adithya7/xlel_wd_dictionary huggingface dataset:
Desfile de la Victoria de Moscú de 1945
El Desfile de la Victoria de Moscú de 1945 fue un desfile militar celebrado por las fuerzas armadas de la Unión Soviética tras la victoria soviética sobre la Alemania nazi en la Segunda Guerra Mundial, llamada por los soviéticos Gran Guerra Patriótica. Tuvo lugar en la Plaza Roja de Moscú el día 24 de junio de 1945, 46 días después de la capitulación final alemana.
Балтичка офанзива
Балтичка офанзива, такође позната и као Балтичка стратешка офанзива, означава поход који је Црвена армија водила у балтичким државама током јесени 1944. Офанзивом је командовао генерал Иван Баграмјан. Исход низа битака је да се група армија Север нашла изолована и окружена у Курландском џепу а Совјети су поново окупирали балтичке државе.
バルト海攻勢
バルト海攻勢（バルトかいこうせい、Baltic OffensiveもしくはBaltic Strategic Offensive）は、1944年秋、バルト諸国におけるドイツ軍北方軍集団とソビエト赤軍北方戦線との戦いのことである。
Baltische Operation
Die Baltische Operation () war eine Schlacht zwischen Verbänden der Roten Armee und Verbänden der deutschen Wehrmacht an der Ostfront, die vom 14. September bis zum 24. November 1944 andauerte und in deren Folge fast das gesamte Baltikum sowjetisch besetzt wurde.
Прибалтийская операция (1944)
Прибалтийская операция 1944 года — стратегическая наступательная операция советских войск, проведённая с 14 сентября по 24 ноября 1944 года на территории Прибалтики с целью освобождения от немецких войск Эстонии, Латвии и Литвы. Включала в себя четыре фронтовые и межфронтовые операции: Рижскую, Таллинскую, Моонзундскую и Мемельскую.
Offensiva del Baltico
Offensiva del Baltico (anche detta offensiva strategica del Baltico) è un grande attacco sovietico sferrato sul fronte orientale della seconda guerra mondiale, tra il 14 settembre ed il 24 novembre 1944. L'offensiva vide quattro fronti sovietici (il Fronte di Leningrado del maresciallo Leonid Govorov, il 1º Fronte Baltico del generale Ovanes Bagramjan, il 2º Fronte Baltico del generale Andrej Erëmenko ed il 3º Fronte Baltico del generale Ivan Maslennikov) assalire le posizioni tenute dal Gruppo d'armate Nord tedesco (guidato dal generale Ferdinand Schörner) nei Paesi Baltici, lungo una linea che andava da Narva fino ai confini della Prussia orientale.
Прибалтійська операція (1944)
Прибалтійська операція (14 вересня — 24 листопада 1944) — стратегічна наступальна операція радянських військ з метою оволодіти територією Естонії, Латвії та Литви.
波羅的海攻勢
Baltık Taarruzu (1944)
Baltık Taarruzu (1944) ya da Baltık Stratejik Taarruzu, II. Dünya Savaşı'nın Doğu Cephesi'nde yaşanmış bir taarruz harekâtı.
Chiến dịch Baltic (1944)
Offensive de la Baltique
L'offensive de la Baltique constitue une série d'offensives soviétiques visant à atteindre le rivage de la mer Baltique durant l'été et l'automne 1944. Ces offensives visent également à libérer les pays baltes de la présence allemande entre les mois de juillet et de novembre 1944. Au terme de ces offensives, parfois ponctués d'échecs tactiques soviétiques, les pays baltes, à l'exception de la Courlande sont occupés par les Soviétiques.
Pobaltská operácia (1944)
Pobaltská operácia (zriedkavo "Baltská operácia" či nespisovne "Baltická operácia" ) alebo Pobaltská ofenzíva ("Baltská ofenzíva" či nespisovne "Baltická ofenzíva") bola strategická ofenzíva na východnom fronte počas druhej svetovej vojny uskutočnená 14. septembra – 24. novembra 1944. Jej cieľom bolo znovuobsadenie Estónska, Lotyšska a Litvy a preniknutie k Baltskému moru.
