adithya7/xlel_wd_dictionary huggingface dataset:
Repressió franquista
La repressió franquista fou el llarg procés de violència física, econòmica, política i cultural que van patir durant la Guerra Civil espanyola els partidaris del govern legítim de la Segona República Espanyola a la zona del bàndol nacional, i durant la postguerra i la dictadura franquista els perdedors de la Guerra Civil -els republicans-, els qui hi donaven suport o, més simplement, els qui eren denunciats com antifranquistes -ho fossin o no-, així com posteriorment els membres d'organitzacions polítiques, sindicals i, en general, els qui no estaven d'acord amb la dictadura franquista, manifestaven la seva oposició al règim i els qui constituïen o podien constituir un perill pel règim sorgit de l"'Alzamiento Nacional."
Terreur blanche (Espagne)
Les noms de Terreur blanche (en espagnol, "Terror Blanco") ou de répression franquiste ("Represión Franquista") désignent l'ensemble des exactions et répressions politiques exercées par le camp nationaliste puis par la dictature franquiste durant et après la guerre d'Espagne. Durant le conflit, elle se déroula en parallèle à la terreur rouge pratiquée en zone républicaine.
Biały terror w Hiszpanii
Biały terror w Hiszpanii – termin odnoszący się do aktów przemocy, gwałtów, morderstw i innych zbrodni popełnionych przez hiszpańskich nacjonalistów w czasie hiszpańskiej wojny domowej i podczas dyktatury Francisco Franco. Masowe egzekucje rozpoczęły się na początku wojny domowej w lipcu 1936 i były kontynuowane po wojnie do 1945.
White Terror (Spain)
In the history of Spain, the White Terror (; also known as the Francoist Repression, "la Represión franquista") describes the political repression, including executions and rapes, which were carried out by the Nationalist faction during the Spanish Civil War (1936–1939), as well as during the first nine years of the regime of General Francisco Franco. In the 1936–1945 period, Francoist Spain had many official enemies: Loyalists to the Second Spanish Republic (1931–1939), Liberals, socialists of different stripes, Protestants, atheists, intellectuals, homosexuals, Freemasons, Jews, Romanis, Basque, Catalan, Andalusian and Galician nationalists.
Represión franquista
La represión franquista se refiere al largo proceso de violencia física, económica, política y cultural que sufrieron durante la guerra civil española los partidarios del bando republicano en la zona sublevada, y durante la posguerra y el régimen de Franco los perdedores de la Guerra Civil —los republicanos—, quienes les apoyaban o podían apoyarles, los que eran denunciados como antifranquistas, así como posteriormente los miembros de organizaciones políticas, sindicales y en general quienes no estaban de acuerdo con la existencia de la dictadura franquista, manifestaban su oposición a la misma y quienes constituían o podían constituir un peligro para el régimen.
إرهاب أبيض (إسبانيا)
الإرهاب الأبيض أو القمع الفرانكوي عرفه التاريخ الإسباني بأنه قمع سياسي بما في ذلك عمليات الإعدام والاغتصاب، التي نفذها الفصيل القومي خلال الحرب الأهلية الإسبانية (1936-1939)، وكذلك خلال السنوات التسع الأولى من حكم الجنرال فرانسيسكو فرانكو. ففي الفترة 1936-1945 كان لإسبانيا الفرانكوية العديد من الأعداء: الموالون للجمهورية الإسبانية الثانية (1931-1939) والليبراليون والاشتراكيون من مختلف المشارب والبروتستانت والملحدين والمثقفين والمثليين والماسونيين واليهود والغجر الرومان والقوميات الباسكية والكتالونية والغاليسية.
Βυζαντινή κατάκτηση της Βουλγαρίας
Από το 970 μέχρι το 1018, μια σειρά συγκρούσεων μεταξύ της Βουλγαρικής Αυτοκρατορίας και της Βυζαντινής Αυτοκρατορίας οδήγησε στη σταδιακή κατάκτηση της Βουλγαρίας από τους Βυζαντινούς, οι οποίοι επανέκτησαν τον έλεγχό τους για ολόκληρη τη Βαλκανική Χερσόνησο για πρώτη φορά μετά τις σλαβικές εισβολές του 7ου αιώνα. Ο αγώνας άρχισε με την ενσωμάτωση της ανατολικής Βουλγαρίας μετά τον Ρωσοβυζαντινό πόλεμο (970-971). Η βουλγαρική αντίσταση ήταν υπό την ηγεσία των αδελφών Cometopuli, οι οποίοι με έδρα τις ανεξερεύνητες δυτικές περιοχές της βουλγαρικής αυτοκρατορίας, Αχρίδα. δυσκόλευαν τους Βυζαντινούς.
