adithya7/xlel_wd_dictionary huggingface dataset:
Мађарска револуција 1848.
Мађарска револуција 1848. је била једна од револуција које су се 1848. године одиграле у Европи. Поред општих обележја европских устанака против феудалних властодржаца, ослобађања кметова и борбе за друга основна људска права, ова револуција је имала првенствено карактер мађарске борбе за самосталност и независну државу. Три дана после масовних демонстрација у Бечу, револуција је захватила Будимпешту, а потом се проширила на целу тадашњу Краљевину Угарску. Уз помоћ Русије, аустријске трупе угушиле су овај револуционарни покрет у августу 1849.
Ungerska revolutionen 1848–1849
Ungerska revolutionen var ett väpnat uppror som utbröt i Ungern 1848 mot det österrikiska styret. En österrikisk motreaktion ledde sedan till att ett regelrätt frihetskrig bröt ut. Parternas styrka vägde ganska jämnt och krigslyckan växlade. Konflikten avgjordes till sist av den ryske tsarens inblandning på Österrikes sida. Efter sjutton månaders krig hade upproret krossats.
Ungarische Revolution 1848/1849
Die Ungarische Revolution 1848/1849 war ein Aufstand des Revolutionsjahres 1848 und eng verbunden mit den anderen Aufständen 1848 in der Habsburgermonarchie. Die Revolution im Königreich Ungarn entwickelte sich jedoch zu einem Unabhängigkeitskrieg gegen die Vorherrschaft der österreichischen Habsburger.
Рэвалюцыя 1848—1849 гадоў у Венгрыі
Рэвалюцыя 1848—1849 гадоў у Венгрыі — дэмакратычная рэвалюцыя ў Венгерскім каралеўстве, якое ўваходзіла ў склад Аўстрыйскай імперыі, адна з еўрапейскіх рэвалюцый 1848—1849 гадоў. Сярод задач рэвалюцыі было ўсталяванне дэмакратычных правоў і свабод, ліквідацыя феадальных перажыткаў, перш за ўсё ў аграрных адносінах, а таксама дасягненне нацыянальнай незалежнасці Венгрыі. Рухаючай сілай рэвалюцыі з'явілася ліберальнае сярэдняе дваранства і гарадская інтэлігенцыя. Падчас рэвалюцыі былі праведзены карэнныя пераўтварэнні сацыяльна-палітычнага ладу Венгрыі, абвешчана незалежнасць ад Габсбургаў і створана дэмакратычная дзяржава. Нягледзячы на значныя поспехі, дасягнутыя рэвалюцыйнай арміяй у вайне за незалежнасць, у 1849 г. рэвалюцыя была падушана дзякуючы дзеянням аўстрыйскай арміі, антывенгерскім паўстанням нацыянальных меншасцей і ўдзелу па просьбе аўстрыйскага двара рускага экспедыцыйнага корпуса Івана Паскевіча.
מהפכת 1848 בהונגריה
המרד ההונגרי של 1848 (בהונגרית מכונה: Az 1848–49-es forradalom és szabadságharc, כלומר "המהפכה והמאבק למען החירות בשנים 1849-1848") היה מרד שפרץ בהונגריה ב-15 במרץ 1848, במטרה להשתחרר משלטון האימפריה האוסטרית. המרד התפתח למלחמת עצמאות, אשר בה לחמו ההונגרים לא רק נגד הכוחות הקיסריים האוסטריים כי אם גם נגד כוחות צבאיים ופארא-צבאיים של עמים אחרים בשטחי הממלכה ההונגרית, אשר דרשו אף הם את חירותם הלאומית וחלקם כרתו ברית עם הקיסר ההבסבורגי. לאחר שנכשל בדיכוי המרד, ביקש פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה סיוע מניקולאי הראשון, קיסר רוסיה. הצבא הרוסי פלש להונגריה ממזרח, והמרד דוכא.