Operacja nadbałtycka (1944)
Operacja nadbałtycka, oficjalnie strategiczna nadbałtycka operacja ofensywna – operacja wojskowa przeprowadzona przez Armię Czerwoną pomiędzy 14 września a 24 listopada 1944 roku. Jej celem militarnym było usunięcie wojsk niemieckich z terytorium Litwy, Łotwy i Estonii, a celem politycznym przywrócenie tych państw (zaanektowanych w 1940 roku) do składu ZSRR jako republik radzieckich. Rezultatem operacji było opanowanie przez wojska radzieckie całości państw bałtyckich z wyjątkiem Kurlandii, w której odcięta Grupa Armii Północ broniła się aż do kapitulacji Niemiec. Operacja nadbałtycka jest zaliczana do grupy dziesięciu stalinowskich uderzeń.
Baltic offensive
The Baltic offensive, also known as the Baltic strategic offensive, was the campaign between the northern Fronts of the Red Army and the German Army Group North in the Baltic States during the autumn of 1944. The result of the series of battles was the isolation and encirclement of the Army Group North in the Courland Pocket and Soviet re-occupation of the Baltic States.
Ofensiva del Báltico
La Ofensiva del Báltico, conocida en la historiografía soviética como Ofensiva estratégica del Báltico, fue una serie de operaciones ofensivas ejecutadas por las fuerzas del Ejército Rojo contra las fuerzas alemanas de la Wehrmacht en la región de los estados bálticos durante el verano y el otoño de 1944, en el contexto de la Segunda Guerra Mundial. Tres frentes soviéticos, un total de 11 ejércitos activos, se enfrentaron a los Grupos de Ejércitos Norte y Centro, cuatro ejércitos en el Báltico. Al término de las operaciones acabó siendo aislado un Grupo de Ejércitos alemán en la Bolsa de Curlandia, que se mantendría en esta situación hasta el final de la guerra.
Baltická operace
Baltická operace (14. září – 24. listopadu 1944) byla strategická ofenzíva Velké vlastenecké války, jejímž cílem bylo znovuobsazení Estonska, Lotyšska a Litvy a proniknutí k Baltskému moři.
Рат против Цезарових убица
Рат против Цезарових убица или Ослободилачки грађански рат је назив за оружани сукоб који се од 43. до 42. п. н. е. у Римској републици водио између некадашњих присталица и наследника Јулија Цезара окупљених у Други тријумвират на једној, те републиканаца окупљених око Цезарових убица на другој страници. Иако су Ослободиоци на почетку имали успехе те успоставили поморску надмоћ на Медитерану, у великој копненој бици код Филипа је тријумвирска војска Марка Антонија и Октавијана однела одлучујућу победу нагнавши Цезарове убице Брута и Касија да изврше самоубиство. Иако су се у следећих десет година бележили мањи сукоби, овај је рат представљао последњи покушај да се у Риму обнови стари републикански режим, те се симболички сматра завршетком Римске републике.
Гражданская война в Древнем Риме (44—42 до н. э.)
Гражда́нская война́ 44—42 годо́в до н. э. — велась между цезарианцами и сторонниками республики, боевые действия происходили на нескольких театрах: в Италии (Мутинская война), в Африке, на Сицилии и в прибрежных водах Италии (восстание Секста Помпея), на Балканах (Филиппийская война) и в Азии.
Toisen triumviraatin sota Caesarin murhaajia vastaan
Toisen triumviraatin sota Caesarin murhaajia vastaan oli Rooman sisällissota joka käytiin vuonna 42 eaa. Sota käytiin toisen triumviraatin jäsenten (Marcus Antonius ja Octavianus) ja Caesarin murhaajien Gaius Cassius Longinuksen ja Marcus Junius Brutuksen välillä. Sodan ratkaisevat taistelut käytiin Filippoin luona 3. lokakuuta (Filippoin ensimmäinen taistelu) ja 23. lokakuuta (Filippoin toinen taistelu) vuonna 42 eaa. Cassius kuoli Filippoin ensimmäisen taistelun aikana ja Brutus teki itsemurhan pian hävittyään Filippoin toisen taistelun.
