗斯人民代表大会及其常设机构俄罗斯最高苏维埃。叶利钦这一行动违反了当时的《俄罗斯联邦宪法》。於危机过后的10月15日，叶利钦举行了公民投票通过了新宪法。当时的最高苏维埃拒绝解散并投票弹劾叶利钦，要求当时的副总统亚历山大·弗拉基米罗维奇·鲁茨科伊按照宪法宣誓执行总统职责。9月28日起反对叶利钦政府的群众走上街头举行大游行，并发生了流血事件。当时叶利钦仍掌握军队，这决定了危机的最后结局。军队包围了俄罗斯苏维埃所在地俄罗斯最高苏维埃。之后的一周反对叶利钦的抗议不断升级，在10月2日达到最高潮，使俄罗斯差点陷入了一场内战。但是，安全部门和部队的领导人支持了叶利钦，军队包围了俄罗斯最高苏维埃大楼，并用坦克火炮轰击大楼，使其几乎摧毁，并成功驱赶了俄罗斯最高苏维埃成员。至1993年10月5日，对叶利钦的武装对抗溃散。这十天是自1917年十月革命以来俄罗斯死伤最惨重的街头斗争。据俄联邦政府的估计，官方公告中共有187人死亡，437人受伤，但具體數字存在爭議。
Crise constitucional russa de 1993
A Crise constitucional russa de 1993 refere-se aos acontecimentos na Rússia entre 21 de setembro e 5 de outubro daquele ano. Tratou-se de um impasse político entre a Presidência e o Parlamento do país, liderados respectivamente pelo presidente Bóris Iéltsin e pelo Soviete Supremo. O conflito acabou sendo resolvido pelo uso da força militar.
Crisi constitucional russa de 1993
La Crisi constitucional russa de 1993 fou un enfrontament polític entre el President de Rússia i el Soviet Suprem que es resolgué amb l'ús de la força militar. Malgrat que les relacions entre el president Borís Ieltsin i el parlament s'havien estat deteriorant durant algun temps, la crisi esclatà el 21 de setembre de 1993, quan el president volgué dissoldre el parlament, malgrat que la constitució no li atorgava poder per fer-ho. Ieltsin utilitzà els bons resultats obtinguts en un referèndum popular sobre la seva gestió, celebrat l'abril d'aquell any, per justificar les seves accions. El parlament va declarar que aquesta decisió quedava sense efecte i aprovà una moció de censura en contra seva, proclamant l'aleshores vicepresident Aleksandr Rutskoi com a president en funcions.
1993 Rusya anayasa krizi
1993 Rusya anayasa krizi (Rusça: Конституционный кризис в России), Sovyetler Birliği'nin dağılmasından sonra Rusya'da Rusya Devlet Başkanı ile Rusya Parlamentosu arasında çıkan ve silahlı kuvvet uygulanmasıyla sona eren siyasi kriz. İki kurum arasında varolan siyasi gerilim 21 Eylül 1993 günü Rusya Devlet Başkanı Boris Yeltsin’in Parlamentoyu (Rusça: Съезд народных депутатов России) ve Yüksek Sovyeti (Rusça: Верховный Совет России) fesh etmesi kararını açıklamasıyla zirveye çıkar. O zamanki anayasaya göre devlet başkanının parlamentoyu fesih yetkisi bulunmamaktaydı. Ancak Yeltsin 1993 yılı Nisan ayında yapılmış olan referandum sonuçlarını kendisini haklı çıkartmak için kullanmıştır. Buna karşılık parlamento Yeltsin’i görevden alarak yerine Devlet Başkan Yardımcısı Aleksandr Rutskoy’u geçirdi.