Revoluția Maghiară din 1848
Revoluția Maghiară din 1848 a fost un eveniment important al istoriei Ungariei din epoca modernă, considerat ca unul din fundamentele identității naționale a poporului maghiar. Prin reformele sociale adoptate, a fost punctul de pornire al transformărilor burghezo-democratice din societatea maghiară; prin luptele sale de autoapărare a devenit parte a mitologiei naționale. Revoluția Maghiară de la 1848 a fost parte organică a valului revoluționar din acel an, având legătură cu alte revoluții din Europa și revoluții din Imperiul Austriac, fiind singura dintre acestea care a evoluat spre direcția opoziției militare de succes. Importanța puterii revoluționare e demonstrată și prin faptul că ea nu a putut fi înăbușită decât prin intervenția militară a Rusiei. Practic, evenimentele revoluționare și războiul revoluționar din anii 1848-49 reprezintă unul din cele mai importante conflicte militare din istoria maghiară.
Революция 1848—1849 годов в Венгрии
Unkarin vallankumous
Unkarin vallankumous oli vallankumous Unkarissa Euroopan hullun vuoden aikana vuosina 1848 ja 1849. Uudistuksia ajaneet unkarilaiset vallankumoukselliset päätyivät lopulta julistamaan Unkarin kokonaan itsenäiseksi Habsburgien Itävallasta keväällä 1849. Vallankumoushallinto kamppaili kuitenkin keisarin lisäksi maan omia vähemmistöjä vastaan, kun näiden omien kansallisuusaatteiden mukaisiin vaatimuksiin ei suostuttu. Lopullinen isku vallankumoukselle oli Venäjän puuttuminen vallankumoukseen keisarin puolella. Murskaavan ylivoiman edessä unkarilaiset joutuivat lopulta antautumaan. Tappioon päättynyt vallankumous jäi kuitenkin elämään sankaritarinana Unkarin kansallisessa mytologiassa.
Унгарска революция (1848 – 1849)
Унгарската революция от 1848 – 1849 година е въстание на унгарците срещу националния и феодалния гнет в Австрийската империя.
Rivoluzione ungherese del 1848
La rivoluzione ungherese del 1848 fu una delle molte di quell'anno, strettamente legata alle altre rivoluzioni del 1848 nelle aree dell'Impero asburgico.
1848년 헝가리 혁명
1848년 헝가리 혁명(; 1848~1849년의 혁명과 자유전쟁)은 1848년에서 1849년에 걸쳐 헝가리에서 합스부르크에 대항하여 일어난 혁명이다. 헝가리 왕국은 오스트리아 제국과 동등한 위치의 군주국이 되지만, 뵈멘인들과 크로아티아인들이 이에 강력하게 반발하면서, 헝가리는 오스트리아에 굴복하면서 마무리되었다. 현재 헝가리에서는 3월 15일을 1848년 헝가리 혁명기념일로 지정하여, 공휴일이 되었다.
Угорська революція (1848—1849)
Угорська революція — демократична революція в Угорському королівстві, що входила до складу Австрійської імперії, одна з європейських революцій 1848—1849 років. Головними гаслами угорської революції були децентралізація Австрійської імперії, демократизація і мадяризація. Рушійною силою революції стало ліберальне середнє дворянство та міська інтелігенція. В ході революції було проведено докорінні перетворення соціально-політичного устрою Угорському королівстві, проголошено незалежність від Габсбургів і створено демократичну державу. Незважаючи на проведені заходи, у 1849 році цей путч було врегульовано завдяки діям (на прохання австрійського двору) експедиційного корпусу Івана Паскевича, австрійської армії, антиугорським повстанням національних меншин.
انقلاب ۱۸۴۸ مجارستان
انقلاب ۱۸۴۸ مجارستان () یکی از چندین انقلاب اروپایی در ۱۸۴۸ بود. این انقلاب در پادشاهی مجارستان آغاز اما به سرعت تبدیل به جنگی جدایی طلبانه با امپراتوری اتریش به رهبری دودمان هابسبورگ شد. پس از سلسله شکست‌های جدی در ۱۸۴۹، امپراتوری اتریش در آستانه فروپاشی قرار گرفت؛ بنابراین، فرانتس یوزف، امپراتور جوان اتریش از تزار نیکلای یکم روسیه به نام اتحاد مقدس درخواست کمک کرد و تزار ارتشی ۲۰۰٬۰۰۰ نفری را با اضافهٔ ۸۰٬۰۰۰ نیروی کمکی به مجارستان فرستاد. سرانجام ارتش مشترک اتریش و روسیه، مجارستان را در پائیز ۱۸۴۹ شکست داد. اتریش پس از احیای قدرت، به ادارهٔ مجارستان تحت قوانین سخت و شدید حکومت نظامی ادامه داد.سالگرد انقلاب ۱۸۴۸ در ۱۵ مارس، یکی از سه روز ملی مجارستان است.
