adithya7/xlel_wd_dictionary huggingface dataset:
Assassinat de Robert F. Kennedy
L’assassinat de Robert Francis Kennedy, sénateur américain de l'État de New York, ancien procureur général des États-Unis et frère du président assassiné John Fitzgerald Kennedy, eut lieu peu après minuit, le à Los Angeles, en Californie, aux États-Unis. Robert F. Kennedy fut abattu à l'issue d'une réception organisée pour célébrer la fin de la campagne pour les primaires démocrates à la présidence des États-Unis en Californie en vue de l'élection présidentielle de 1968. Sirhan Sirhan, d'origine transjordanienne, alors âgé de vingt-quatre ans, fut jugé coupable et incarcéré pour ce crime. Il est toujours sous les verrous. L'assassinat proprement dit fit l'objet d'un enregistrement audio par un journaliste, et la scène fut photographiée dans les minutes suivantes. Les clichés de l'étudiant Scott Enyart furent retrouvés aux archives de l'État de Californie, en 1996 et volés lors de leur transfert depuis Sacramento.
Zamach na Roberta F. Kennedy’ego
Zamach na Roberta F. Kennedy’ego – wydarzenie w historii Stanów Zjednoczonych, mające miejsce 5 czerwca 1968 w Los Angeles, w wyniku którego zginął kandydat w wyborach prezydenckich z 1968, Robert Francis Kennedy. Sprawcą zamachu był Sirhan Bishara Sirhan.
Assassination of Robert F. Kennedy
On June 5, 1968, presidential candidate Robert F. Kennedy was mortally wounded shortly after midnight at the Ambassador Hotel in Los Angeles. Earlier that evening, the 42-year-old junior senator from New York was declared the winner in the South Dakota and California 1968 Democratic Party presidential primaries during the 1968 United States presidential election. He was pronounced dead at 1:44 a.m. PDT on June 6, about 26 hours after he had been shot.
Asesinato de Robert F. Kennedy
El asesinato de Robert F. Kennedy, senador de los Estados Unidos y hermano del también asesinado presidente John F. Kennedy, tuvo lugar a la madrugada del miércoles 5 de junio de 1968 en Los Ángeles, California. Robert F. Kennedy fue asesinado durante las celebraciones de su exitosa campaña en las primarias de California en su intento de obtener la nominación demócrata para la presidencia de los Estados Unidos. El perpetrador fue un joven inmigrante palestino de veinticuatro años de edad llamado Sirhan Sirhan, quien hasta hoy en día permanece encarcelado por el crimen cometido. Debido a la cantidad de reporteros en la escena del crimen, el tiroteo fue grabado en audio, mientras el resto de los eventos se recogió en filmación cinematográfica.
Atentát na Roberta Francise Kennedyho
Atentát na Roberta Francise Kennedyho, senátora Spojených států amerických, byl spáchán 5. června 1968 v kalifornském Los Angeles v hotelu Ambassador. Robert Kennedy byl vážně postřelen třemi ranami z revolveru během oslav svého vítězství v kalifornských primárkách; i přes veškerou lékařskou péči následkům svých zranění dne 6. června podlehl. Zraněno bylo i dalších pět členů z Demokratické strany a také reportér "ABC News". Útočníkem byl čtyřiadvacetiletý palestinský imigrant Sirhan Sirhan, který si za tento čin stále odpykává trest odnětí svobody (2021). Jelikož se v době atentátu na místě nacházelo mnoho reportérů, byl tento čin zachycen na audiopásku a dění poté i na film.
Attentatet på Robert F. Kennedy
Attentatet på Robert F. Kennedy fandt sted onsdag den 5. juni 1968 i Los Angeles, Californien, da den demokratiske præsidentkandidat blev skudt og dødeligt såret af den palæstinensiske indvandrer Sirhan Sirhan.