Khủng hoảng Hiến pháp Nga 1993
Khủng hoảng hiến pháp Nga năm 1993 là một cuộc cạnh tranh chính trị giữa Tổng thống Nga và nghị viện Nga cánh tả và thân với Cộng sản, rồi nó cuối cùng đã được giải quyết bằng bạo lực. Các quan hệ giữa tổng thống cánh hữu theo chủ nghĩa tư bản và nghị viện cánh tả thân cộng đã xấu đi trong một thời gian. Căng thẳng lên tới đỉnh điểm ngày 21 tháng 9 khi Tổng thống Nga Boris Yeltsin giải tán cơ quan lập pháp quốc gia (Đại hội Đại biểu Nhân dân). Tổng thống không có quyền giải tán nghị viện theo hiến pháp khi ấy. Yeltsin đã sử dụng các kết quả của cuộc trưng cầu dân ý tháng 4 năm 1993 để biện minh cho các hành động của mình. Đối lại, nghị viện buộc tội Yeltsin và tuyên bố phó tổng thống Aleksandr Rutskoy trở thành quyền tổng thống.
Crise constitutionnelle russe
La crise constitutionnelle russe est une crise politique ayant eu lieu en 1993 entre le président de la Fédération de Russie, Boris Eltsine, et le Congrès des députés du peuple.
Kryzys konstytucyjny w Rosji (1993)
Kryzys konstytucyjny w Rosji 1993 (niekiedy przez zwolenników parlamentu określana mianem "drugiej rewolucji październikowej") – napięcie polityczne w Federacji Rosyjskiej pomiędzy prezydentem a parlamentem, wynikające ze sporu o kształt ustrojowy państwa.
1993 Russian constitutional crisis
The Russian constitutional crisis of 1993 (also known as the 1993 October Coup, Black October, the Shooting of the White House or Ukase 1400) was a political stand-off between the Russian president Boris Yeltsin and the Russian parliament that was resolved by military force. The relations between the president and the parliament had been deteriorating for some time.
Crisis constitucional rusa de 1993
Ruská ústavní krize 1993
Ruská ústavní krize 1993 byla politická krize v Ruské federaci mezi ruským prezidentem a ruským parlamentem, která byla vyřešena použitím síly. Ústavní krize vyvrcholila 21. září 1993, když prezident Boris Jelcin nařídil rozpuštění obou komor tehdejšího parlamentu, ačkoliv k tomu neměl ústavní oprávnění. K ospravedlní své akce využil výsledky referenda z dubna téhož roku, které podpořilo předčasné rozpuštění parlamentu. V reakci na to prohlásil parlament Jelcinovo rozhodnutí za neplatné, odvolal ho z funkce prezidenta a zastupujícím prezidentem Ruska jmenoval Alexandra Ruckého.
วิกฤตการณ์รัฐธรรมนูญรัสเซีย พ.ศ. 2536
วิกฤตการณ์รัฐธรรมนูญ พ.ศ. 2536 เป็นความขัดแย้งทางการเมืองระหว่างประธานาธิบดีรัสเซียและรัฐสภารัสเซียซึ่งระงับด้วยการใช้กำลังทหาร ความสัมพันธ์ระหว่างประธานาธิบดีและรัฐสภาเสื่อมลงเป็นเวลาหนึ่งแล้ว วิกฤตการณ์รัฐธรรมนูญดังกล่าวถึงจุดสูงสุดเมื่อวันที่ 21 กันยายน 2536 เมื่อประธานาธิบดีบอริส เยลต์ซินมุ่งยุบสภานิติบัญญัติของประเทศรัสเซีย (คือ สภาประชาชนและสภาโซเวียตสูงสุด) แม้ประธานาธิบดีไม่มีอำนาจยุบรัฐสภาตามรัฐธรรมนูญ เยลต์ซินใช้ผลการลงประชามติเมื่อเดือนเมษายน 2536 เพื่อหนุนความชอบธรรมของตน รัฐสภาสนองโดยประกาศให้คำวินิจฉัยของประธานาธิบดีไม่มีผลและเป็นโมฆะ ฟ้องให้ขับเยลต์ซินจากตำแหน่ง และประกาศให้รองประธานาธิบดีอะเล็กซันดร์ รุตสคอยรักษาราชการในตำแหน่งประธานาธิบดี
Expo '92
Expo '92 is de informele naam van een wereldtentoonstelling, die plaatsvond in 1992. De tentoonstelling werd gehouden op twee locaties: in Sevilla (Spanje) en in Genua (Italië). De twee tentoonstellingen werden los van elkaar georganiseerd.