Освободителна гражданска война
Освободителната гражданска война или Либераторската цивилна война
리베라토레스의 내전
리베라토레스의 내전()은 로마 공화국 말기에 독재관 율리우스 카이사르가 암살당하고, 카이사르의 측근들이 그 암살을 보복하기 위해 제2차 삼두정을 조직해 암살음모자들을 토벌한 전쟁이다. "리베라토레스"란 "해방자"라는 뜻으로, 카이사르 암살음모자들이 스스로를 일컬은 이름이다.
Громадянська війна в Стародавньому Римі (44—42 до н. е.)
Громадянська війна 44-42 років до н. е. - збройний конфлікт між цезаріанцями і прихильниками Республіки, бойові дії відбувалися на декількох театрах: в Італії (Мутинська війна), в Африці, на Сицилії і в прибережних водах Італії (повстання Секста Помпея), на Балканах (Філіппська війна) і в Азії.
Terceira Guerra Civil da República Romana
A Terceira Guerra Civil da República Romana, conhecida também como a Guerra Civil dos Libertadores, foi iniciada pelo Segundo Triunvirato para vingar o assassinato de Júlio César. A guerra foi travada pelas forças de Marco Antônio e Otaviano (os membros do segundo triunvirato), contra as forças dos assassinos de César, Marco Júnio Bruto e Caio Cássio Longino em .
Tercera Guerra Civil Romana
La Tercera Guerra Civil Romana fou la guerra Civil romana desencadenada arran de l'assassinat de Juli Cèsar (44 aC).
Guerre civile des Libérateurs
La guerre civile des Libérateurs est une guerre civile qui opposa le second triumvirat aux républicains. La bataille de Philippes (septembre-) voit, au cours de deux affrontement successifs, les triumvirs Octave et Antoine vaincre les républicains Brutus et Cassius dans la plaine à l'ouest de Philippes. Cette défaite sonne le glas des espoirs du Sénat de préserver le régime républicain.
Liberators' civil war
The Liberators' civil war (43–42 BC) was started by the Second Triumvirate to avenge Julius Caesar's assassination. The war was fought by the forces of Mark Antony and Octavian (the Second Triumvirate members) against the forces of Caesar's assassins, led by Marcus Junius Brutus and Gaius Cassius Longinus, also called the "Liberatores". The latter were defeated by the Triumvirs at the Battle of Philippi in October 42 BC, and committed suicide. Brutus would also commit suicide after the second part of the battle.
Tercera guerra civil de la República romana
La tercera guerra civil de la República romana fue un conflicto militar interno de la República romana, que enfrentó a los partidarios de Julio César, dirigidos por su hijo adoptivo César Octavio y su lugarteniente Marco Antonio (quienes junto a Marco Emilio Lépido formaban el Segundo Triunvirato que gobernaba la República), contra las fuerzas de los asesinos de César, comandadas por Marco Junio Bruto y Cayo Casio Longino. El conflicto se produjo entre los años 43 y 42 a. C.
حرب المحررين الأهلية
بدأت الحرب الأهلية للمحررين من قبل الحكم الثلاثي الثاني للانتقام لاغتيال يوليوس قيصر. خيضت الحرب من قبل قوات مارك أنتوني وأوكتافيان (أعضاء الحكم الثلاثي الثاني) ضد قوات قاتلي قيصر ماركوس جونيوس بروتوس وغايوس كاسيوس لونغينوس في 42 ق.م.
สงครามกลางเมืองผู้ปลดปล่อย
สงครามกลางเมืองผู้ปลดปล่อย () เป็นสงครามที่คณะสามผู้นำที่สอง (Second Triumvirate) เป็นผู้ก่อ เพื่อแก้แค้นการฆ่าจูเลียส ซีซาร์ สงครามดังกล่าวเป็นการสู้รบระหว่างกองกำลังของมาร์ค แอนโทนีกับออกเตเวียน (สมาชิกคณะสามผู้นำที่สอง) ฝ่ายหนึ่ง และกองกำลังของมือสังหารซีซาร์ มาร์คัส จูนิอัส บรูตัสกับไกอัส แคสซิอัส ลอนไจนัสอีกฝ่ายหนึ่ง เมื่อ 42 ปีก่อน ค.ศ.
