adithya7/xlel_wd_dictionary huggingface dataset:
International Stabilization Force
Die International Stabilization Force ISF () war eine multinationale, militärische Eingreiftruppe in Osttimor unter der Führung Australiens. Aufgrund der Unruhen von 2006, bei denen mindestens 37 Menschen starben und 155.000 Menschen zur Flucht gezwungen wurden, bat die Regierung Osttimors um internationale Unterstützung zur Wiederherstellung der Ordnung. Die ersten Einheiten der ISF landeten am 25. Mai 2006 am Flughafen von Dili. Die Mission endete am 31. Dezember 2012. Am 25. März 2013 wurden die Büros und das Lager an Osttimor übergeben.
Opération Astute
L'opération Astute est une opération militaire autorisée par les Nations unies et dirigée par l'Australie. Elle s'est traduite par le déploiement de troupes au Timor oriental pour réprimer les troubles et assurer la stabilité politique du pays. Sous le commandement du général de brigade Michael Slater et dirigée par le général de brigade John Hutcheson, elle a commencé le et est encore en cours à la fin de 2008. En plus des forces militaires australiennes, l'opération Astute utilise des militaires venant de Malaisie, de Nouvelle-Zélande et du Portugal, ancienne puissance coloniale du Timor. Des troupes loyales au gouvernement timorien participent aussi à l'opération.
Operation Astute
Operation Astute was an Australian-led military deployment to East Timor to quell unrest and return stability in the 2006 East Timor crisis. It was headed by Brigadier Bill Sowry, and commenced on 25 May 2006 under the command of Brigadier Michael Slater. The operation was established at the request of East Timor's government, and continued under an understanding reached between Australia, East Timor, and the United Nations, with the United Nations Integrated Mission in East Timor supporting and helping to develop East Timor's police force. Other countries deploying soldiers to East Timor include Malaysia, New Zealand and East Timor's former colonial power Portugal, operating under independent command.
Schlacht bei Brignais
In der Schlacht bei Brignais schlugen am 6. April 1362 marodierende entlassene Söldner der Grandes Compagnies eine französische Armee unter dem Kommando von Jean de Melun, Graf von Tancarville.
Битва при Бринье
Битва при Бринье (Brignais), произошедшая 6 апреля 1362 года — столкновение французского феодального ополчения Бургундии, Шалона и Лиона под командованием Жана де Мелена, графа Танкарвиля с отрядами наёмников — «Большой компанией» — под общим командованием Сегена де Бадефоля (Seguin de Badefol), Перрена Буа (Perrin Boias), Перрена Савойского (Perrin de Savoie). Закончилась поражением французов.
Bataille de Brignais
La bataille de Brignais est une bataille de la guerre de Cent Ans qui eut lieu le . Les Grandes compagnies mercenaires battent l'armée royale française commandée par Jacques de Bourbon, comte de la Marche et connétable de France.
Battle of Brignais
The Battle of Brignais was fought on 6 April 1362, between forces of the Kingdom of France under Count Jacques de Bourbon, from whom the later royal Bourbons descend, and the Tard-Venus Free Company, led by Petit Meschin and Seguin de Badefol.
Wahl zum Senat der Vereinigten Staaten 2006
Am 7. November 2006 fanden Wahlen zum Senat der Vereinigten Staaten statt. Es standen 33 der 100 Sitze zur Wahl (Klasse I). Die Demokraten konnten die Mehrheit den Republikanern abnehmen. Die Wahl war ein Teil der Halbzeitwahlen zwischen den Wahlen zum Präsidenten.
2006년 미국 상원의원 선거
2006년 미국 상원의원 선거는 2006년 11월 7일에 미국 상원의 클래스 1의 의원 33명을 선출하기 위해 실시된 선거이다. 이 선거는 60,839,144명의 유권자가 투표에 참여하여 투표율 29.7%를 기록하였다.
Élections sénatoriales américaines de 2006
En 2006, les élections au Sénat des États-Unis ont eu lieu le . devaient être renouvelés sur les 100 que compte cette assemblée. Le mandat des sénateurs étant de six ans, ceux qui ont été élus à l'occasion de cette élection siègeront dans le congrès, du au .