اغتيال روبرت ف. كينيدي
تم اغتيال السيناتور الأمريكي روبرت فرانسيس بوبي كينيدي - شقيق الرئيس الأمريكي جون فيتزجيرالد جاك كينيدي الذي تم اغتياله هو الآخر من قبل - بعد منتصف الليل بقليل في 5 يونيو /حزيران 1968، في لوس أنجلوس خلال فترة الانتخابات الرئاسية في الولايات المتحدة لعام 1968 عقب فوزه في المرحلة الأولى في كاليفورنيا وداكوتا الجنوبية. كان مرشح الحزب الديمقراطي في الانتخابات الرئاسية. ولقى كينيدي مصرعه في مستشفي "جوود ساميريتين" بعد 26 ساعة من إصابته بطلقات نارية في أثناء مروره خلال المطبخ في فندق "أمباسادور". أدين سرحان سرحان المهاجر الفلسطيني الذي يحمل الجنسية الأردنية والبالغ من العمر 24 عامًا بتهمة قتل كينيدي، ويقضي حاليا عقوبة بالسجن مدى الحياة، إلا أنه في تصريحات لمحامي سرحان ادعى فيها أن الأدلة تم تلفيقها للمتهم، كان دليل الإدانة مجرد تسجيل صوتي لإطلاق الرصاص سجله أحد الصحفيين بالرغم من وجود تسجيل للحادث بالصوت والصورة.
การลอบสังหารโรเบิร์ต เอฟ. เคนเนดี
การลอบสังหารโรเบิร์ต ฟรานซิส "บ็อบบี้" เคนเนดี สมาชิกวุฒิสภาสหรัฐ และเป็นน้องชายของจอห์น ฟิตซ์เจอรัลด์ "แจ็ก" เคนเนดี ประธานาธิบดีลำดับที่ 35 แห่งสหรัฐที่ถูกลอบสังหาร เกิดขึ้นหลังเที่ยงคืนในวันที่ 5 มิถุนายน ค.ศ. 1968 ในลอสแอนเจลิส รัฐแคลิฟอร์เนีย สหรัฐ ระหว่างฤดูหาเสียงเลือกตั้งประธานาธิบดีสหรัฐ ค.ศ. 1968 หลังจากที่ชนะการเลือกตั้งผู้สมัครรอบแรกในรัฐแคลิฟอร์เนียและเซาท์ดาโคตาเพื่อเป็นตัวแทนพรรคเดโมแครต เพื่อลงชิงตำแหน่งประธานาธิบดีสหรัฐ โรเบิร์ต เอฟ. เคนเนดีถูกยิงขณะที่เดินผ่านห้องครัวของโรงแรมแอมแบสซะดอร์ และเสียชีวิตในโรงพยาบาลกูดแซมมาไรเตน อีก 26 ชั่วโมงให้หลัง เซอร์แฮน เซอร์แฮน ผู้อพยพชาวปาเลสไตน์/จอร์แดน วัย 24 ปี ถูกตัดสินลงโทษฐานฆ่าเคนเนดีและมีโทษจำคุกตลอดชีวิต ทนายความของเซอร์แฮน ได้เปิดแถลงการณ์หลักฐานอ้างว่าเขาถูกใส่ความ
Uruguayaanse Burgeroorlog
De Uruguayaanse Burgeroorlog (Spaans: "Guerra Grande" oftewel Grote Oorlog) was een serie van gewapende conflicten tussen de Colorado Party en de National Party tussen 1839 en 1851.
ウルグアイ内戦
ウルグアイ内戦(ウルグアイないせん、英：Uruguayan Civil War)とはモンテビデオを巡るウルグアイのコロラド党とブランコ党の内戦である。大戦争（だいせんそう、西："Guerra Grande"）とも呼ばれる。なお、コロラド党にはラ・プラタ川の通行権などを巡ってアルゼンチンと対立していたイギリス、フランスと、ウルグアイを再び併合したいブラジル帝国、及びイタリア人ジュゼッペ・ガリバルディの赤シャツ隊が、ブランコ党にはアルゼンチン連合をコントロールしていたブエノスアイレス州知事フアン・マヌエル・デ・ロサスが肩入れしていた。
Uruguayischer Bürgerkrieg
Der Uruguayische Bürgerkrieg, in Lateinamerika auch als Guerra Grande (Großer Krieg) bekannt, war ein militärischer Konflikt von 1839 bis 1851 um die politische Führung in Uruguay. Dabei standen sich die "Colorados" („Rote“), unterstützt von Brasilien, Frankreich und dem Vereinigten Königreich, und die "Blancos" („Weiße“), unterstützt von Argentinien, gegenüber.