Perang saudara Liberator
Perang saudara Liberator adalah perang yang dilakukan oleh Triumvirat Kedua untuk membalas pembunuhan terhadap Julius Caesar. Perang ini berlangsung antara pasukan Marcus Antonius dan Octavianus (anggota Triumvirat Kedua) melawan pasukan para pembunuh Caesar yaitu Marcus Junius Brutus dan Gaius Cassius Longinus pada tahun 42 SM. Perang ini berakhir dengan kemenangan Triumvirat. Seusai perang ini, Antonius tetap tinggal di timur, sedangkan Octavianus kembali ke Italia. Meskipun masih ada beberapa wilayah yang belum dikuasai sepenuhnya, tetapi dalam pertempuran ini perwalanan terhadap republik berhasil dimusnahkan.
Чадско-либијски сукоб
Чадско-либијски сукоб назив је за низ војних окршаја на подручју Чада између либијских и чадских снага, који су трајали од 1978. до 1987. године. Сукоб је сачињавао низ либијских интервенција у Чаду 1978., 1979., од 1980. до 1981. и од 1983. до 1987. године. Либија је овим интервенцијама заправо била и учесник Чадског грађанског рата, и то на страни побуњеника са севера. За то време је Чад имао непосредну потпору Француске.
チャド・リビア紛争
チャド・リビア紛争とは、1978年から1987年にかけてチャドで行われた一連の軍事作戦で、リビア軍とチャド連合軍が、フランスの支援を受けたチャド人グループと戦い、時には他の外国や派閥が関与することもあった。リビアは1978年以前にも、1969年にムアンマル・アル＝カッザーフィーがリビアで権力を握る以前にも、1968年にがチャド北部に拡大したことを皮切りに、チャドの内政に関与していた。この紛争の特徴は、1978年、1979年、1980年から1981年、1983年から1987年の4回にわたってリビアがチャドに侵攻したことである。いずれの場合も、カッザーフィーは内戦に参加していた多くの派閥の支持を得ていたが、反リビア派勢力はフランス政府の支持を得ており、1978年、1983年、1986年にはチャド政府を支援するために軍事介入した。
Konflikten mellan Libyen och Tchad
Konflikten mellan Libyen och Tchad var ett tillstånd av sporadisk krigföring i Tchad mellan 1978 och 1987. Libyens inblandning i Tchads inre angelägenheter inleddes 1968, då inbördeskriget i Tchad utvidgades till norra Tchad, och blev mer intensivt 1969 då Muammar al-Gaddafi tog makten i Libyen. Konflikten utmärktes av fyra olika libyska interventioner i Tchad, som skedde 1978, 1979, 1980–1981 och 1983–1987. Vid alla dessa tillfällen hade Gaddafi stöd av ett antal grupperingar i Tchad som deltog i inbördeskriget, medan Libyens motståndare fick stöd av den franska regeringen, som ingrep militärt för att rädda Tchads regering 1978, 1983 och 1986.
Libysch-Tschadischer Grenzkrieg
Der Libysch-Tschadische Grenzkrieg bezeichnet eine Reihe von Kampfhandlungen zwischen libyschen und tschadischen Streitkräften im Tschad von 1978 bis 1987. Libyen war bereits seit 1969 – also schon vor der Machtergreifung von Muammar al-Gaddafi – in die tschadische Innenpolitik verwickelt, nachdem der Tschadische Bürgerkrieg 1968 auch den Nordteil des Tschads erfasst hatte. Während des libysch-tschadischen Kriegs intervenierte Libyen viermal im Tschad (1978, 1979, 1980–1981 und 1983–1987). Gaddafi wurde hierbei jeweils von einer oder mehreren Fraktionen im tschadischen Bürgerkrieg unterstützt, während die Gegner Unterstützung von Frankreich erhielten, das dreimal militärisch intervenierte, um den Sturz der tschadischen Regierung zu verhindern (1978, 1983 und 1986).
Чадска-лівійскі канфлікт
Чадска-лівійская вайна — ваенныя дзеянні на тэрыторыі Чада з 1978 па 1987 год, у якіх былі задзейнічаны арміі Лівіі, СССР, Францыі і ўзброеныя сілы розных партый Чада. Канфлiкт працякаў на фоне чадскай грамадзянскай вайны.