セビリア万国博覧会
セビリア万国博覧会（セビリアばんこくはくらんかい）は、1992年にスペイン南部、アンダルシア州の州都セビリア（Sevilla）で開催された国際博覧会である。1970年の日本万国博覧会（大阪万博）以来の一般博であり、176日間の会期（4月20日 - 10月12日）の間に総入場者数は約4181万人に及んだ。
Expo 92
Die Expo 92, offizieller Name Weltausstellung von Sevilla 1992 (spanisch ""), fand vom 20. April bis 12. Oktober 1992 auf der Insel La Cartuja in der spanischen Stadt Sevilla statt. Thema der Ausstellung war „das Zeitalter der Entdeckungen“ anlässlich des 500. Jubiläums der Entdeckung Amerikas.
Sevillan maailmannäyttely
Sevillan vuoden 1992 maailmannäyttely eli EXPO '92 () oli Sevillassa 20. huhtikuuta 1992 – 19. lokakuuta 1992 järjestetty maailmannäyttely. Näyttely sijaitsi lähes 215 hehtaarin suuruisella La Cartuja-saarella, joka sijaitsee Guadalquivir-joen keskellä vastapäätä Sevillan historiallista keskustaa. Näyttelypaviljonkeja oli 95, valtioita 108, kansainvälisiä organisaatioita 22 sekä kolmisenkymmentä monkansallista yritystä. Maailmannäyttelyn kävijämäärä oli lähes 42 miljoonaa.
Expo 1992 (Siviglia)
L'Esposizione universale del 1992 si è svolta a Siviglia dal 20 aprile al 12 ottobre con il tema "L'era delle scoperte". La data di conclusione della Expo venne scelta per celebrare il quinto centenario della scoperta dell'America. L'esposizione raggiunse quasi i 42 milioni di visitatori.
1992年世界博覽會
1992年世界博覽會（The Universal Exposition Seville '92 ）在西班牙的塞維亞舉行，從1992年4月20日開始，10月12日結束，共176天，主題為「發現的時代」，並有超過100個國家參加。總共累積超過4180萬人進場參觀。
Exposição Universal de Sevilha de 1992
A Exposição Universal de Sevilha 1992 decorreu na capital da Andaluzia (Espanha) no ano 1992, e foi conhecida popularmente como "Expo'92" ou "Expo".
Exposició Universal de Sevilla de 1992
L'Exposició Universal de Sevilla de 1992 es va celebrar a la capital d'Andalusia l'any 1992, i va ser coneguda popularment com a "Expo'92" o "la Expo".
Exposition universelle de 1992
L’Exposition universelle de 1992 ou Expo '92, officiellement Exposition universelle de Séville 1992 (en espagnol "") s'est tenue du 20 avril au à Séville, en Espagne, sur l'île de La Cartuja. L'Exposition avait pour thème « L'Ère des Découvertes » et célébrait les de la découverte de l'Amérique.
Seville Expo '92
The Universal Exposition of Seville (Expo '92) took place from Monday, April 20 to Monday, October 12, 1992 on La Isla de La Cartuja (Charterhouse Island), Seville, Spain. The theme for the Expo was "The Age of Discovery", celebrating the 500th anniversary of Christopher Columbus reaching the Americas after launching from Seville's port (on the Guadalquivir), and over 100 countries were represented. The total amount of land used for the Expo was 215 hectares (531 acres) and the total number of visitors was 41,814,571 (as per the Bureau International des Expositions (BIE) website ). The exposition ran at the same time as the smaller and shorter-duration Genoa Expo '92, a Specialized Exhibition, held in the birth city of Christopher Columbus.