1848年匈牙利革命
1848年匈牙利革命（1848–49-es forradalom és szabadságharc）是歐洲1848年革命的一部分，與1848年奧地利帝國革命緊密相連。在革命發生後，匈牙利王國從哈布斯堡王朝奧地利帝國獨立，但很快被俄奧聯軍鎮壓，匈牙利重新併入奥地利。
Revolução húngara de 1848
A revolução húngara de 1848 foi uma das muitas revoluções desse ano, fortemente ligada às revoluções na área sob domínio dos Habsburgos. A revolução na Hungria chegou a degenerar em guerra pela independência do Império Austríaco. Muitos dos seus líderes, incluindo Lajos Kossuth e Sándor Petőfi, estão entre as maiores figuras da história da Hungria, e o aniversário do dia de início da revolução (começou em 15 de março) é um dos três feriados nacionais.
Revolució hongaresa de 1848
La Revolució hongaresa de 1848 fou una de les moltes revolucions d'aquell any i va estar relacionada amb les revolucions a l'àrea dels Habsburg. A diferència de les altres, la revolució a Hongria va arribar a esdevenir una guerra per la independència hongaresa de l'Imperi Austríac. Molts dels seus líders, com Lajos Kossuth, Sándor Petőfi i Mór Jókai, són grans figures nacionals en la història d'Hongria, i l'aniversari del dia en què començà la revolució, el 15 de març, és un dels tres dies festius nacionals.
Den ungarske revolusjonen (1848)
1848 Macar Devrimi
1848 Macar Devrimi, Avrupa'daki birçok 1848 devriminden biridir. Habsburg topraklarındaki diğer 1848 devrimleriyle yakın ilişkiliydi. Habsburg Krallığı'ndaki devrim, Habsburg kraliyeti tarafından hükmedilen Avusturya İmparatorluğu'ndan istiklal savaşına dönüştü.
Révolution hongroise de 1848
La révolution hongroise de 1848 est l'une des nombreuses révolutions de cette année et est étroitement liée à la révolution autrichienne de 1848. Cette révolution, au sein du royaume de Hongrie, a progressé en une guerre d'indépendance contre la domination des Habsbourg. Elle se donne pour objectif de rétablir les droits et libertés du peuple ("Demos"). Impulsée par un besoin de réformes agraires, la remise en question des droits féodaux et une volonté nationale, la révolution est menée par les classes moyennes des villes et des nobles. L'armée révolutionnaire de libération remporte initialement des victoires mais, en 1849, les insurgés sont écrasés par les armées autrichiennes et russes (corps expéditionnaire d'Ivan Paskevitch).
Uhorská revolúcia
Uhorská revolúcia (1848 – 1849) (iné názvy pozri nižšie) bola tá časť revolúcie 1848 – 49, ktorá sa odohrala v Uhorsku.
Powstanie węgierskie (1848–1849)
Powstanie węgierskie (węg. "1848–49-es forradalom és szabadságharc") wybuchło 15 marca 1848 w Peszcie, pod wpływem wiadomości o rewolucjach w Paryżu (22–24 lutego) i Wiedniu (13 marca), stając się częścią Wiosny Ludów.
Hungarian Revolution of 1848
The Hungarian Revolution of 1848 or fully Hungarian Civic Revolution and War of Independence of 1848–1849 () was one of many European Revolutions of 1848 and was closely linked to other revolutions of 1848 in the Habsburg areas. Although the revolution failed, it is one of the most significant events in Hungary's modern history, forming a cornerstone of modern Hungarian national identity.