Wybory senackie w Stanach Zjednoczonych w 2006 roku
7 listopada 2006 odbyły się w Stanach Zjednoczonych tzw. "midterm election" (ponieważ odbywają się w środku czteroletniej kadencji prezydenckiej), w których wyłoniono cały skład Izby Reprezentantów na kadencje dwuletnie, 1/3 senatorów (czyli 33), każdego na sześć lat, oraz większość stanowisk gubernatorskich i władz lokalnych.
2006 United States Senate elections
The 2006 United States Senate elections were held on November 7, 2006, with all 33 Class 1 Senate seats being contested. The term of office for those elected in 2006 ran from January 3, 2007, to January 3, 2013. Prior to the election, the Republican Party controlled 55 of the 100 Senate seats.
Bürgerkrieg in der Elfenbeinküste
Der Bürgerkrieg in der Elfenbeinküste (Ivorischer Bürgerkrieg) begann am 19. September 2002 mit einem Aufstand von Teilen der Armee, die seither die nördliche Hälfte des Landes unter ihre Kontrolle brachten. Ursachen sind ethnische Spannungen zwischen Nord- und Südteil, Einheimischen und Einwanderern aus Nachbarländern wie auch der Kampf um natürliche Ressourcen in der Elfenbeinküste. Die Situation beruhigte sich nach der Unterzeichnung eines Friedensabkommens zwischen Rebellen und Regierung und der Entsendung der Operation der Vereinten Nationen an der Elfenbeinküste (ONUCI), doch hält die Spaltung des Landes, die durch den offenen Ausbruch des Konflikts verschärft wurde, an. Am 30. Juli 2007 erklärten Präsident Laurent Gbagbo und Rebellenführer Guillaume Soro den Bürgerkrieg für beendet.
Першая Івуарыйская вайна
Першая Івуарыйская вайна — грамадзянская вайна ў Кот-д’Івуары ў 2002—2007 гадах, якая пачалася па рэлігійных, палітычных і этнічных звадах паміж паўночнай і паўднёвай часткамі краіны.
מלחמת האזרחים הראשונה בחוף השנהב
מלחמת האזרחים הראשונה בחוף השנהב החלה ב-19 בספטמבר 2002, והסתיימה רשמית ב-4 במרץ 2007. המלחמה התנהלה בין תומכי ממשל לורן גבאגבו לבין המורדים בממשל, בראשות אלאסן ואטארה. הגורם העיקרי למלחמה היה מתח בסוגיות אזרחות וזכויות לקבוצות שהיגרו לחוף השנהב. במלחמה נהרגו כ-1,800 אזרחים, חיילים ואנשי כוחות בינלאומיים.
Первая Ивуарийская война
Первая Ивуарийская война — гражданская война в Кот-д'Ивуаре в период с 2002 по 2007 год, расколовшая страну на мусульманский север и христианский юг.
Norsunluurannikon sisällissota
Norsunluurannikon sisällissota oli sisällissota Norsunluurannikolla, joka alkoi 19. syyskuuta vuonna 2002. Osa armeijasta nousi kapinaan presidentti Laurent Gbagboa vastaan. Kapinalliset muodostivat liittouman nimeltä Forces nouvelles de Côte d'Ivoire, 'Norsunluurannikon uudet sotavoimat' FNCI tai FN. Vaikkakin suurin osa taisteluista oli ohitse loppuvuodesta 2004, maa pysyi jakautuneena kahdeksi.
Котдивоарска гражданска война
Котдивоарската гражданска война е гражданска война, която започва на 19 септември 2002 година в Кот д'Ивоар.
象牙海岸革命戰爭
象牙海岸革命戰爭是一場從2002年9月19日開始、位於科特迪瓦的內戰。儘管這場戰爭在2004年尾時已差不多結束，但國家依然分成兩部份，當中北部為叛軍所控制，而南部則為政府所控制。
Primeira Guerra Civil da Costa do Marfim
A Primeira Guerra Civil da Costa do Marfim foi um conflito iniciado em 19 de setembro de 2002, na Costa do Marfim, quando soldados rebeldes vindos do Burkina Faso tentam tomar o controle da capital do país, Abidjan, e das cidades de Bouaké e Korhogo. Os rebeldes não conseguem tomar Abidjan mas ocupam as outras duas cidades, respectivamente no centro e no norte do país.