Exposición Universal de Sevilla de 1992
La Exposición Universal de Sevilla 1992, conocida popularmente como "Expo '92" o "la Expo", fue una exposición universal celebrada en 1992 en la ciudad española de Sevilla.
Europees kampioenschap hockey mannen 2011
De 13e editie van het Europees kampioenschap hockey voor mannen (2011) werd van 20 tot en met 28 augustus 2011 gehouden in het Duitse Mönchengladbach. Het thuisland werd voor de zevende keer kampioen. De top 3 plaatste zich tevens voor Olympische Spelen in 2012. Aan het toernooi deden de beste zes landen van het vorige EK mee en de nummers één en twee van het vorige EK voor B-landen.
Feldhockey-Europameisterschaft der Herren 2011
Die Feldhockey-Europameisterschaft der Herren 2011 wurde vom 20. bis 28. August in Mönchengladbach gemeinsam mit der Europameisterschaft der Damen ausgetragen. Sie war die dreizehnte Auflage der Feldhockey-Europameisterschaft der Herren. Europameister wurde die Mannschaft der Bundesrepublik Deutschland, die die Mannschaft der Niederlande im Finale bezwang; den dritten Platz belegte England vor Belgien.
Чемпионат Европы по хоккею на траве среди мужчин 2011
13-й чемпионат Европы по хоккею на траве среди мужчин прошёл с 17 по 28 августа 2011 года на стадионе «Warsteiner HockeyPark» в городе Мёнхенгладбах, Германия (одновременно там же проходил и чемпионат Европы среди женщин).
Mistrzostwa Europy w Hokeju na Trawie Mężczyzn 2011
13. Mistrzostwa Europy w Hokeju na Trawie Mężczyzn odbyły się w dniach 20–28 sierpnia 2011 w Mönchengladbach.
2011 Men's EuroHockey Nations Championship
The 2011 Men's EuroHockey Championship was the 13th edition of the EuroHockey Nations Championship, the biennial international men's field hockey championship of Europe organized by the European Hockey Federation. It was held from 20 to 28 August 2011 in Mönchengladbach, Germany.
Aanslag op de internationale vredesmacht in Beiroet
De aanslag op de Amerikaanse barakken in Beiroet vond plaats op 23 oktober 1983. Tijdens de Libanese Burgeroorlog reden twee met explosieven geladen vrachtwagens in op barakken waar Amerikaanse en Franse soldaten, die behoorden tot een internationale vredesmacht (deze vredesmacht moet niet verward worden met UNIFIL), in gelegerd waren. Bij de aanslag verloren 299 mensen, waaronder 220 Amerikaanse mariniers en 58 Franse paratroopers, het leven. Verantwoordelijk voor de aanslag, met hulp van Iran, was de islamitische factie Hezbollah.
ベイルート・アメリカ海兵隊兵舎爆破事件
ベイルート・アメリカ海兵隊兵舎爆破事件は、レバノン内戦中の1983年にレバノンの首都のベイルートにあるアメリカ海兵隊の兵舎が車爆弾を使用した自爆テロで狙われた事件である。アメリカ海軍・アメリカ陸軍の兵士も含め241人が死亡、60人が重軽傷を負った。1日の死者としてはアメリカ海兵隊の歴史上、太平洋戦争の硫黄島の戦いに次ぐ犠牲者数となった。
Anschlag auf den US-Stützpunkt in Beirut 1983
Der Anschlag von Beirut am 23. Oktober 1983 ereignete sich während des Libanesischen Bürgerkrieges. Die Explosionen zweier sprengstoffbeladener Lkw, gesteuert von Selbstmordattentätern, zerstörten Gebäude, in denen Soldaten des US Marine Corps und französische Fallschirmjäger der Multinationalen Streitkräfte im Libanon (MNF) untergebracht waren. FBI-Gutachter gaben später an, die Bombe habe mindestens 6000 Kilogramm Sprengstoff enthalten und damit „die gewaltigste nicht-atomare Explosion auf Erden seit dem Zweiten Weltkrieg“ ausgelöst. Dabei wurden insgesamt 299 Soldaten und 6 Zivilisten getötet, darunter 241 US-Soldaten. Eine Gruppe namens Islamic Jihad übernahm die Verantwortung für das Attentat und nannte als Ziel die Vertreibung der MNF aus dem Libanon. Der Anschlag hatte den Abzug der internationalen Friedenstruppen aus dem Libanon zur Folge. Sie waren seit dem Libanonkrieg 1982 dort stationiert gewesen.
