adithya7/xlel_wd_dictionary huggingface dataset:
Defense of Brest Fortress
The defense of Brest Fortress was the first major battle of Operation Barbarossa, the Axis invasion of the Soviet Union launched on 22 June 1941. The German Army attacked without warning, expecting to take Brest on the first day, using only infantry and artillery, but it took them a week, and only after two bombardments by the "Luftwaffe". Many defenders were killed or captured.
Batalla de la Fortaleza de Brest
La Batalla de la Fortaleza de Brest, también conocido como la Defensa de la Fortaleza de Brest, fue un enfrentamiento bélico acontecido en junio de 1941 en el contexto de la invasión de Alemania a la Unión Soviética durante la Segunda Guerra Mundial. Pese a que la fortaleza fue finalmente capturada por la Wehrmacht, los soviéticos ofrecieron una férrea defensa, alargando el asedio más de lo esperado.
Obrana Brestské pevnosti (1941)
Obrana Brestské pevnosti se uskutečnila od prvních výstřelů Operace Barbarossa 22. června do 30. června 1941, přičemž drobné boje a přestřelky trvaly až do konce července 1941. Stala se symbolem sovětského odporu během prvních dnů Velké vlastenecké války. V roce 1965 pevnost obdržela čestný titul "Pevnost-hrdina".
معركة قلعة بريست 1941
معركة قلعة بريست 1941(بالروسية:Битва за Брест замок) هي معركة اندلعت في 22 حزيران 1941 اي في اليوم الأول للغزو الألماني للاتحاد السوفيتي وكانت من اولى معارك عملية بارباروسا ، قعلة بريست اتخذها الجيش الاحمر كـ دفاع ضد القوات الالمانية ، في البداية اعتقد الالمان انهم سوف يستولون على القلعة في غضون 12 ساعة لكن المعركة استمرت 7 ايام بسبب استبسال السوفييت في الدفاع عن القلعة، وبعد الحرب العالمية الثانية اصبحت بريست رمزاً للصمود السوفيتي وفي عام 1965 تم منح القلعة لقب "القلعة البطلة"
Афонская бітва
Афонская бітва, вядомая таксама як Бітва ля Лемноса, марская бітва паміж рускім і турэцкім флатамі, якая адбылося 19 чэрвеня 1807 года ля паўвострава Афон у Эгейскім моры як частка кампаніі Другой Архіпелагскай экспедыцыі рускага флота падчас руска-турэцкай вайны 1806—1812 гадоў. Падчас бітваў руская эскадра віцэ-адмірала Д. Н. Сянявіна (10 лінейных караблёў, 754 гарматы) атакавала і разбіла турэцкую эскадру капудан-пашы Сейіт-Алі (9 лінейных караблёў, 5 фрэгатаў, 3 карветы і 2 дапаможных судны, 1196 гарматыў). Турэцкія страты — 4 фрэгата і 4 лінейных караблі.
Ναυμαχία του Άθω
Η Ναυμαχία του Όρους Άθω (επίσης γνωστή και ως Ναυμαχία του Αγίου Όρους ή Μάχη της Λήμνου) πραγματοποιήθηκε από τις 27 Ιουνίου έως την 1η Ιουλίου του 1807 και αποτέλεσε σημαντική ναυμαχία του Ρωσοτουρκικού πολέμου (1806-1812). Διεξήχθη ένα μήνα μετά τη νίκη των Ρώσων, υπό τον Ντιμίτρι Σενιάβιν ("Dmitry Senyavin"), επί των Τούρκων στη Ναυμαχία των Δαρδανελίων. Η νίκη στη ναυμαχία του Άθω εξασφάλισε τη Ρωσική κυριαρχία στο Αιγαίο για το υπόλοιπο του πολέμου.
Афонское сражение
Афонское сражение, известное также как Сражение у Афонской горы и Сражение у Лемноса — морское сражение, произошедшее а у горы Афон на полуострове Айон-Орос в Эгейском море, как часть кампании Второй Архипелагской экспедиции русского флота во время Русско-турецкой войны 1806—1812 годов.