Гражданская война в Уругвае
Гражданская война в Уругвае, называемая в уругвайской истории Великой войной () — ряд вооруженных столкновений, которые происходили между партией Колорадо и Национальной партией с 1839 по 1851 гг. Обе партии получали иностранную поддержку как от соседних стран, таких как Бразильская империя и Аргентинская конфедерация, так и от Великобритании и Франции. Также в войне участвовал Итальянский легион, состоявший из добровольцев, среди которых присутствовал и Джузеппе Гарибальди. Впоследствии девятилетняя Великая осада Монтевидео занимала умы многих европейских писателей (например, Александра Дюма, который написал роман "«Монтевидео, или новая Троя»").
Guerra civile uruguaiana
La guerra civile uruguaiana, conosciuta anche in America Latina come la Guerra Grande, fu un conflitto militare combattuto tra alcuni dei principali fautori dell'indipendenza del paese sudamericano. Ufficialmente il conflitto iniziò nel 1839 e terminò nel 1851, tuttavia i primi scontri iniziarono nel 1832 e ebbero conclusione definitivamente nel 1904 con la sconfitta dei "blancos". Le due fazioni in lotta, i Colorados da una parte e i Blancos dall'altra, ricevettero importanti aiuti dai paesi confinanti, come il Brasile e la Confederazione argentina e dalle principali potenze internazionali, come l'Impero britannico e la Francia.
Громадянська війна в Уругваї
В ході боротьби за владу між різними буржуазно-поміщицькими угрупуваннями в 1830-х роках оформились дві партії "Колорадо", що представляла інтереси ліберальної буржуазії і "Бланко" ( консерватори), що захищали інтереси крупних латифундистів. В1838 році французи почали блокаду Буенос-Айреса з метою допомогти своїм союзникам Конфедерації Перу і Болівії котрі саме вели війну проти Аргентини та Чилі. Внаслідок неможливості перекинути свої сухопутні сили фрнцузи попросили союзників вести війну від їх імені. Було скинуто президентта Уругваю Мануеля Орібе котрий підтримував дружні відносини з пезидентом Аргентини Хуаном Мануелем де Росасом. Самого Орібе 29 жовтня 1838 року заслали в Буенос-Айрес, куди він приплив на англійському судні Sparrohawk в супроводі трьохсот солдатів і прислуги а його посаду зайняв Фруктуосо Рівера, 1 березня 1839 року Рівера оголосив війну аргентинцям. Хуан Мануель де Росас не визнав його за президента спробувавши повернути владу Орібе. Рівера і Лаваль'є почали підготовку до нападу на Буенос-Айрес. В конфлікт втрутились Британці та французи після того характер конфлікту став міжнародною війною.Внаслідок битви Паго-Ларго 21 липня 1839 року генерал Паскуаль Ечагіа разом Хуаном Антоніо Лавальєха ввійшли на територію Уругваю. Рівера знаючи що вторгнення буде неминучим розмістив війська вздовж річки Уругвай найбільше кількість війська він розмістив на річці Кеґуай. Він планував почати переслідувати опонентів щойно вони ввійдуть на територію країни. З річки Кеґуай він перекинув військо до річки Ріо-Негро, а потім на річку Санта-Лусія де він створив останній захисний бар'єр з артилерії та піхоти котрі були перекинуті з Монтевідео. Знаючи що не має достатніх сил для бою Рівера продовжував вести війну ресурсів. Тим часом від федеральних військ змушені були відділитись кілька підрозділів в тому числі полковників Леонардо Олівейри і Мануеля Лавальєхи в регіонах Мальдонадо і Сан-Хосе-де-Майо.
Guerra Grande
Guerra Grande ou Guerra Civil do Uruguai é a denominação dada ao enfrentamento ocorrido no Uruguai entre 1839 e 1851, entre os partidos blanco e colorado. Tais facções eram apoiadas por cada um dos principais partidos da Confederação Argentina, os federalistas e os unitários: os "federalistas" uniram-se aos "blancos" contra os "unitaristas", unidos aos "colorados", além da intervenção temporária da França, do Império Britânico e do Império do Brasil, pendendo aos "colorados".
Guerra Gran (Uruguai)
La Guerra Gran, també coneguda com la Guerra Civil de l'Uruguai, va ser una sèrie de conflictes armats entre militants dels partits polítics Colorado i Nacional, principalment al departament de Montevideo, al sud de la República Oriental de l'Uruguai. La guerra va comprendre el període 1839-1852, quan el país sud-americà s'acabava d'independitzar de l'Imperi del Brasil. Els esforços dels "colorados" van ser acompanyats per França, el Regne Unit i Brasil, mentre que els nacionalistes o "blancos" van rebre el suport de l'Argentina.