הפיגועים בבסיסי הכוח הרב-לאומי בביירות
הפיגועים בבסיסי הכוח הרב לאומי בביירות (באנגלית: Beirut barracks bombings) התרחשו ביום ראשון, 23 באוקטובר 1983. שתי משאיות תופת נהוגות בידי מחבלים מתאבדים, שפרצו אל מתחמי המגורים של חיילים אמריקאים וצרפתים בביירות בירת לבנון, התפוצצו וגרמו למותם של 305 אנשים - 241 אמריקאים, 58 צרפתים ו-6 אזרחים לבנונים. הפיגועים הובילו לעזיבת הכוח הרב לאומי את לבנון במרץ 1984.
Взрывы казарм миротворцев в Бейруте
Взрывы казарм миротворцев в Бейруте — диверсионные акции, направленные против воинских подразделений США и Франции, выполнявших миротворческую миссию в Ливане в ходе местной гражданской войны 1975—1990 годов. Одна из крупнейших диверсионных атак в новейшей истории — жертвами стали 307 человек.
Beirutin autopommi-isku 1983
Beirutin autopommi-isku 1983 oli tuhoisa autopommi-isku, joka tehtiin Libanonin pääkaupungissa Beirutissa 23. lokakuuta 1983. Iskun kohteena oli kansainvälinen rauhanturvajoukko. Kaksi autopommia räjähti yhdysvaltalaisia ja ranskalaisia sotilaita majoittaneiden kasarmien läheisyydessä tappaen satoja ihmisiä, enimmäkseen amerikkalaisia ja ranskalaisia sotilaita.
Підрив миротворців у казармах Бейруту
Підрив миротворців у казармах Бейруту — терористичні акції спрямовані проти військових підрозділів США та Франції, котрі виконували миротворчі місії в Лівані, під час місцевої громадянської війни 1975—1990 роках. Найбільша з терористичних атак на військових за межами Сполучених Штатів Америки в новітній історії. Кількість жертв — 307 осіб.
انفجار مقر تفنگداران دریایی آمریکا در بیروت
انفجار مقر تفنگداران آمریکا در بیروت در ۲۳ اکتبر سال ۱۹۸۳ در بیروت اتفاق افتاد که در جریان آن ۲۴۱ نظامی آمریکایی، ۵۸ نظامی فرانسوی و ۶ غیرنظامی جان باختند. در این بمبگذاری حدود هزار کیلوگرم مواد منفجره با دو کامیون به داخل آسایشگاه‌های صلح‌بانان نیروهای چندملیتی در لبنان (MNF) مخصوصاً تفنگداران دریایی آمریکایی و نیروهای مسلح فرانسه منتقل و منفجر شدند. سربازان آمریکایی کشته و زخمی شده در آن حمله بخشی از نیروهای حافظ صلح سازمان ملل متحد بودند که برای خاتمه دادن به جنگ داخلی لبنان در آن کشور مستقر شده بودند.