Revolución húngara de 1848
La Revolución húngara de 1848 fue una de las muchas revoluciones de ese año y estuvo estrechamente relacionada con las revoluciones en el área de los Habsburgos y Borbones. A diferencia de las otras, la revolución en Hungría llegó a convertirse en una guerra por la independencia húngara del Imperio austríaco. Por ello, con posterioridad este hecho se convirtió en uno de los hitos históricos del nacionalismo húngaro. Muchos de sus líderes, incluyendo a Luis Kossuth, Sándor Petőfi y Mór Jókai, son de las mayores figuras nacionales en la Historia húngara, y el aniversario del día en que comenzó la revolución, el 15 de marzo, es uno de los tres días festivos nacionales.
Maďarská revoluce 1848–1849
Maďarská revoluce a boj za svobodu a nezávislost 1848–1849 je jednou z největších evropských revolucí roku 1848 a je úzce spojena s revolucí v Českých zemích. Ovšem na rozdíl od ostatních zemí Rakouského císařství v Uhersku přerostla tato revoluce ve válku za nezávislost.
1977-es cannes-i filmfesztivál
A 30. Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál 1977. május 13. és 27. között került megrendezésre, Roberto Rossellini olasz filmrendező, a Francia Filmtár (Cinémathèque française) elnökletével. A versenyben 23 nagyjátékfilm és 7 rövidfilm vett részt, versenyen kívül 7 alkotást vetítettek és további 38-at a három másik – versenybe nem számító – szekciókban "(Termékeny szemek", "A kor légköre", illetve "Az összetett múlt)". A párhuzamos rendezvények Kritikusok Hete szekciójában 7 filmet mutattak be, míg a Rendezők Kéthete elnevezésű szekció keretében 21 nagyjátékfilm és 6 kisfilm vetítésére került sor.
Internationale Filmfestspiele von Cannes 1977
Die 30. Internationalen Filmfestspiele von Cannes 1977 fanden vom 13. Mai bis zum 27. Mai 1977 statt.
Каннский кинофестиваль 1977
30-й Каннский кинофестиваль 1977 года, проходивший с 13 по 28 мая в Каннах, Франция.
Festival di Cannes 1977
La 30ª edizione del Festival di Cannes si è svolta a Cannes dal 13 al 27 maggio 1977.
Каннський кінофестиваль 1977
30-й Каннський міжнародний кінофестиваль відбувся з 13 по 28 травня у Каннах, Франція. Золоту пальмову гілку отримав фільм "Батько-хазяїн" режисерів Паоло і Вітторіо Тавіані (Італія). Цього року була започаткована нова позаконкурсна секція «Майбутнє» (), яка проводилися тільки на цьому фестивалі і фокусувалася на кінозбірках.
جشنواره فیلم کن ۱۹۷۷
سی‌امین دوره جشنواره فیلم کن بین روز های ۱۳ -۲۷ مه برگزار شد. در این دوره ۲۳ فیلم در بخش مسابقه با هم به رقابت پرداختند که در نهایت فیلم "پدرسالار" برادران تاویانی توانستن نخل طلا را برنده شود.
30è Festival Internacional de Cinema de Canes
El 30è Festival Internacional de Cinema de Canes es va dur a terme del 13 al 27 de maig de 1977. La Palma d'Or fou atorgada a "Padre Padrone" dels germans Taviani. En 1977 es va introduir una nova secció no competitiva, "Le Passé composé", enfocada a compilacions. Aquesta secció, juntament amb les d'anys anteriors "Les Yeux fertiles" i "L'Air du temps", foren integrades a Un Certain Regard en 1978.
Festival de Cannes 1977
Le Festival de Cannes 1977, , a lieu du au et se déroule au Palais des Festivals dit Palais Croisette, 50 du boulevard de la Croisette.
30. Międzynarodowy Festiwal Filmowy w Cannes
30. Międzynarodowy Festiwal Filmowy w Cannes odbył się w dniach 13-27 maja 1977 roku. Imprezę otworzył pokaz włoskiego filmu "Komnata biskupa" w reżyserii Dino Risiego.