סכסוך לוב–צ'אד
סכסוך לוב–צ'אד (בערבית: الصراع التشادي الليبي, בצרפתית: Conflit tchado-libyen) היה ניסיון של הרפובליקה האסלאמית הסוציאליסטית של לוב תחת מועמר קדאפי לנצל המשבר הפנימי של מלחמת אזרחים אשר התלהטה בתוך צ'אד למען סיפוח חבל אזורו (נודע גם בתור "הקו הכחול") אשר היה בצפון המדינה למען שימוש באוצרות הטבע הרבים שלו.
Чадско-ливийский конфликт
Ча́дско-ливи́йский конфли́кт — военные действия на территории Чада с 1978 по 1987 год, в которых были задействованы ВС Ливийской Арабской Джамахирии, Франции и вооружённые силы различных партий Чада.
Tšadin–Libyan konflikti
Tšadin–Libyan konflikti oli sarja Tšadin ja Libyan joukkojen välillä käytyjä taisteluita vuosien 1978 ja 1987 välillä. Muammar Gaddafin johtama Libya sai tukea muutamalta Tšadin sisällissodassa taistelleelta osapuolelta ja Tšad sai tukea Ranskalta. Gaddafi halusi liittää Libyaan Aouzoun kaistaleen, jonka hän väitti olevan osa Libyaa.
Чадско-либийски конфликт
Чадско-либийският конфликт е положение, характеризиращо се със спорадични военни действия в Чад от 1978 до 1987 година, водени от либийски и чадски военни сили. Либия се намесва във вътрешните работи на Чад преди 1978 година и дори преди Муамар Кадафи да вземе властта през 1969. Това става през 1968 година, когато либийският крал Идрис I оказва известна логистична помощ на въстаническата група ФРОЛИНАТ. По този начин Либия още тогава взема отношение към разразяващата се гражданска война в Чад.
Guerra libico-ciadiana
La guerra libico-ciadiana venne combattuta a fasi alterne tra il 1978 e il 1987, principalmente nelle regioni settentrionali e centrali dello Stato africano del Ciad. Il conflitto si originò dall'intervento della Libia del dittatore Muʿammar Gheddafi nei convulsi eventi della prima guerra civile ciadiana in corso dal 1965, che vedeva opposte le genti del nord del Ciad, principalmente arabizzate e di religione musulmana, a quelle del sud, africane e cristiane/animiste; la mossa libica era motivata principalmente dal desiderio di annettersi il territorio della striscia di Aouzou nel nord del Ciad, ritenuto ricco di giacimenti di uranio, e di esercitare un'influenza nelle questioni interne ciadiane al fine di trasformare il paese in uno Stato satellite della Libia.
차드-리비아 전쟁
차드-리비아 전쟁은 차드와 대리비아 아랍 사회주의 인민 자마히리야국 간의 전쟁이다.
Лівійсько-чадський конфлікт
Лівійсько-чадський конфлікт — низка воєнних конфліктів між збройними силами Лівії і Чаду, які відбувалися на півночі Чаду в період з 1978 по 1987 роки, хоча історія втручання Лівії у внутрішні справи Чаду значно довша і почалася ще в 1968 році, до захоплення влади у Лівії Муаммаром Каддафі, коли громадянська війна в Чаді поширилася на північні пустельні регіони країни. Конфлікт складався з чотирьох окремих вторгнень збройних сил Лівії до північного Чаду, які відбувалися в 1978, 1979, 1980—1981 і 1983—1987 роках. В усіх чотирьох випадках Лівія користувалася допомогою деяких чадських фракцій, що брали участь у громадянській війні у країні; фракції, які протистояли вторгненню, підтримував уряд Франції, збройні сили якої втручалися у конфлікт для врятування чадського уряду в 1978, 1983 і 1986 роках.