1983年贝鲁特军营炸弹袭击
1983年贝鲁特军营炸弹袭击（）1983年10月23日黎巴嫩内战期间，两辆卡车炸弹袭击了美国和法国在黎巴嫩首都贝鲁特的驻地建筑，造成共307人死亡，其中包括241名美国人和58名法国人、6位平民及两位袭击者。事件发生后，伊斯兰圣战组织宣传对此事负责，但时任美国国防部长卡斯珀·威拉德·温伯格称并不清楚此次袭击究竟是谁所为。
Atentado contra os quartéis de Beirute em 1983
Os atentados contra os quartéis de Beirute em 1983 (Beirute, Líbano, 23 de outubro de 1983) foram ataques suicidas realizados durante a Guerra Civil Libanesa, quando dois caminhões-bomba atingiram edifícios que alojavam militares dos Estados Unidos e da França, membros da Força Multinacional do Líbano, matando 299 soldados americanos e franceses. A organização Jihad Islâmica reivindicou a responsabilidade pelo atentado terrorista, mas, segundo o especialista Juan Cole, a organização pode ter sido um nome de guerra para o Hezbollah ou um grupo que viria a se tornar parte do Hezbollah. recebendo ajuda da República Islâmica do Irã.
1983 Beyrut kışla bombalaması
Beyrut kışla bombalaması, 23 Ekim 1983 tarihinde Lübnan İç Savaşı döneminde Beyrut'ta meydana gelen bombalı saldırıdır. Bomba yüklü iki kamyonun Amerikan ve Fransız askerlerinin barındığı binaların önünde patlatılması sonucu 299 Amerikan ve Fransız askeri yaşamını yitirdi. Bombalamanın sorumluluğunu daha sonra Hizbullah olarak bilinen İslami Cihad örgütü üstlendi.
Attentats de Beyrouth du 23 octobre 1983
Les attentats de Beyrouth du sont deux attentats-suicides quasi simultanés qui frappent les contingents américain et français de la Force multinationale de sécurité de Beyrouth durant la guerre du Liban. Les deux attentats sont revendiqués par le Mouvement de la révolution islamique libre puis par l'Organisation du Jihad islamique. Le premier attentat tue 241 soldats américains, le second 58 parachutistes français ainsi que quelques Libanais. Le déroulement et les responsabilités précises des attentats sont encore inconnues en 2021.
Útoky na kasárne mierových síl v Bejrúte
Bombové útoky na kasárne mierových síl v Bejrúte sa uskutočnili 23. októbra 1983. Išlo o dva veľké samovražedné atentáty namierené proti sídlam amerických a francúzskych mierových síl umiestnených v Bejrúte po skončení Libanonskej vojny v roku 1982. Útoky si celkovo vyžiadali 307 obetí, z tohto počtu 241 mŕtvych tvorili americkí a 58 francúzski vojaci. Páchatelia neboli nikdy jednoznačne identifikovaní.
1983 Beirut barracks bombings
Early on a Sunday morning, October 23, 1983, two truck bombs struck buildings in Beirut, Lebanon, housing American and French service members of the Multinational Force in Lebanon (MNF), a military peacekeeping operation during the Lebanese Civil War. The attack killed 307 people: 241 U.S. and 58 French military personnel, six civilians, and two attackers.
Atentado contra los cuarteles en Beirut en 1983
El atentado contra los cuarteles en Beirut, capital de Líbano fue un ataque terrorista que tuvo lugar en octubre de 1983, en el contexto de la Guerra civil libanesa, en el que murieron doscientos cuarenta y un marines estadounidenses, 58 paracaidistas franceses y 6 civiles libaneses.