Den første ivorianske borgerkrig
Den første ivorianske borgerkrig (fransk: "La Première Guerre Civile de Côte d'Ivoire") var en konflikt i Elfenbenskysten som varte fra 2002 til 2007 og ble utkjempet mellom regjeringsstyrker støttet av militser og opprørsgrupper. Mesteparten av kampene ble utkjempet før slutten av 2004, men fra da av var landet delt i to, hvor opprørerne kontrollerte den nordlige delen av landet og regjeringen hadde kontrollen i sør. Etter hvert økte stridighetene igjen, med angrep på utenlandske soldater og på sivile. I 2006 var det store spenninger i landet, og mange mente at FN-styrkene og de franske styrkene som skulle opprettholde freden hadde mislykkes. Likevel fikk Elfenbenskystens herrelandslag i fotball æren for å bringe de stridende partene sammen da det kvalifiserte seg til verdensmesterskapet i 2006. I 2004 ble De forente nasjoners operasjon på Elfenbenskysten igangsatt, men på grunn av begrensede styrker klarte den ikke å stanse stridighetene. Etter det ivorianske valget i 2010 brøt stridighetene ut igjen i den andre ivorianske borgerkrig, som endte med at opposisjonspartiet Forces Nouvelles de Côte d'Ivoires presidentkandidat Alassane Ouattara, som fikk flest stammer valget, overtok makten i landet.
Crise politico-militaire en Côte d'Ivoire
La crise politico-militaire en Côte d'Ivoire ou guerre civile ivoirienne commence le , lorsque des soldats rebelles dont certains seraient venus du Burkina Faso tentent de prendre le contrôle des villes d'Abidjan, Bouaké et Korhogo. Ils échouent dans leur tentative de prendre Abidjan mais parviennent à occuper les deux autres villes, respectivement dans le centre et le Nord du pays.
I wojna domowa na Wybrzeżu Kości Słoniowej
I wojna domowa na Wybrzeżu Kości Słoniowej – konflikt zbrojny na terytorium Wybrzeża Kości Słoniowej, mający miejsce w latach 2002–2007.
First Ivorian Civil War
The First Ivorian Civil War was a conflict in the Ivory Coast (also known as Côte d'Ivoire) that began in 2002. Although most of the fighting ended by late 2004, the country remained split in two, with a rebel-held north and a government-held south. Hostility increased and raids on foreign troops and civilians rose. , the region was tense, and many said the UN and the French military failed to calm the civil war.
Primera guerra civil de Costa de Marfil
La Primera guerra civil de Costa de Marfil se inició el 19 de septiembre de 2002, y tras una tregua, concluyó en marzo de 2007 con la unión de los dos bandos para conformar el gobierno del país.
الحرب الأهلية الأولى في ساحل العاج
الحرب الأهلية الأولى في ساحل العاج هي صراع في دولة ساحل العاج بدأ عام 2002. انتهى معظم الاقتتال بحلول أواخر عام 2004، لكن البلاد ظلت منقسمة إلى جزئين، الشمال الخاضع لسلطة المتمردين والجنوب الخاضع لسلطة الحكومة. تزايدت العداوة وبرزت غارات على القوات الأجنبية والمدنيين. منذ عام 2006، شهدت المنطقة حالة توتر، وقال الكثيرون أن الجيش الفرنسي والأمم المتحدة فشلا في تهدئة الحرب الأهلية.
Schlacht bei Ocaña
In der Schlacht bei Ocaña am 19. November 1809 standen sich französische Truppen unter Marschall Soult und den Spanier unter General de Arizagua gegenüber. Es handelt sich um den größten französischen Erfolg im Verlauf des napoleonischen Konflikts auf der iberischen Halbinsel.