منازعه چاد و لیبی
منازعه چاد و لیبی به مجموعه‌ای از درگیری‌های نظامی پراکنده میان نیروهای چاد و لیبی گفته می‌شود که بین سال‌های ۱۹۷۸ تا ۱۹۸۷ اتفاق افتاد. البته لیبی پیش از سال ۱۹۷۸ و حتی پیش از به قدرت رسیدن معمر قذافی در سال ۱۹۶۹ نیز در امور داخلی چاد درگیر بود اما منازعات نظامی مستقیم میان دو کشور شامل چهار مداخله نظامی مجزایی می‌شود که در سال‌های ۱۹۷۸، ۱۹۷۹، ۱–۱۹۸۰ و ۷–۱۹۸۳ رخ داد.
Conflito entre Chade e Líbia
O Conflito entre Chade e Líbia foi um estado de guerra com eventos esporádicos de violência no Chade entre 1978 e 1987, entre as forças do Chade e da Líbia. A Líbia tinha sido envolvida nos assuntos internos do Chade antes de 1978 e antes da ascensão ao poder de Muammar al-Gaddafi na Líbia em 1969, começando com a extensão da Guerra Civil do Chade para norte do Chade, em 1968. O conflito foi marcado por uma série separada de quatro intervenções da Líbia no Chade, que ocorreram em 1978, 1979, 1980-1981 e 1983-1987. Em todas essas ocasiões, Kadhafi tinha o apoio de várias facções que participam na guerra civil, enquanto os adversários da Líbia encontraram o apoio do governo francês, que interveio militarmente para salvar o governo do Chade em 1978, 1983 e 1986.
Conflicte entre el Txad i Líbia
El conflicte entre el Txad i Líbia foren una sèrie d'enfrontaments esporàdics en territori txadià entre 1978 i 1987 entre les forces armades líbies i txadianes. Líbia havia estat implicada en els afers interns del Txad des d'abans de 1978 i fins i tot abans que Muammar Gaddafi prengués el poder a Líbia el 1969, començant amb l'extensió de la Guerra civil txadiana al Txad del nord el 1968. El conflicte fou una sèrie de quatre intervencions líbies diferents en territori txadià, en els anys 1978, 1979, 1980–1981 i 1983–1987. En totes aquestes ocasions Gaddafi va tenir el suport de part de les faccions que participaven en la guerra civil, mentre que els adversaris de Líbia tenien el suport del govern francès, que va intervenir militarment en el conflicte per salvar el govern txadià els anys 1978, 1983 i 1986.
Den tsjadisk-libyske konflikten
Den tsjadisk-libyske konflikten var en periode med sporadisk krigføring fra 1978 til 1987 mellom Tsjad under president Hissène Habré, støttet av Frankrike og Zaïre, og Muʿammar al-Qaḏḏāfīs Libya med tsjadiske allierte. Libya hadde vært involvert i Tsjads indre affærer allerede før 1978, også så tidlig som før al-Qaḏḏāfīs revolusjon mot Kongedømmet Libya i 1969, og begynte da den tsjadiske borgerkrigen fra 1979 til 1982 spredte seg til det nordlige Tsjad. Konflikten besto av fire separate libyske intervensjoner i Tsjad, i 1978, 1979, 1980-1 og i 1983–7. Ved alle disse anledningene ble al-Qaḏḏāfī støttet av flere tsjadiske fraksjoner i landets borgerkrig, mens Tsjad ble særlig støttet av den franske regjeringa (gjennom "Françafrique"-politikken), som intervenerte i 1978, 1983 og 1986 for å redde den tsjadiske regjeringa.
Conflit tchado-libyen
Le conflit tchado-libyen est un conflit entre le Tchad et la Libye pour le contrôle de la bande d'Aozou entre 1978 et 1987, avec un soutien important de la France au premier (opération Manta puis opération Épervier). Prolongement de la première guerre civile tchadienne qui oppose tout d'abord le pouvoir central tchadien et les différents mouvements de rébellion, puis le pouvoir central et ses alliés rebelles aux rebelles soutenus par la Libye, elle voit la victoire finale d'Hissène Habré, rebelle tchadien porté au pouvoir durant le conflit, qui expulse les forces libyennes de Mouammar Kadhafi du territoire tchadien.