Angrebet på MNF i Beirut 1983
Angrebet på MNF i Beirut 1983, som fandt sted den 23. oktober 1983, var en af de mest markante hændelser under den libanesiske borgerkrig. To lastbils-selvmordsbomber ramte forskellige bygninger i Beirut, som husede amerikanske og franske deltagere i Den multinationale styrke i Libanon (Engelsk: "Multinational Force in Lebanon" (MNF)), hvor de dræbte hundreder af soldater, hvoraf de fleste amerikanske marineinfanterister. Sprængningerne førte til tilbagetrækningen af den internationale fredstyrke fra Libanon, hvor den havde været udstationeret siden den israelske invasion af Libanon i 1982. Organisationen Islamisk Jihad tog ansvaret for bombningen.
Indianapolis 500 in 1916
De 6e Indianapolis 500 werd gereden op dinsdag 30 mei 1916 op de Indianapolis Motor Speedway. Brits coureur Dario Resta won de race in een Peugeot. Door de Eerste Wereldoorlog werd de race op voorhand gepland op 300 mijl. Het is de enige keer in de geschiedenis van de race dat er gepland afgeweken werd van de traditionele 500 mijl.
Indianapolis 500 1916
Indianapolis 500 1916 je bila šesta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1916.
500 miles d'Indianapolis 1916
Les 500 miles d'Indianapolis 1916, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le , ont été remportés par le pilote britannique Dario Resta sur une Peugeot. En raison des restrictions entraînées par la Première Guerre mondiale, la course n'était programmée que sur 120 tours, soit 300 miles.
Indianapolis 500 1916
Indianapolis 500 1916 (oryg. 6th International 500-Mile Sweepstakes Race) – szósta edycja wyścigu Indianapolis 500.
1916 Indianapolis 500
The 6th International 300-Mile Sweepstakes Race was the sixth running of the Indianapolis 500. It was held at the Indianapolis Motor Speedway on Tuesday, May 30, 1916. The management scheduled the race for 120 laps, , the only Indianapolis 500 scheduled for less than .
Indianapolis 500 in 1925
De 13e Indianapolis 500 werd gereden op zaterdag 30 mei 1925 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur Pete DePaolo won de race in een Duesenberg.
Indianapolis 500 1925
Indianapolis 500 1925 je bila trinajsta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis in prva dirka Svetovnega konstruktorskega prvenstva v sezoni 1925. Potekala je 30. maja 1925.
500 miles d'Indianapolis 1925
Les 500 miles d'Indianapolis 1925, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le samedi , ont été remportés par le pilote américain Pete DePaolo sur une Duesenberg.
Indianapolis 500 1925
Indianapolis 500 1925 (oryg. 13th International 500-Mile Sweepstakes Race) – trzynasta edycja wyścigu Indianapolis 500. Jeden z wyścigów Grand Prix rozegranych w 1926 roku oraz pierwsza eliminacja Mistrzostw Świata Konstruktorów AIACR.
1925 Indianapolis 500
The 13th International 500-Mile Sweepstakes Race was held at the Indianapolis Motor Speedway on Saturday, May 30, 1925.
Indianapolis 500 in 1930
De 18e Indianapolis 500 werd gereden op vrijdag 30 mei 1930 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur Billy Arnold won de race.
Indianapolis 500 1930
Indianapolis 500 1930 je bila osemnajsta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis in prva neprvenstvena dirka "Grandes Épreuves" v sezoni Velikih nagrad 1930. Potekala je 30. maja 1930.
500 miles d'Indianapolis 1930
Les 500 miles d'Indianapolis 1930, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le vendredi , ont été remportés par le pilote américain Billy Arnold sur une Summers-.
Indianapolis 500 1930
Indianapolis 500 1930 (oryg. 18th International 500-Mile Sweepstakes Race) – osiemnasta edycja wyścigu Indianapolis 500. Jeden z wyścigów Grand Prix rozegranych w 1930 roku, a także pierwszy spośród tzw. Grandes Épreuves.
1930 Indianapolis 500
The 18th International 500-Mile Sweepstakes Race was held at the Indianapolis Motor Speedway on Friday, May 30, 1930. The race was part of the 1930 AAA Championship Car season.