Uruguay İç Savaşı
Uruguay İç Savaşı (İspanyolca: "Guerra Grande"), bağımsız Uruguay'ın liderleri arasında çıkan çatışma. Savaş resmi olarak 1839'dan 1851'e kadar sürdü, ancak 1832'de başlayan ve " Blancos " fraksiyonunun 1904'teki son askeri yenilgisine kadar devam eden silahlı çatışmalar bu savaş kapsamında değerlendirilmiştir. Colorado Partisi ve Ulusal Parti haricinde, ülkenin komşuları ve Avrupa milletleri tarafından da destek gören bu çatışmaya, Brezilya İmparatorluğu, Arjantin Konfederasyonu, Buenos Aires Eyaleti, Birleşik Krallık, Fransa Krallığı ve İtalyan Vatansever Giuseppe Garibaldi önderliğinde toplanmış bir grup İtalyan gönüllü de katılmıştır. Colorado Partisini destekleyen büyük askeri çeşitlilik, mücadelelerinin "ulusal kurtuluş" çerçevesinde değerlendirilmesini zorlaştırsa da, Colorado Partisi bu çeşitliliğin "tiranlığa" karşı "insanlığı" ve "medeniyeti" savunan güç olarak görülmesi gerektiğini savundu.
Grande Guerre (Uruguay)
On appelle la Grande Guerre ( en espagnol) les événements qui se produisirent dans la région du Rio de la Plata, entre le et le . Il s'agissait à l'origine d'une guerre civile orientale qui se transforma en conflit régional avec l'intervention de l'Argentine (elle-même en proie à une guerre civile) et du Brésil. Le conflit prit également une dimension internationale lorsque la France, la Grande-Bretagne et des forces étrangères - notamment la Légion italienne de Giuseppe Garibaldi – se joignirent aux combats.
Wojna urugwajska
Wojna urugwajska, "Guerra Grande" (Wielka Wojna) – wojna domowa w Urugwaju toczona w latach 1839-1852 między konserwatystami "Blancos" (Biali) a liberałami "Colorados" (Czerwoni), zakończona zwycięstwem tych ostatnich.
Uruguayan Civil War
The Uruguayan Civil War, also known in Spanish as the Guerra Grande ("Great War"), was a series of armed conflicts between the leaders of Uruguayan independence. While officially the war lasted from 1839 until 1851, it was a part of armed conflicts that started in 1832 and continued until the final military defeat of the "Blancos" faction in 1904. Out of supporters of presidents Rivera and Oribe grew the Colorado Party and the National Party, both of which received backing and support from foreign sources, including neighboring Empire of Brazil, the Argentine Confederation, Buenos Aires Province as well as European powers, primarily the British Empire and the Kingdom of France, but also a legion of Italian volunteers including Giuseppe Garibaldi. The great diversity of nationalities among the military forces supporting the Colorado Party posed a difficulty when coming to express their struggle in terms of a "national liberation", instead the Colorado Party side put forward a rhethoric on them defending "humanity" and "civilization" against "tyranny".
Guerra Grande
La Guerra Grande es el nombre que contemporáneos de los hechos e historiadores posteriores han dado al conflicto que se produjo en el área del Río de la Plata entre el 10 de marzo de 1839 y el 8 de octubre de 1851. Los beligerantes fueron los blancos del Uruguay, encabezados por Manuel Oribe, aliados de los federales argentinos, liderados entonces por Juan Manuel de Rosas, enfrentados a los colorados, aliados de los unitarios argentinos. El conflicto trascendió ampliamente la colectividad propia de las repúblicas platenses y contó con la intervención, diplomática y militar, del Brasil, Francia y el Imperio británico, además de la participación de fuerzas extranjeras —italianos de Giuseppe Garibaldi como Juan Lamberti entre otros, y también españoles y franceses— algunos de los cuales actuaron en condición de mercenarios. Se jugaron en ella intereses e ideas diversas, lo que hace que la cabal comprensión del hecho sea compleja.