Битва при Оканье
Битва при Оканье произошла 19 ноября 1809 года между французскими войсками под командованием маршала Никола Жана де Дьё Сульта и короля Жозефа Бонапарта, и испанской армией под командованием Хуана Карлоса де Арейсага. Испанская армия численностью 51 тыс. человек потерпела сокрушительное поражение и потеряла почти 19 тыс. убитых, раненых, пленных и дезертировавших, в основном из-за использования французами их кавалерии. Тактически битва была похожа на битву при Каннах (испанская армия была окружена подобно римской в Каннах), и стала самым страшным поражением испанской армией на её родной земле. Стратегические последствия также были ужасны: была уничтожена единственная сила, способная защитить южную Испанию; этой же зимой она была захвачена во время кампании в Андалусии.
Battaglia di Ocaña
La battaglia di Ocaña o battaglia di Ocana venne combattuta il 19 novembre 1809 nei pressi del villaggio di Ocaña, vicino a Madrid, tra le forze spagnole del generale Juan Carlos de Aréizaga e un esercito francese nominalmente sotto il comando del re Giuseppe Bonaparte ma di fatto comandato dal maresciallo Nicolas Jean-de-Dieu Soult; la battaglia si concluse con una netta vittoria per i francesi.
Batalla d'Ocaña
La batalla d'Ocaña fou un enfrontament militar de la Guerra de la Independència Espanyola. a tenir lloc el 19 de novembre de 1809 junt al municipi toledà d'Ocaña. A un exercit francès d'uns 40.000 infants, 6.000 cavalls i nombrosa artilleria comanada pel mariscal Soult amb un altre espanyol d'uns 51.869 homes, dels quals 5.766 eren de cavalleria, amb 55 peces d'artilleria comanades pel general general Aréizaga.
Bataille d'Ocaña
Pendant la guerre d'indépendance espagnole, la bataille d'Ocaña fut disputée le et aboutit à la victoire des Français sous les ordres du maréchal Soult contre les Espagnols du général Juan Carlos de Aréizaga. De tout le conflit, ce fut la plus grande défaite de l'armée espagnole qui perdit près de , morts, blessés, prisonniers, et déserteurs compris, sur un effectif de . Ce désastre est principalement dû à la brillante utilisation de la cavalerie française.
Bitwa pod Ocañą
Bitwie pod Ocañą – starcie zbrojne, które miało miejsce 19 listopada 1809 roku. Wojska francuskie dowodzone przez marszałka Nicolasa Soulta i króla Józefa Bonaparte odniosły swe największe zwycięstwo w czasie wojny w Hiszpanii. Generał Juan de Arizagua, dowódca hiszpański stracił ponad 20 000 zabitych, rannych, wziętych do niewoli i zaginionych (w większości dezerterów), głównie dzięki znakomitemu wykorzystaniu przez Soulta zalet polskiej i francuskiej lekkiej kawalerii.
Battle of Ocaña
The Battle of Ocaña was fought on 19 November 1809 between French forces under Marshal Jean de Dieu Soult, Duke of Dalmatia and King Joseph Bonaparte and the Spanish army under Juan Carlos de Aréizaga, which suffered its greatest single defeat in the Peninsular War. General Juan Carlos de Aréizaga's Spanish army of 51,000 lost nearly 19,000 killed, wounded, prisoners and deserters, mostly due to the French use of their cavalry. Tactically, the battle was a Cannae-like encirclement of the Spanish army, and the worst defeat ever suffered by a Spanish army on home soil. The strategic consequences were also devastating, as it destroyed the only force capable of defending southern Spain; the area was overrun over the winter in the Andalusia campaign.
Batalla de Ocaña
La batalla de Ocaña fue un enfrentamiento militar de la Guerra de la Independencia Española. Tuvo lugar el 19 de noviembre de 1809 junto al municipio toledano de Ocaña. Enfrentó a un ejército francés de unos 40 000 infantes, 6000 caballos y numerosa artillería al mando del Mariscal Soult con otro español de unos 51 869 hombres, de los cuales 5766 eran de caballería, con 55 piezas de artillería al mando del general Aréizaga.