1977 Cannes Film Festival
The 30th Cannes Film Festival was held from 13 to 27 May 1977. The Palme d'Or went to the "Padre Padrone" by Paolo and Vittorio Taviani. A new non-competitive section, "Le Passé composé", is held at this festival only and focuses on compilations. This section, along with sections "Les Yeux fertiles" and "L'Air du temps" of the previous two years, were integrated into Un Certain Regard in 1978.
Festival Internacional de Cine de Cannes de 1977
El 30º Festival Internacional de Cine de Cannes se celebró entre el 13 al 27 de mayo de 1977. La Palma de Oro fue otorgada a "Padre Padrone" de los Hermanos Taviani.
مهرجان كان السينمائي 1977
مهرجان كان السينمائي لعام 1977 هو الدورة الـ30 للمهرجان عُقد في 13 إلى 27 مايو من عام 1977، حصل فيلم ""الأب والسيد"" للمخرجين الإيطاليين باولو وفيتوريو تافياني على السعفة الذهبية للمهرجان.
1957-es cannes-i filmfesztivál
A 10. Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál 1957. május 2. és 17. között került megrendezésre, André Maurois francia író elnökletével. A versenyben 31 nagyjátékfilmet és 29 rövidfilmet tűztek műsorra, továbbá egy játékfilmet vetítettek versenyen kívül.
Internationale Filmfestspiele von Cannes 1957
Die 10. Internationalen Filmfestspiele von Cannes 1957 fanden vom 2. Mai bis zum 17. Mai 1957 statt.
Каннский кинофестиваль 1957
10-й Каннский кинофестиваль 1957 года, проходивший с 23 апреля по 10 мая в Каннах, Франция.
Festival di Cannes 1957
La 10ª edizione del Festival di Cannes si è svolta a Cannes dal 2 al 17 maggio 1957.
Каннський кінофестиваль 1957
10-й Каннський міжнародний кінофестиваль відбувся з 23 квітня по 10 травня у Каннах, Франція. У конкурсі було представлено 31 повнометражну стрічку, 28 короткометражок. Позаконкурсним фільмом режисера Майкла Андерсона "Навколо Світу за 80 днів" було відкрито фестиваль.
10è Festival Internacional de Cinema de Canes
El 10è Festival Internacional de Cinema de Canes es va dur a terme del 2 al 17 de maig de 1957. La Palma d'Or fou per "La gran prova" de William Wyler. El festival va obrir amb "La volta al món en vuitanta dies" de Michael Anderson.
1957 Cannes Film Festivali
10. Cannes Film Festivali 2-17 Mayıs 1957'de yapıldı. Altın Palmiye ödülünü "Friendly Persuasion filmi ile William Wyler kazandı.
Festival de Cannes 1957
La dixième édition du Festival de Cannes a lieu du 2 au 17 mai 1957 et se déroule au Palais des Festivals dit Palais Croisette, 50 du boulevard de la Croisette.
Festival international du film v roku 1957
Medzinárodný filmový festival v Cannes 1957 sa konal od 2. do 15. mája 1957. Zúčastnilo sa ho 31 krajín. Bola udelená jedna "Zlatá palma" () pre dlhometrážny film a jedna pre krátkometrážny film.
10. Międzynarodowy Festiwal Filmowy w Cannes
10. Międzynarodowy Festiwal Filmowy w Cannes odbył się w dniach 2-17 maja 1957 roku. Imprezę otworzył pokaz amerykańskiego filmu "W 80 dni dookoła świata" w reżyserii Michaela Andersona.
1957 Cannes Film Festival
The 10th Cannes Film Festival was held from 2 to 17 May 1957.
Festival Internacional de Cine de Cannes de 1957
La 10ª edición del Festival Internacional de Cine de Cannes se desarrolló entre el 2 al 17 de mayo de 1957. La Palma de Oro fue otorgada a "La gran prueba" de William Wyler. El festival se abrió con "La vuelta al mundo en 80 días" de Michael Anderson.
Festival Film Cannes 1957
Festival Film Cannes ke-10 diselenggarakan pada 2 hingga 17 Mei 1957. Palme d'Or diraih oleh "Friendly Persuasion" karya William Wyler. Festival tersebut dibuka dengan "Around the World in 80 Days" karya Michael Anderson.
César-díjak 1995
A 20. César-gálát 1995. február 25-én tartották meg a párizsi "Kongresszusi Palotában", Alain Delon elnökletével.