Battaglia di Athos
La battaglia navale di Athos (nota anche come battaglia di Monte Sancto o battaglia di Lemno) si svolse dal 19 al 22 giugno 1807 e fu una battaglia navale chiave della guerra russo-turca (1806-1812), parte delle guerre napoleoniche. Fu combattuta un mese dopo la battaglia dei Dardanelli.
Афонська битва
Афонська битва — морська битва, що відбулась 1 липня 1807 року поблизу Афонського півострова в Егейському морі між російським та османським флотами під час російсько-турецької війни 1806–1812 років.
Bitwa koło wyspy Lemnos
Bitwa koło wyspy Lemnos (zwana też bitwą pod górą Athos lub bitwą koło półwyspu Athos) – bitwa morska, która miała miejsce na Morzu Egejskim w czasie wojny rosyjsko-tureckiej (1806–1812), rozegranej na teatrze południowoeuropejskim.
Battle of Athos
The Battle of Athos (also known as the Battle of Monte Sancto or the Battle of Lemnos) took place on 1–2 July 1807 as a part of the Napoleonic Wars during the Russo-Turkish War of 1806-1812.
Bitva u Athu
Bitva u Athu, známá také jako bitva u hory Athos, nebo bitva u Lémnu, se odehrála 19. června 1807 u poloostrova Athos v Egejském moři, jako součást rusko-turecké války 1806–1812. Během bitvy ruská eskadra viceadmirála Seňavina (10 bitevních lodí, 754 děl) napadla a porazila tureckou flotilu Paši Sejit Aliho (9 bitevních lodí, 5 fregat, 3 korvety a 2 pomocné lodě, 1196 děl). Turecké ztráty činily 4 fregaty a 4 bitevní lodě.
Мемельскае паўстанне
Мемельскае паўстанне, або Клайпедскае паўстанне адбылося ў студзені 1923 года ў Клайпедскім краі. Вобласць, размешчаная на поўнач ад Нёмана, была аддзелена ад Германіі паводле Версальскага дагавора і стала мандатам Лігі Нацый. Кіраваннем тэрыторыяй займалася часовая французская адміністрацыя да таго часу, пакуль не будзе выпрацавана рашэнне.
Мемельское восстание
Мемельское восстание, или Клайпедское восстание произошло в январе 1923 года в Клайпедском крае. Область, расположенная к северу от Немана, была отделена от Германии согласно Версальскому договору и стала мандатом Лиги Наций. Управлением территорией занималась временная французская администрация до тех пор, пока не будет выработано решение.
Klaipėdan kapina
Klaipėdan kapina oli Liettuan järjestämä kapina Memelin mandaattihallintoalueella 3. - 9. tammikuuta 1923. Tapahtuman seurauksena Memel () menetti Ranskan valvoman mandaattiasemansa ja siitä tuli autonominen osa Liettuaa. Liettuan ja Saksan välinen rajasopimus vuonna 1928 vahvisti alueen jäämisen Liettualle.
Rivolta di Klaipėda
La rivolta di Klaipėda ebbe luogo nel gennaio 1923 nella regione di Klaipėda (conosciuta in tedesco come territorio di Memel o "Memelland"): localizzata a nord del fiume Nemunas, la zona andò separata dalla Prussia orientale, appartenente all'Impero tedesco, dal trattato di Versailles e finì per esserle assegnato lo status di mandato della Società delle Nazioni. Posta sotto l'amministrazione provvisoria francese fino a quando non si fosse trovata una soluzione permanente, la Lituania, da poco indipendente, desiderava annettere la regione, facendo questa stessa parte dell'antica regione detta Lituania Minore. Oltre che per considerazioni storiche, le motivazioni risiedevano nella volontà di far rientrare nel proprio territorio una grande minoranza di lingua lituana e di acquisire il fondamentale porto di Klaipėda (Memel), il solo accesso praticabile al mar Baltico per la Lituania. Poiché la Conferenza degli Ambasciatori appariva favorevole a lasciare al sito lo status di città libera, ovvero il medesimo di Danzica, i lituani pianificarono e poi diedero luogo una rivolta.