Eismarsch der Baltischen Flotte
Der Eismarsch der Baltischen Flotte () war eine Operation der Baltischen Flotte im Frühjahr 1918, angesichts des Vorrückens deutscher Truppen an der Ostfront seit Anfang 1918 und der Finnland-Intervention, ihre Schiffe von den vorgeschobenen Basen in Reval (Tallinn) und Helsingfors (Helsinki) nach Kronstadt zurückzuziehen.
Лядовы паход Балтыйскага флоту
Лядо́вы пахо́д Балты́йскага фло́ту — аперацыя па выратаванні караблёў Балтыйскага флоту ад захопу германскімі і фінскімі войскамі і пераводу іх з Рэвеля і Гельсінгфорса ў Кранштат. Праведзена ў цяжкіх лядовых умовах лютага — мая 1918 года. Камандаваў начальнік Марскіх сіл (намарсі) Балтыйскага мора Аляксей Міхайлавіч Шчасны.
מסע הקרח של הצי הבלטי
מסע הקרח של הצי הבלטי (ברוסית: Ледовый поход Балтийского флота) הוא הכינוי למסע התחמקותו של הצי הבלטי, שהיה חלק מן הצי הרוסי, מנמל טאלין (שנקראה אז בגרמנית: רוול (Reval) וברוסית: רוֶול (Ревель)) לנמל הלסינקי, בפברואר-מרץ 1918, ואחר כך, באפריל, מהלסינקי לקרונשטאדט, בשלביה האחרונים של מלחמת העולם הראשונה. באותה העת החל להתפורר המאמץ המלחמתי של רוסיה, ומתקפה גרמנית הובילה לכיבוש אסטוניה במלחמת העולם הראשונה.
Ледовый поход Балтийского флота
Ледовый поход Балтийского флота — операция по спасению кораблей Балтийского флота от захвата германскими и финскими войсками и переводу их из Гельсингфорса в Кронштадт. Была осуществлена в тяжёлых ледовых условиях февраля — мая 1918 года. Операцией руководил начальник Морских сил Балтийского моря Алексей Щастный. В результате операции были спасены от захвата и перебазированы 236 кораблей и судов, включая 6 линкоров, 5 крейсеров, 59 эсминцев, 12 подводных лодок.
Itämeren laivaston jäämarssi
Itämeren laivaston jäämarssiksi () kutsutaan ensimmäisen maailmansodan aikana kevättalvella 1918 tapahtunutta Venäjän Itämeren laivaston Tallinnan ja Helsingin laivastoasemien alusten ja miehistön siirtoa Kronstadtin merilinnoitukseen. Umpeen jäätyneen Suomenlahden halki siirrettiin yhteensä 236 erilaista alusta. Operaatio aloitettiin helmikuussa, jolloin noin 50 alusta purjehdittiin Tallinnasta Helsinkiin ja sieltä edelleen maalis–huhtikuussa kolmessa ryhmässä Kronstadtiin yhdessä Helsinkiin sijoitettujen venäläisalusten kanssa. Samaan aikaan oli käynnissä myös Suomen sisällissota.
冰上航行
波罗的海舰队的冰上航行（）是第一次世界大战期间，俄国海军从爱沙尼亚塔林转移舰艇到芬兰赫尔辛基和俄国喀琅施塔得的军事行动。
Croisière de glace de la flotte de la Baltique
La Croisière de glace de la flotte de la Baltique fut une opération russe de la Première Guerre mondiale, organisant le transfert des navires de la flotte de la Baltique de la Russie soviétique à partir des ports de Revel et d'Helsinki entre . En effet, à cette époque l'Empire allemand déclencha la dernière offensive contre la Russie, cette expédition eut pour but d'éviter la capture des navires russes par les forces allemandes.
Ice Cruise of the Baltic Fleet
The Ice Cruise of the Baltic Fleet () was an operation which transferred the ships of the Baltic Fleet of the Imperial Russian Navy from their bases at Tallinn, at the time known as Reval (), and Helsinki to Kronstadt in 1918.
Turn-Weltmeisterschaften 2002
Die 36. Weltmeisterschaften im Gerätturnen fanden vom 20. bis zum 24. November 2002 in Debrecen (Ungarn) statt. Es wurden lediglich die Gerätefinals ausgetragen, ein Mehrkampf fand nicht statt.