Perang Saudara Uruguay
Perang Saudara Uruguay, juga dikenal dengan sebutan Guerra Grande ("Perang Besar") dalam bahasa Spanyol, adalah konflik bersenjata yang berlangsung antara pemimpin-pemimpin gerakan kemerdekaan Uruguay dari tanggal 10 Maret 1839 hingga 8 Oktober 1851. Dua pihak yang saling berseteru dalam konflik ini adalah kelompok "blancos" yang dipimpin oleh Manuel Oribe melawan kelompok "colorados" yang dipimpin oleh Fructuoso Rivera. Perang saudara ini berubah menjadi konflik regional yang melibatkan negara-negara lain, seperti Argentina yang mendukung kelompok "blancos" dan Brasil yang membantu kelompok "colorados". Kelompok "colorados" juga memperoleh bantuan dari negara-negara di luar benua Amerika, seperti Prancis, Britania Raya, dan sukarelawan-sukarelawan asing - terutama Legiun Italia yang dipimpin oleh Giuseppe Garibaldi.
Slag bij Adwa
De Slag bij Adwa was de beslissende veldslag van de Eerste Italiaans-Ethiopische Oorlog bij de Ethiopische stad Adwa in 1896. De Ethiopische overwinning voorkwam een poging tot kolonisatie door het koninkrijk Italië.
Битка код Адве
Битка код Адве одиграла се 1. марта 1896. године између Краљевине Италије и Етиопског царства. Битка је део Првог италијанско-абисинског рата и завршена је победом Етиопљана.
Slaget vid Adua
Slaget vid Adua (ibland Adowa, Adwa eller Aduwa) utkämpades den 1 mars 1896 mellan Italien och Abessinien under det första italiensk-abessinska kriget. 1889 undertecknade italienarna Uccali fördraget med Negus Menelik, furste av Shoa. Den italienska versionen av den omtvistade artikel 17 i fördraget uppgav att kejsaren av Abessinien var skyldig att föra alla utrikesfrågor genom italienska myndigheter. Den amhariska versionen av artikeln förklarade emellertid att kejsaren har möjlighet att kommunicera med den italienska regeringens hjälp för alla frågor som han vill med Europas kungar om han ville. En tvist uppstod senare om tolkningen av de två versionerna av dokumentet. Den italienska regeringen beslutade om en militär lösning för att tvinga Abessinien att följa den italienska versionen av fördraget. Därför började Crispi krig mot Abessinien. Den 25 mars 1895 gick italienska trupper över gränsen och besatte Adigrat. I september förklarade Menelik II formellt krig mot Italien. Etiopierna vann en mindre seger vid Amba Alagi den 8 december. Den 1 mars 1896 skingrades den italienska kolonialarmén på 2 000 man under general Oreste Baratieri fullständigt av etiopierna i slaget vid Adwa. Genom freden i Addis Abeba den 26 oktober 1896 tvingades Italien avsäga sig kravet på protektorat över landet och dessutom betala krigsskadestånd. Abessinien förblev därmed det enda land i Afrika att behålla sin självständighet vid denna tidpunkt.
קרב עדווה
קרב עדווה הוא קרב שהתרחש ב-1896 סמוך לעיר עדווה במחוז תיגראי שבאתיופיה במסגרת המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה בין ממלכת איטליה לממלכת אתיופיה. הקרב הסתיים בניצחונם המוחלט של האתיופים שהצליחו לשמור על עצמאותם המדינית והיו בכך המדינה היחידה באפריקה (למעט ליבריה) שלא הפכה לקולוניה אירופאית. כמו כן הייתה זו הפעם הראשונה (והיחידה) בתולדות הקולוניאליזם שבה הצליחה מדינה אפריקנית להביס מעצמה אירופאית.