Клайпедське повстання
Кла́йпедське повста́ння відбулося в січні 1923 року в Клайпедському краї (Мемельська область, Мемельланд).
克萊佩達起義
克萊佩達起義為1923年克萊佩達地區（又稱梅梅爾領地）爆發的起義。克萊佩達地區與德國的東普魯士隔尼曼河相望，凡爾賽條約將其自東普魯士分出，歸屬國際聯盟託管，暫時由法國政府負責管理。此地屬於小立陶宛，有許多講立陶宛語的居住，且包括戰略地位重要的（立陶宛出波羅的海唯一的港口），因此立陶宛共和國相當希望能佔領此地。1920年召開的中，一普魯士立陶宛人組成的使團試圖說服與會各方將克萊佩達交給立陶宛而未果，會議仍將克萊佩達劃為與但澤地位類似的自由市，立陶宛便決定策劃起義以佔領此地，於11月20日的一場秘密會議中敲定計畫。
Révolte de Klaipėda
La révolte de Klaipėda eut lieu du 10 au dans la région de Klaipėda (Territoire de Memel), alors sous mandat de la Société des Nations depuis 1919. Séparé de la Prusse-Orientale lors du Traité de Versailles en 1919, le territoire avait alors été provisoirement confié à l'administration française. La Lituanie demandait en revanche le rattachement de Klaipėda à son propre territoire, se basant sur son appartenance historique à la Petite Lituanie et la présence d'une majorité lituanophone, les Lietuvininkai. Le gouvernement lituanien espérait également récupérer le port stratégique de Klaipėda, seul accès à la mer suffisamment viable dans la région.
Klaipėda Revolt
The Klaipėda Revolt took place in January 1923 in the Klaipėda Region (Memel Territory, Memelland). The region, located north of the Neman River, was detached from East Prussia, Germany by the Treaty of Versailles and became a mandate of the League of Nations. It was placed under provisional French administration until a more permanent solution could be worked out. Lithuania wanted to unite with the region (part of Lithuania Minor) due to its large Lithuanian-speaking minority of Prussian Lithuanians and major port of Klaipėda (Memel) – the only viable access to the Baltic Sea for Lithuania. As the Conference of Ambassadors favored leaving the region as a free city, similar to the Free City of Danzig, the Lithuanians organized and staged a revolt.
Pemberontakan Klaipėda
Pemberontakan Klaipėda adalah sebuah pemberontakan yang berlangsung pada Januari 1923 di Wilayah Klaipėda (Memelland). Wilayah yang terletak di sebelah utara Sungai Neman ini dilepas dari wilayah Prusia Timur, Jerman, berdasarkan Traktat Versailles, dan kemudian dijadikan mandat Liga Bangsa-Bangsa. Wilayah ini diperintah oleh Prancis untuk sementara waktu hingga solusi yang lebih permanen dapat ditemukan. Lituania ingin menyatukan wilayah ini (bagian dari Lithuania Minor) karena terdapat minoritas Lituania Prusia di wilayah tersebut. Selain itu, pelabuhan Klaipėda (Memel) dibutuhkan oleh Lituania agar dapat mengakses Laut Baltik. Namun, Konferensi Duta-Duta Besar ingin menjadikan wilayah ini sebagai kota bebas seperti Kota Bebas Danzig, sehingga orang-orang Lituania mulai mempersiapkan pemberontakan.
Львоўскае паўстанне
Львоўскае паўстанне () — узброеная барацьба, якая пачалася з арганізацыі руху супраціву польскай Арміяй Краёвай (), супраць нацысцкіх акупантаў у горадзе Львове падчас Другой сусветнай вайны. Яна пачалася 23 ліпеня 1944 года ў рамках плана агульнанацыянальнага паўстання пад кодавай назвай «Акцыя Бура». Паўстанне працягвалася да 27 ліпеня і ў выніку скончылася вызваленнем горада. Аднак, неўзабаве пасля гэтага польскія салдаты былі арыштаваныя Савецкімі войскамі, якія пачалі наступ на гэтыя тэрыторыі, і былі вымушаныя ўступіць у Чырвоную Армію або былі накіраваныя ў ГУЛАГ. Сам горад быў акупаваны СССР.