César 1995
Die 20. Verleihung der Césars fand am 25. Februar 1995 im Palais des congrès de Paris statt. Präsident der Verleihung war der Schauspieler Alain Delon. Ausgestrahlt wurde die Verleihung, die von Jean-Claude Brialy und Pierre Tchernia moderiert wurde, vom französischen Fernsehsender Canal+.
Сезар (кинопремия, 1995)
20-я церемония вручения наград премии «Сезар» (также известной как Ночь Сезара ()) за заслуги в области французского кинематографа за 1994 год состоялась 25 февраля 1995 года во Двореце конгресса (Париж, Франция). Президентом церемонии выступил актёр Ален Делон.
Premi César 1995
La cerimonia di premiazione della 20ª edizione dei Premi César si è svolta il 25 febbraio 1995 al Palais des Congrès di Parigi. È stata presieduta da Alain Delon. È stata trasmessa da Canal+.
Сезар (кінопремія, 1995)
20-та церемонія вручення нагород премії «Сезар» "Академії мистецтв та технологій кінематографа" за заслуги у царині французького кінематографу за 1994 рік відбулася 25 лютого 1995 року в (Париж, Франція).
20e cérémonie des César
La des César du cinéma - dite aussi Nuit des César - récompensant les films sortis en 1994, s'est déroulée le au Palais des congrès de Paris.
20th César Awards
The 20th César Awards ceremony, presented by the Académie des Arts et Techniques du Cinéma, honoured the best French films of 1994 and took place on 25 February 1995 at the Palais des Congrès in Paris. The ceremony was chaired by Alain Delon and hosted by Jean-Claude Brialy and Pierre Tchernia. "Wild Reeds" won the award for Best Film.
César-díjak 2002
A 27. César-gálára 2002. március 2-án került sor, Nathalie Baye színésznő elnökletével.
César 2002
Die 27. Verleihung der Césars fand am 2. März 2002 im Théâtre du Châtelet in Paris statt. Präsidentin der Verleihung war die Schauspielerin Nathalie Baye. Ausgestrahlt wurde die Verleihung, die wie im Jahr zuvor von Édouard Baer moderiert wurde, vom französischen Fernsehsender Canal+.
Сезар (кинопремия, 2002)
27-я церемония вручения наград премии «Сезар» (также известной как Ночь Сезара ()) за заслуги в области французского кинематографа за 2001 год состоялась 2 марта 2002 года в театре Шатле (Париж, Франция). Президентом церемонии стала актриса Натали Бай.
Premi César 2002
La cerimonia di premiazione della 27ª edizione dei Premi César si è svolta il 2 marzo 2002 al Théâtre du Châtelet di Parigi. È stata presieduta da Nathalie Baye e presentata da Edouard Baer. È stata trasmessa da Canal+.
Сезар (кінопремія, 2002)
27-та церемонія вручення нагород премії «Сезар» "Академії мистецтв та технологій кінематографа" за заслуги у царині французького кінематографу за 2001 рік відбулася 2 березня 2002 року в Театрі Шатле (Париж, Франція).
27. César Ödülleri
27. César Ödülleri, 2 Mart 2002 tarihinde, Nathalie Baye ve Edouard Baer'in ev sahipliğinde Paris'te gerçekleştirildi.
27e cérémonie des César
La des César du cinéma — dite aussi Nuit des César — récompensant les films sortis en 2001, s'est déroulée le au théâtre du Châtelet.
27th César Awards
The 27th César Awards ceremony, presented by the Académie des Arts et Techniques du Cinéma, honoured the best films of 2001 in France and took place on 2 March 2002 at the Théâtre du Châtelet in Paris. The ceremony was chaired by Nathalie Baye and hosted by Édouard Baer. "Amélie" won the award for Best Film.
Rozgonyi csata
A rozgonyi csata Károly Róbert országegyesítő háborújának legjelentősebb csatája volt, melynek során a király 1312. június 15-én a Kassához közeli Rozgony mellett legyőzte Aba Amadé fiainak seregét.