Chadian–Libyan conflict
The Chadian–Libyan conflict was a series of military campaigns in Chad between 1978 and 1987, fought between Libyan and allied Chadian forces against Chadian groups supported by France, with the occasional involvement of other foreign countries and factions. Libya had been involved in Chad's internal affairs prior to 1978 and before Muammar Gaddafi's rise to power in Libya in 1969, beginning with the extension of the Chadian Civil War to northern Chad in 1968. The conflict was marked by a series of four separate Libyan interventions in Chad, taking place in 1978, 1979, 1980–1981 and 1983–1987. In all of these occasions Gaddafi had the support of a number of factions participating in the civil war, while Libya's opponents found the support of the French government, which intervened militarily to support the Chadian government in 1978, 1983 and 1986.
Conflicto entre Chad y Libia
El Conflicto entre Chad y Libia fue un estado de guerra con eventos esporádicos de violencia en el Chad entre 1978 y 1987, entre las fuerzas de dicho país africano y las de Libia. Los libios llevaban involucrados en los asuntos internos chadianos desde antes de 1978 e incluso desde antes de la llegada al poder de Muammar el Gadafi en 1969, comenzando con la extensión de la Guerra Civil del Chad al norte del país, en 1968. El conflicto estuvo marcado por una serie separada de cuatro intervenciones libias en Chad, que ocurrieron en 1978, 1979, 1980-1981 y 1983-1987. En todas esas ocasiones Gadafi contó con el apoyo de varias facciones que participaban en la guerra civil, mientras que los adversarios de Libia encontraron apoyo en Francia, cuyo gobierno intervino militarmente para salvaguardar los intereses del Gobierno chadiano en 1978, 1983 y 1986.
الصراع التشادي الليبي
الصراع التشادي الليبي احتلال التشاد من ليبيا وقد سميت هذه الحرب بي {حرب التويوتا} ،و قد تمكنت (ليبيا) من دخول التشاد في 6 ساعات و النمط العسكري للحرب (1979_1987) و الذي يعتبر ثاني اسرع احتلال بعد احتلال الكويت من العراق ، و إحتلت ليبيا تشاد لمدة 9 سنوات، وقد قام الليبين لي في تشاد بي أغتصاب أكثر 7500 فتاة تشادية و جعلو الشباب التشادين خدامين لهم
Konflik Chad-Libya
Konflik Chad-Libya adalah sebuah konflik militer sporadis di Chad yang berlangsung dari tahun 1978 hingga 1987. Konflik ini adalah konflik yang terjadi antara Libya dan Chad, tetapi Libya sudah melakukan campur tangan dalam urusan dalam negeri Chad sebelum tahun 1978 (bahkan sebelum Muammar al-Gaddafi berkuasa pada tahun 1969, yaitu dari masa ketika Perang Saudara Chad merebak ke kawasan Chad utara pada tahun 1968). Selama konflik ini, Libya melakukan campur tangan sebanyak empat kali di Chad pada tahun 1978, 1979, 1980–1981 dan 1983–1987. Gaddafi telah mendukung beberapa faksi yang berpartisipasi dalam perang saudara, sementara musuh-musuh Libya menerima bantuan dari pemerintahan Prancis. Prancis bahkan melakukan campur tangan militer untuk menyelamatkan pemerintahan Chad pada tahun 1978, 1983 dan 1986.
Операција Маестрал
Операција Маестрал је назив заједничке војне операције хрватских и бошњачких снага у којој су исте убиле 655 и прогнале око 125.000 српских становника Републике Српске. Ова војна операција ја била наставак операције Олуја и претходница операцији Јужни потез. Трајала је од 8. септембра до 17. септембра 1995. године. Операција Маестрал је била прва већа војна операција удружених снага ХВ-а, ХВО-а и Армије Р. БиХ, у којој су окупирани већи простори Републике Српске укључујући градове Дрвар, Шипово, Јајце, Босански Петровац, Босанска Крупа и Кључ. Операција Маестрал се састојала од две повезане офанзиве.
Operation Mistral
Operation Mistral var en offensiv som genomfördes av Hrvatsko vijeće obrane (HVO) och den reguljära kroatiska armén i västra Bosnien och Hercegovina i september 1995.
Operation Maestral
Die Operation Maestral war eine gemeinsame militärische Großoffensive der Kroatischen und Bosnischen Armee im Bosnienkrieg. Die Operation schloss sich an die Operation Oluja an und dauerte vom 8. bis 17. September 1995.