Битва при Львове (1944)
Битва при Львове 1944 года, известная также как Операция «Буря» во Львове или Львовское восстание — военная операция, организованная и начатая 22 июля 1944 года во Львове вооружёнными подразделениями Армии Крайовой (АК) против германских войск.
Akcja „Burza” we Lwowie
Akcja „Burza” we Lwowie, powstanie lwowskie – akcja wojskowa zorganizowana i podjęta 22 lipca 1944 we Lwowie przez oddziały zbrojne Armii Krajowej przeciw wojskom niemieckim.
Lwów uprising
The Lwów uprising () was an armed insurrection by the Home Army () underground forces of the Polish resistance movement in World War II against the Nazi German occupation of the city of Lviv in the latter stages of World War II. It began on July 23, 1944, as part of a secret plan to launch the countrywide all-national uprising codenamed Operation Tempest ahead of the Soviet advance on the Eastern Front. The Lwów uprising lasted until July 27. Shortly afterwards, the Polish troops were disarmed, soldiers merged into the Polish communist armed forces and officers were arrested by the Soviet NKVD. Some were forced to join the Red Army, others sent to the Gulag camps. The city itself was occupied by the Soviet Union.
Бітва пад Леніна
Бітва пад Леніна — бітва 12—13 кастрычніка 1943 года непадалёк ад вёскі Леніна (Магілёўская вобласць) паміж 33-й арміяй Заходняга Фронту пад камандаваннем генерала Гордава, у склад якой уваходзіла 1-я польская пяхотная дывізія імя Тадэвуша Касцюшкі, і сіламі Вермахта.
Битва под Ленино
Битва под Ленино — сражение 12—13 октября 1943 года неподалёку от посёлка Ленино (Могилёвская область, БССР) между 33-й армией Западного Фронта под командованием генерала Гордова, в состав которой входила 1-я польская пехотная дивизия имени Тадеуша Костюшко, и силами Вермахта.
Битва під Леніно
Битва під Леніно — битва 12-13 жовтня 1943 року неподалік від селища Леніно (Могильовська область, БРСР) між 33-ю армією Західного Фронту під командуванням генерала Гордова, до складу якої входила 1-ша Варшавська піхотна дивізія імені Тадеуша Костюшка, і силами Вермахту.
Trận Lenino
Trận Lenino diễn ra trên lãnh thổ của Cộng hòa Xã hội chủ nghĩa Xô viết Byelorussia từ ngày 12 đến ngày 13 tháng 10 năm 1943 là một sự phát triển sau Chiến dịch tấn công Smolensk (1943). Lenino là một thị trấn nhỏ nằm cách Orsha khoảng 35 km về phía Đông, trên biên giới Nga - Belarus. Tuy không án ngữ những con đường giao thông huyết mạch quan trọng nhưng Lenino có vai trò như một tiền đồn phòng thủ từ xa của quân Đức trên hướng Orsha. Tham gia trận đánh này có Tập đoàn quân 33 (Liên Xô) do trung tướng Vasili Nikolayevich Gordov chỉ huy làm chủ công. Các tập đoàn quân 10 và 21 sẽ tấn công yểm hộ hai bên sườn Tập đoàn quân 33. Lực lượng đột kích có Quân đoàn cơ giới 5. Tham gia chiến dịch có Sư đoàn bộ binh Ba Lan 1 mang tên Tadeusz Kosciuszko do thiếu tướng Zygmunt Berling (người Ba Lan) chỉ huy nằm trong đội hình Tập đoàn quân 33. Trong biên chế của sư đoàn này còn có Lữ đoàn xe tăng Ba Lan 1 được trang bị xe tăng T-34 của Liên Xô. Trong đội hình không quân Liên Xô tham gia trận đánh còn có Phi đoàn Normandie-Niemen được trang bị máy bay tiêm kích Liên Xô do các phi công Pháp điều khiển.