Bătălia de la Rozgony
Bătălia de la Rozgony sau Bătălia de la Rozhanovce s-a dat între regele Carol Robert al Ungariei și familia Aba pe 15 iunie 1312, la Rozgony (astăzi, Rozhanovce). Cronica pictată de la Viena descrie lupta ca fiind „cea mai crudă bătălie de la invazia mongolă din Europa”. Victoria zdrobitoare a lui Carol a marcat sfârșitul familiei Aba și a dominației acesteia în estul Ungariei.
Битва при Розгановцах
Битва при Розгановцах () — битва, состоявшаяся в пятницу 15 июня 1312 года у села Розгановцы (недалеко от словацкого города Кошице) между войсками венгерского короля Карла Роберта Анжуйского, к которым присоединились войска спишских саксов (немцев), рыцари ордена иоаннитов и Кошицкое войско, и войсками Омодеевичей (сыновей погибшего палатина Омодея), к которым примкнули отряды Матуша Чака Тренчинского.
Rozhanovcen taistelu
Rozhanovcen taistelun () kävi Unkarin kuningas Kaarle Robert paikallisia ”pikkukuninkaita” Máté Csákia ja Aban veljeksiä vastaan. Csák ja Abat hallitsivat lähes itsenäisesti laajoja alueita nykyisessä Slovakiassa, joka kuului silloin Unkarin kuningaskuntaan. Vakiinnuttakseen valtansa Kaarlen oli kukistettava pikkukuninkaat.
Битва при Розгановцях
Би́тва при Розга́новцях — битва, що відбулася 15 червня 1312 року, між об'єднаними військами короля Карла І Роберта, спішських саксонців, мальтійських лицарів та загонів міста Кошице проти військ Омодейовців (сини покійного палатина Омодея Аба) та загонів Матуша Чака Тренчанського.
Bataille de Rozgony
La bataille de Rozgony, parfois appelée bataille de Rozhanovce, est une bataille ayant opposé Charles Robert de Hongrie à la famille du Palatin Amadé Aba le , à Rozgony (aujourd'hui Rozhanovce en Slovaquie). Le "Chronica Hungarorum" décrit ce combat comme « la plus cruelle bataille depuis l'invasion de l'Europe par les Mongols ». Malgré de nombreuses pertes dans le camp du roi, cette victoire décisive mit un terme à la domination de la famille Aba sur l'est du Royaume de Hongrie, affaiblissant par là même son principal opposant Máté Csák et consolidant une bonne fois pour toutes le pouvoir de Charles Robert de Hongrie.
Bitka pri Rozhanovciach
Bitka pri Rozhanovciach bolo vojenské stretnutie, ktoré sa odohralo v piatok 15. júna 1312 pri Rozhanovciach neďaleko Košíc medzi vojskom kráľa Karola I. Róberta z Anjou, posilneným o vojská spišských Sasov, bojovníkov rádu johanitov a vojsko Košíc, a vojskami Omodejovcov (synov nebohého palatína Omodeja), doplnenými o oddiely Matúša Čáka Trenčianskeho.
Bitwa pod Rozhanovcami
Bitwa pod Rozhanovcami (dawniej też: bitwa pod Rozgoniem) – jedna z ważniejszych bitew w historii średniowiecznych Węgier. Miała miejsce 15 czerwca 1312 r. pomiędzy siłami króla Karola Roberta z dynastii Andegawenów, wspieranego przez oddziały spiskich Sasów, joannitów i mieszczan z Koszyc a połączonymi wojskami możnowładców z rodu Aba i oddziałami Mateusza Czaka o kontrolę nad północno-wschodnimi rejonami Królestwa Węgier (obecnie wschodnia Słowacja).
Battle of Rozgony
The Battle of Rozgony or Battle of Rozhanovce was fought between King Charles Robert of Hungary and the family of Palatine Amade Aba on 15 June 1312, on the Rozgony (today Rozhanovce) field. "Chronicon Pictum" described it as the "most cruel battle since the Mongol invasion of Europe". Despite many casualties on the King's side, his decisive victory brought an end to the Aba family's rule over the eastern Kingdom of Hungary, weakened his major domestic opponent Máté Csák III, and ultimately secured power for Charles Robert of Hungary.