Μάχη της Άντουα
Η μάχη της Άντουα ήταν η πλέον αποφασιστική στρατιωτική αναμέτρηση που δόθηκε στις 1 Μαρτίου του 1896 και έκρινε την έκβαση του πρώτου Ιταλο-Αιθιοπικού πολέμου υπέρ της Αιθιοπίας. Έλαβε χώρα στην ορεινή περιοχή Άμπα Γκαρίμπα, βορείως της πόλης της Άντουα (Adwa ή Adowa) και σε αυτή τέθηκαν αντιμέτωποι 17.000 ιταλοί στρατιώτες υπό το στρατηγό Μπαρατιέρι που βρέθηκαν απέναντι σε πολλαπλάσιες δυνάμεις γηγενών, οι οποίες αριθμούσαν από 73.000 έως και 120.000 μαχητές, οι μισοί περίπου εκ των οποίων ήταν οπλισμένοι με επαναληπτικά τυφέκια. Οι εισβολείς θέλησαν να αιφνιδιάσουν τους Αιθίοπες εκδηλώνοντας την επίθεσή τους πολύ πρωΐ, ωστόσο οι Αβυσσηνοί ήταν ήδη έτοιμοι και απόκρουσαν το κτύπημα, ενώ με αντεπίθεση διαρκείας και την επιστράτευση εφεδρειών από ακόμη 25.000 άνδρες, νίκησαν κατά κράτος τους αντιπάλους τους, έως τις απογευματινές ώρες της ίδιας ημέρας. Στη μάχη πήραν μέρος ακόμη και οι Ρώσοι στρατιωτικοί σύμβουλοι του αυτοκράτορα όπως και μια ομάδα 50 Ρώσων εθελοντών, μεταξύ των οποίων ο υψηλόβαθμος αξιωματικός των Κοζάκων του Ρωσικού στρατού Νικολάι Λεοντίεφ. Η Ρωσική συνδρομή προς τους Αιθίοπες συμπληρώθηκε με μια αποστολή του Ρωσικού Ερυθρού Σταυρού που έφτασε στην πρωτεύουσα της χώρας Αντίς Αμπέμπα μερικούς μήνες μετά τη λήξη του πολέμου.
Сражение при Адуа
Сражение при Адуа () — решающее сражение Итало-эфиопской войны 1895—1896 годов, произошло 1 марта 1896 года близ города Адуа.
Adowan taistelu
Adowan taistelu (myös Adwan tai Aduan taistelu) käytiin Italian ja Etiopian joukkojen välillä 1. maaliskuuta 1896 Adowan eli Adwan kaupungin lähellä Etiopiassa. Taistelu oli yksi Italian ja Etiopian välisen sodan keskeisimmistä taisteluista. Taistelussa Etiopia sinetöi voittonsa Italiasta.
Battaglia di Adua
La battaglia di Adua, momento culminante e decisivo della guerra di Abissinia, si combatté il 1º marzo 1896 nei dintorni della città etiope di Adua tra le forze italiane comandate dal tenente generale Oreste Baratieri e l'esercito abissino del negus Menelik II. Gli italiani subirono una pesante sconfitta, che arrestò per molti anni le ambizioni coloniali sul corno d'Africa.
Битва при Адуа
Би́тва при А́дуа — битва пройшла 1 березня 1896 року поблизу невеликого міста Адуа на півночі Ефіопії під час італо-ефіопської війни 1895-96 років.
جنگ آدوا
جنگ آدوا (به گویش ایتالیایی "Adua")، جنگی است که در ۱ مارس ۱۸۹۶ میان پادشاهی اتیوپی و پادشاهی ایتالیا نزدیک آدوا، اتیوپی روی داد. این جنگ نقطهٔ اوجی از نخستین جنگ‌های ایتالیا-اتیوپی برای حفظ حق فرمانروایی اتیوپی بود.
Batalha de Aduá
A Batalha de Aduá ("Adwa"), ocorreu a 1 de março de 1896 entre a Etiópia e Itália, perto da cidade de Aduá, na Etiópia.
Batalla d'Adwa
La batalla d'Adwa (també coneguda com a Adowa, o de vegades pel nom italià "Adua") va tenir lloc l'1 de març de 1896 entre l'Imperi d'Etiòpia i el Regne d'Itàlia, prop de la ciutat d'Adwa a Etiòpia, a la Regió Tigre. Va ser la batalla culminant de la Primera Guerra Italoetíop, que va aconseguir mantenir la sobirania etíop front a l'expansió imperialista italiana.
Slaget ved Adwa
Slaget ved Adwa også kjent som slaget ved Adowa eller Adua (det italienske navnet) var et slag mellom Keiserriket Etiopia og Italia som fant sted 1. mars 1896 nær byen Adwa i Tigray-regionen i Etiopia. Det var det avgjørende slaget under den første italiensk-etiopiske krig, Italias forsøk på å kolonisere Etiopia. Etiopia var et av få, gjenværende, selvstendige land i Afrika på den tiden, siden europeiske stormakter hadde kolonisert mesteparten av kontinentet. Den etiopiske seieren i denne krigen gjorde Etiopia til den eneste selvstendige afrikanske landet, ved siden av Liberia, som ble grunnlagt av afroamerikanere fra USA, og det eneste som kunne forsvare seg militært.