Bitwa pod Lenino
Bitwa pod Lenino – bitwa stoczona w dniach 12–13 października 1943 w pobliżu miasteczka Lenino nad rzeką Miereją na wschodniej Białorusi (8 km od granicy z Rosją) w ramach prowadzonej przez Armię Czerwoną operacji orszańskiej, pomiędzy radziecką 33 Armią Frontu Zachodniego i walczącą w jej składzie 1 Polską Dywizją Piechoty im. Tadeusza Kościuszki a Wehrmachtem (337 Dywizja Piechoty, wspierana przez odwody XXXIX Korpusu Pancernego). Była chrztem bojowym jednostek tzw. Ludowego Wojska Polskiego, formowanych w ZSRR przez polskie ośrodki podporządkowane władzom ZSRR i początkiem ich szlaku bojowego. Bitwa ta stała się w okresie PRL głównym symbolem walk Ludowego Wojska Polskiego u boku wojsk Związku Radzieckiego.
Battle of Lenino
The Battle of Lenino was a tactical World War II engagement that took place on 12 and 13 October 1943, north of the village of Lenino in the Mogilev region of Byelorussia. The battle itself was a part of a larger Soviet Spas-Demensk offensive operation with the aims of clearing the eastern bank of the Dnieper River of German forces and piercing the Panther-Wotan line of defences.
Узяцце Батурына
Узяцце Батурына () — эпізод руска-шведскай вайны (1700—1721), у ходзе якога войскі Пятра I захапілі і разбурылі 2 лістапада 1708 года сталіцу гетмана Мазепы — горад Батурын. У гістарычнай літаратуры гэтыя падзеі атрымалі назву «Спусташэнне Батурына» (у сучасных выданнях часам выкарыстоўваецца таксама тэрмін «Разня ў Батурыне».
Взятие Батурина
Взятие Бату́рина — эпизод русско-шведской войны (1700—1721), в ходе которого войска Петра I захватили и разрушили столицу гетмана Мазепы — город Батурин.
Uničenje Baturina
Uničenje Baturina (ukrajinsko Захоплення Батурина, osvojitev Baturina, rusko Взятие Батурина, zavzetje Baturina) 1-2. novembra 1708, včasih imenovano tudi pokol v Baturinu, je bil eden v nizu kazenskih napadov, ki jih je ruska cesarska vojska izvedla proti Ivanu Mazepi in Kozaškemu hetmanatu. 2. novembra 1708 je bilo po osvojitvi Baturina pobito celotno civilno prebivalstvo, po Sergiju Pavlenku okoli 7.000 ljudi. Hetmanova rezidenca je bila popolnoma izbrisana.
Батуринська трагедія
Знищення Батурина московськими військами, або Батуринська трагедія, або «Різанина в Батурині» — каральні дії московських військ із захоплення і знищення столиці гетьмана Мазепи Батурина і його мешканців, що були проведені . Під час цих дій, московські війська вирізали всіх мешканців міста, незалежно від віку і статі. За різними оцінками загинуло від 11 до 15 тисяч батуринців. В історію України ці події увійшли під назвою «Різанина в Батурині». Саме місто пограбували, в тому числі і православні храми, а потім, за наказом Меншикова, спалили, а церкви знищили.
Sack of Baturyn
Sack of Baturyn (, ) (1-2 November 1708), sometimes also referred to as the Slaughtering in Baturyn, was a part of series of punishing raids conducted by the Russian Imperial Army against Mazepa and Cossack state. On 2 November 1708, upon the sack of Baturyn, its entire civil population was exterminated (~7,000 according to ), while the "Hetman Residence" was completely obliterated.
Бітва пад Зяленцамі
Бітва пад Зяленцамі — бітва вайны Расіі з Рэччу Паспалітай 1792 года, мэтай якой была абарона канстытуцыі 3 мая 1791 года. Бітва адбылася 18 чэрвеня 1792 года паміж арміяй Рэчы Паспалітай пад камандаваннем Юзафа Панятоўскага і войскамі Расійскай імперыі пад камандаваннем генерала Іраклія Маркова, якія былі часткай арміі генерала Міхаіла Крэчэтнікава, якая здзейсніла ўварванне ў Рэч Паспалітую з поўдня. Бітва скончылася перамогай Рэчы Паспалітай а штурм расійскіх войскаў быў адбіты, аднак неўзабаве войскі Панятоўскага пакінулі поле бою.