Чемпионат мира по спортивной гимнастике 2002
36-й Чемпионат мира по спортивной гимнастике проходил 20-24 ноября 2002 года в Дебрецене (Венгрия). Соревнований по многоборью не проводилось — ни в личном первенстве, ни в командном. Состязания проходили в три этапа: в отборочных соревнованиях принимали участие все желающие, в полуфиналах — лучшие 16 по итогам отборочных, в финале — лучшие 8.
Campionati mondiali di ginnastica artistica 2002
I Campionati mondiali di ginnastica artistica 2002 sono stati la 36ª edizione della competizione. Si sono svolti alla "Főnix Hall" di Debrecen, in Ungheria, dal 20 al 24 novembre. Non si svolgono le finali del concorso a squadre e del concorso individuale. Come per i Campionati mondiali del 1992 e i Campionati mondiali del 1996 vengono assegnate solo medaglie per le finali di specialità.
Чемпіонат світу зі спортивної гімнастики 2002
36-й чемпіонат світу зі спортивної гімнастики пройшов у 2002 році в Дебрецені (Угорщина).
Campeonato Mundial de Ginástica Artística de 2002
O XXXVI Campeonato Mundial de Ginástica Artística transcorreu entre os dias 20 e 24 de novembro de 2002, na cidade de Debrecen, Hungria.
Championnats du monde de gymnastique artistique 2002
Les championnats du monde de gymnastique artistique ont eu lieu à Debrecen en Hongrie du 20 au 24 novembre 2002. La compétition par équipe et le concours général individuel n'ont pas été disputés. La format des compétitions était similaire aux championnats de 1992 et de 1996, avec une attribution des médailles pour les compétitions aux engins. Le déroulement de la compétition s'est fait en trois phases. Une première ouverte à tous les participants, une demi-finales pour les 16 qualifiés et une finale pour les 8 finalistes.
2002 World Artistic Gymnastics Championships
The 36th Artistic Gymnastics World Championships were held in Debrecen, Hungary, in 2002 at Főnix Hall.
Campeonato Mundial de Gimnasia Artística de 2002
El XXXVI Campeonato Mundial de Gimnasia Artística se celebró en Debrecen (Hungría) entre el 20 y el 24 de noviembre de 2002 bajo la organización de la Federación Internacional de Gimnasia (FIG) y la Federación Húngara de Gimnasia.
Sejm von Grodno
Der Sejm von Grodno (polnisch "Sejm grodzieński", litauisch "Gardino seimas") war der letzte Sejm von Polen-Litauen. Er fand vom 17. Juni bis zum 23. November 1793 in Grodno auf dem Gebiet des Großfürstentums Litauen statt. Das Ergebnis der Versammlung war die Zweite polnische Teilung.
Гарадзенскі сойм (1793)
Гарадзенскі сойм (; ) — апошні, надзвычайны сойм Речы Паспалітай. Праходзіў у Гродне 17 чэрвеня да 23 лістапада 1793. Скліканы для зацвярджэння руска-прускай канвенцыі ад 23.01.1793 г. аб Другім падзеле Рэчы Паспалітай.
Σέιμ του Γκρόντνο
Το Σέιμ του Γκρόντνο (πολωνικά: "Sejm grodzieński", λευκορωσικά: Гарадзенскі сойм, λιθουανικά: "Gardino seimas") ήταν το τελευταίο Σέιμ (σύνοδος του κοινοβουλίου) της Πολωνικής-Λιθουανικής Κοινοπολιτείας. Το Σέιμ του Γκρόντνο, που πραγματοποιήθηκε το φθινόπωρο του 1793 στο Γκρόντνο, στο Μεγάλο Δουκάτο της Λιθουανίας (τώρα Γκρόντνο, Λευκορωσία), είναι διαβόητο επειδή οι βουλευτές του, δωροδοκημένοι ή εξαναγκασμένοι από τη Ρωσική Αυτοκρατορία, ψήφισαν την πράξη του δεύτερου διαμελισμού της Πολωνίας. Το Σέιμ ξεκίνησε στις 17 Ιουνίου και τελείωσε στις 23 Νοεμβρίου 1793. Επικύρωσε το διαμελισμό της χώρας σε μια μάταιη προσπάθεια να αποτρέψει την επακόλουθη πλήρη προσάρτηση της δύο χρόνια αργότερα, στον τρίτο διαμελισμό της Πολωνίας το 1795.