Adowa Muharebesi
Adowa Muharebesi (İtalyanca: La battaglia di Adua), I. İtalya-Habeşistan Savaşı sırasında 1 Mart 1896'da Orta Etiyopya'nın kuzeyinde bulunan Adowa'da Kral II. Menelik komutasındaki Etiyopya ordusu ile İtalyan kuvvetleri arasında geçen çarpışmadır. Etiyopya'nın kazandığı zafer İtalyanların Afrika'da Fransa ya da İngiliz imparatorluklarına benzer bir imparatorluk kurma girişimlerini engellemiş ve Fransızlara Atlas Okyanusu'ndan Kızıldeniz'e kadar yayılma umudu vermiştir.
Slag van Adoea
Die Slag van Adoea (Engels: "Adowa"; Italiaans: "Adua") het op 1 Maart 1896 plaasgevind tussen Ethiopië en Italië naby die dorp Adoea, Ethiopië, in Tigray. Dit was die bepalende slag van die Eerste Italiaans-Abessiniese Oorlog.
Pertempuran Adwa
Pertempuran Adwa (bahasa Amhara: የአድዋ ጦርነት, ) merupakan suatu pertarungan yang berlaku pada 1 Mac 1896 di antara Empayar Habsyah dengan Itali jauh di sebuah petempatan dalam pedalaman kerajaan Habsyah iaitu Adwa (biasanya dikenali sebagai Adowa atau dalam nama bahasa Italinya, "Adua"). Ia merupakan kemuncak turutan kejadian yang berlaku dalamPerang Itali-Habsyah Pertama, di mana kemenangan berpihak habis kepada pihak Habsyah.
Mapigano ya Adowa
Mapigano ya Adowa yalitokea tarehe 1 Machi 1896 katika nyanda za juu za Tigray kati ya jeshi la Italia kwa upande mmoja na la Ethiopia kwa upande mwingine. Waethiopia walishinda na kuhakikisha uhuru wa nchi yao hivyo kufanya Ethiopia nchi ya pekee ya Afrika iliyofaulu kuzuia ukoloni.
Bataille d'Adoua
La bataille d'Adoua se déroule près du village d'Adoua, au cœur de la région du Tigré, dans le nord de l’Éthiopie, le . Elle oppose les forces de l'Empire éthiopien du "negusse negest"  à celles du royaume d’Italie dirigées par le colonel Baratieri. Elle conclut, par la victoire des Éthiopiens, la première guerre italo-éthiopienne et clôt une fin de marquée par diverses tentatives de pénétration en Éthiopie menées par plusieurs puissances (États européens, Empire ottoman).
Bitwa pod Aduą
Bitwa pod Aduą – starcie zbrojne, które miało miejsce 1 marca 1896 r. w pobliżu miasta Adua w północnej Etiopii pomiędzy włoskim korpusem inwazyjnym pod dowództwem gen. Oreste Baratieri, a wojskami etiopskimi cesarza Menelika II. Bitwa zakończyła się klęską armii włoskiej.
Battle of Adwa
The Battle of Adwa (Amharic: ዐድዋ; ; Italian "Adua", also spelled "Adowa") was the climactic battle of the First Italo-Ethiopian War. The Ethiopian forces defeated the Italian invading force on Sunday 1 March 1896, near the town of Adwa. The decisive victory thwarted the campaign of the Kingdom of Italy to expand its colonial empire in the Horn of Africa. By the end of the 19th century, European powers had carved up almost all of Africa after the Berlin Conference; only Ethiopia and Liberia still maintained their independence. Adwa became a preeminent symbol of pan-Africanism and secured Ethiopian sovereignty until the Second Italo-Ethiopian War forty years later.
Batalla de Adua
La batalla de Adua (también conocida como Adwa o Adowa) se libró el 1 de marzo de 1896 entre Abisinia (hoy más conocida como Etiopía) e Italia cerca de la ciudad abisinia del mismo nombre. Fue la batalla culminante de la primera guerra ítalo-etíope.