Битва под Зеленцами
Битва под Зеленцами, также в русских источниках «Бой под Городищем» — сражение с противоречивым результатом, произошедшее во время русско-польской войны 1792 около села Зеленцы (Жилинцы), ныне Шепетовского района. Поскольку поле боя сразу после сражения осталось за польским корпусом князя Понятовского, в Польше его расценили как победу. Русские, ссылаясь на последовавшее вечером отступление поляков и повторное занятие поля боя войсками генерала Моркова, также посчитали его своей победой. После сражения польские силы продолжили стратегическое отступление. Для награждения участников битвы, по представлению князя Юзефа Понятовского, король Станислав Август Понятовский утвердил основание ордена «Virtuti Militari».
Battaglia di Zieleńce
La battaglia di Zieleńce fu combattuta nel corso della guerra russo-polacca del 1792, in difesa della Costituzione polacca del 3 maggio 1791. La battaglia si svolse il 18 giugno 1792 tra l'Esercito della Confederazione polacco-lituana, comandato dal Principe Poniatowski, e parte dell'Esercito russo, al comando del generale Irakly Morkov, che era un gruppo delle forze armate russe che, agli ordini del generale Mikhail Krechetnikov aveva invaso da sud la Confederazione polacco-lituana. La battaglia terminò con la vittoria polacca, avendo i polacchi respinto gli attacchi russi, sebbene poi i primi si ritirassero subito dal campo di battaglia.
Битва під Зеленцями
Битва під Жилинцями (також у російських джерелах «Бій під Городищем») сталася 18 червня (7 червня за старим стилем) 1792 року під час польсько-російської війни 1792 року біля села Жилинці (Жилинці), нині Шепетівського району. Польський корпус князя Понятовського взяв гору над російськими військами генерала Моркова, але оскільки поляки продовжили відступ з огляду на стратегічну позицію, у російських джерелах цей бій вважається перемогою росіян.
Bataille de Zieleńce
La bataille de Zieleńce est une bataille de la guerre russo-polonaise de 1792 qui se déroule le , entre l'armée de Pologne-Lituanie, commandée par Józef Poniatowski, et une division de l'armée impériale russe commandée par Iraklij Morkow. La bataille se termine par une victoire polonaise.
Bitwa pod Zieleńcami
Bitwa pod Zieleńcami – bitwa stoczona 18 czerwca 1792 w czasie wojny polsko-rosyjskiej pomiędzy wojskami polskimi (15,5 tys.) pod dowództwem księcia Józefa Poniatowskiego i Tadeusza Kościuszki a wojskami rosyjskimi (11 tys.), dowodzonymi przez gen. Herkulesa Morkowa. Bitwa ta zakończyła się zwycięstwem Polaków.
Battle of Zieleńce
The Battle of Zieleńce was a battle in the Polish–Russian War of 1792, in defence of the Polish Constitution of 3 May 1791. The battle took place on 18 June 1792, between the Polish–Lithuanian Commonwealth Army of Józef Poniatowski and an Imperial Russian Army group under the command of General Irakly Morkov, which was a part of General Mikhail Krechetnikov's Russian forces invading the Polish–Lithuanian Commonwealth from the south. The battle ended in Polish victory, as the Russian assault was repulsed, although the Poles soon withdrew from the battlefield.
Плошча 2010
Плошча 2010 — масавая акцыя пратэсту ў Беларусі супраць вынікаў прэзідэнцкіх выбраў, якая адбылася 19 снежня 2010 года і была жорстка разагнаная.