Гродненский сейм
Гро́дненский сейм — последняя в истории сессия сейма Речи Посполитой, прошедшая с 17 июня по 23 ноября 1793 года в гродненском Новом замке. Сторонники Тарговицкой конфедерации настояли на том, чтобы сейм прошёл вдали от патриотически настроенной Варшавы.
Гродненський Сейм (1793)
Гр́одненський Сейм (1793) — останній надзвичайний сейм Речі Посполитої, який відбувався від 17 червня до 23 листопада 1793 р. у Гродно, у Новому Замку. Також відомий як «німий сейм» внаслідок примусових дій російських військ відносно послів.
Diète de Grodno
La Diète de Grodno ou Sejm de Grodno (en , en ), qui a siégé du au à Grodno, dans le Grand-duché de Lituanie (aujourd'hui Hrodna, en Biélorussie), est la derrière Diète de la République des Deux Nations, réunie sous la contrainte dans le but de ratifier le traité du deuxième partage de la Pologne conclu en janvier par la Russie et par la Prusse.
Sejm grodzieński (1793)
Sejm grodzieński – sejm skonfederowany zwołany w Grodnie przez Imperium Rosyjskie w 1793. Obradował od 17 czerwca do 23 listopada 1793 pod laską marszałka Stanisława Kostki Bielińskiego. Był to ostatni i jeden z najbardziej burzliwych sejmów I Rzeczypospolitej. Od pierwszej jego sesji dochodziło do gwałtownych sporów, rękoczynów oraz interwencji wojsk rosyjskich. Odbywał się po przegranej w 1792 roku wojnie z Rosją, po zawiązaniu konfederacji targowickiej, po wkroczeniu w ziemie Rzeczypospolitej wojsk Królestwa Prus w styczniu 1793 roku, przeprowadzonym za zgodą Rosji i po zawarciu tajnej rosyjsko-pruskiej konwencji podziałowej w Petersburgu 23 stycznia 1793 roku.
Grodno Sejm
Grodno Sejm (; ; ) was the last Sejm (session of parliament) of the Polish–Lithuanian Commonwealth. The Grodno Sejm, held in autumn 1793 in Grodno, Grand Duchy of Lithuania (now Grodno, Belarus) is infamous because its deputies, bribed or coerced by the Russian Empire, passed the act of Second Partition of Poland. The Sejm started on 17 June and ended on 23 November 1793. It ratified the division of the country in a futile attempt to prevent its subsequent complete annexation two years later in the 1795 Third Partition of Poland.
Córdoba 1978
Als Córdoba 1978 (in Österreich nur Córdoba oder auch Wunder von Córdoba, in Deutschland Schmach von Córdoba oder Schande von Córdoba) wird das Fußballländerspiel bezeichnet, das am 21. Juni 1978 im Rahmen der Fußball-Weltmeisterschaft 1978 in Córdoba, Argentinien, ausgetragen wurde. Im letzten Spiel der Zwischenrunde unterlag die deutsche Fußballnationalmannschaft als amtierender Weltmeister der österreichischen Nationalmannschaft mit 2:3. Beide Mannschaften schieden aus dem Turnier aus.
Футбольный матч Австрия — ФРГ (1978)
Футбольный матч Австрия — ФРГ 1978 года — матч между сборными Австрии и ФРГ, прошедший в рамках третьего тура второго группового этапа чемпионата мира 1978 года, проходившего в Аргентине. По итогам этого матча должны были определиться один финалист и один участник матча за третье место из группы A. Игра состоялась 21 июня 1978 года в 13:45 в аргентинском городе Кордова на стадионе «Шато Каррерас» в присутствии 38318 зрителей. Матч судил израильский арбитр Абрахам Кляйн.
Унижението от Кордоба
Унижението от Кордоба () наричат в Германия загубата на германския национален отбор по футбол срещу отбора на Австрия с 2:3 по време на световното първенство от 1978 г.