Акция протеста в Минске 19 декабря 2010 года
Декабрьская акция протеста в Минске (Площадь 2010) — акция протеста в Минске, начавшаяся 19 декабря 2010 года против результатов президентских выборов 2010 года. В самой Белоруссии событие известно под названием "Плошча 2010". Основная часть протестующих собралась на Октябрьской площади, откуда собравшиеся (по разным оценкам, от 30 до 60 тысяч человек) направились на площадь Независимости, где потребовали проведения повторных выборов — без участия действующего руководителя страны Александра Лукашенко. Однако белорусские власти не пошли на диалог с протестующими. Был осуществлён силовой разгон демонстрации внутренними войсками, силовиками были задержаны сотни протестующих, в том числе семь кандидатов в президенты. В последующие дни после разгона демонстрации оппозиция организовала ряд менее массовых акций протеста.
Площа 2010
Події у Білорусі після президентських виборів 2010 року, відомі як Площа 2010 ()  — мирна демонстрація проти фальсифікації результатів згаданих виборів та проти участі в них єдиновладного керівника Білорусі Олександра Лукашенка. Масова акція протесту відбулася 19 грудня 2010 року на Жовтневій площі і площі Незалежності у Мінську за участі від 10 до 60 тисяч осіб. Відома під назвою Площа-2010. Розігнана внутрішніми військами, внаслідок чого десятки людей було затримано і побито, в тому числі і кандидатів у президенти Володимира Некляєва, Андрія Саннікова, Григорія Костусєва, Миколу Статкевича, Віталія Римашевського. Підставою тюремного ув'язнення послужили розбиті шибки Будинку Уряду.
2010 Belarusian protests
The 2010 Belarusian protests were mass protest actions in Belarus against the results of the 2010 Belarusian presidential election, which took place on December 19, 2010 and were brutally dispersed. Between 10,000 and 60,000 people took part in the protest on October Square and Independence Square in Minsk. It was announced that a people's movement for free elections would be created without Lukashenka. Some participants tried to break into the Government House. Clashes with riot police took place. As a result, dozens of people were detained and beaten, including presidential candidates Khaklyaeu, Sannikov, Kastusyou, Statkevich, and Rymasheuski.
Бітва пад Дубенкай
Бітва пад Дубенкай адбылася падчас польска-рускай вайны 1792 (пасля якой адбыўся Другі падзел Рэчы Паспалітай), калі 18 ліпеня 1792 года польская армія пад камандаваннем генерала Тадэвуша Касцюшкі абараняла раку Буг, якую спрабавала перасекчы расійская армія пад камандаваннем генерала Міхаіла Кахоўскага. Неглядзячы на тое, што рускія мелі колькасную перавагу 5:1 над польскімі абаронцамі, іх атакі былі загнаныя ў кут палявых умацаванняў, створаных палякамі, што прывяло да тактычнай перамогі палякаў. Пасля заходу з флангу расійскія войскі прымусілі палякаў адступіць, каб пазбегнуць акружэння. Польска-літоўскія войскі пакінулі свае перадавыя пазіцыі, якія занялі рускія войскі.
Битва под Дубенкой
Битва под Дубенкой — битва, произошедшая а между поляками под предводительством Тадеушем Костюшко и русскими войсками под предводительством Михаила Каховского (отдельными корпусами командовали Иван Дунин и Михаил Кутузов) во время Русско-польской войны 1792 года.
Битва під Дубенкою
Битва під Дубенкою (також у російських джерелах «"Бій під Уханькою"») сталася 18 липня (7 липня за старим стилем 1792 року під час польсько-російської війни 1792 року біля села Дубенка на лівому березі річки Західний Буг недалеко Грубешева (навпроти села Кладнів Волинської області), нині — у Польщі. Обидві сторони вважають її своєю перемогою.
Bataille de Dubienka
La bataille de Dubienka, qui a lieu le près de la ville de Dubienka située à l'est de Lublin (Pologne), oppose pendant la guerre russo-polonaise de 1792 les troupes commandées par Tadeusz Kościuszko à un corps russe commandé par Mikhail Kakhovsky.
Bitwa pod Dubienką (1792)
Bitwa pod Dubienką miała miejsce 18 lipca 1792 w czasie wojny polsko-rosyjskiej.