Въстание на комитопулите
Въстанието на комитопулите е движението срещу Византия, което се заражда в периода 969 – 976 г. в югозападните предели на Първото българско царство под ръководството на братята Давид, Мойсей, Арон и Самуил. Въстанието е предизвикано от руското нашествие по Долен Дунав и завладяването на Източна България от византийците (968 – 971 г.) и набира сили след смъртта на византийския император Йоан I Цимисхий (976 г.). То дава тласък за възхода на цар Самуил и десетилетните му войни с наследника на Цимисхий, Василий II.
拜占庭征服保加利亚
约970年至1018年间，東羅馬帝國与保加利亚第一帝国发生了一系列战争，并逐步将其征服。東羅馬帝國也因此在7世纪斯拉夫人侵入之后得以首次恢复对巴尔干半岛的完全控制。这场战争始于970至971年间后東羅馬帝國对保加利亚东部的兼并，保加利亚人在兄弟的领导下进行抵抗，他们以未被征服的保加利亚西部地区为根据地，直到1018年此地被東羅馬帝國统治。
Conquista bizantina da Bulgária
A partir de 970 até 1018, uma série de conflitos entre o Império Búlgaro e o Império Bizantino levaram à gradual conquista bizantina da Bulgária. Os bizantinos re-estabeleceram seu controle sobre toda a península dos Bálcãs pela primeira vez desde as invasões eslavas do . O conflito começou com a incorporação da Bulgária oriental depois da guerra rus'-bizantina de 970-971. A resistência búlgara foi liderada pelos irmãos cometópulos, que estavam baseadas nas regiões ocidentais ainda livres do Império Búlgaro, até 1018, ano da conquista total bizantina.
Bizans İmparatorluğu'nun Bulgaristan'ı fethi
 970'ten 1018'e kadar, Birinci Bulgar İmparatorluğu ile Bizans İmparatorluğu arasındaki bir dizi çatışmadır, Bulgaristan'ın Bizanslılar tarafından kademeli olarak yeniden fethedilmesine yol açtı ve böylece 7. yüzyıl Slav istilalarından bu yana ilk kez tüm Balkan yarımadası üzerindeki kontrolünü yeniden kurdu. Mücadele, Rus-Bizans Savaşı'ndan (970-971) sonra doğu Bulgaristan'ın birleşmesiyle başladı. Bulgar direnişi, 1018'de Bizans egemenliğine girinceye kadar, Bulgar İmparatorluğu'nun fethedilmemiş batı bölgelerinde bulunan Cometopuli kardeşler tarafından yönetildi.
Byzantine conquest of Bulgaria
From ca. 970 until 1018, a series of conflicts between the Bulgarian Empire and the Byzantine Empire led to the gradual reconquest of Bulgaria by the Byzantines, who thus re-established their control over the entire Balkan peninsula for the first time since the 7th-century Slavic invasions. The struggle began with the incorporation of eastern Bulgaria after the Russo–Byzantine War (970–971). Bulgarian resistance was led by the Cometopuli brothers, who – based in the unconquered western regions of the Bulgarian Empire – led it until its fall under Byzantine rule in 1018.
Conquista bizantina de Bulgaria
La conquista bizantina de Bulgaria se prolongó de 968 a 1018, y fue un conflicto militar que marcó el inicio del segundo apogeo del Imperio bizantino, que logró incorporar la mayor parte de la península balcánica, controlada por el Primer Imperio búlgaro, deshaciéndose así de uno de sus vecinos más amenazadores.
الحملة البيزنطية على بلغاريا
الحملة البيزنطية على بلغاريامنذ حوالي 970 حتى 1018، أدت سلسلة من الصراعات بين الإمبراطورية البلغارية والإمبراطورية البيزنطية إلى الفتح التدريجي لبلغاريا من قبل البيزنطيين، الذين أعادوا فرض سيطرتهم على شبه جزيرة البلقان بأكملها للمرة الأولى منذ الغزوات السلافية في القرن السابع. بدأ النضال بتأسيس شرق بلغاريا بعد الحرب الروسية البيزنطية (970–971). قادت المقاومة البلغارية السلالة الكومتوبوليية الذين قادوا المناطق الغربية غير الخاضعة للسيطرة للإمبراطورية البلغارية إلى أن سقطت تحت الحكم البيزنطي عام 1018.
Δολοφονία του Γκάμπριελ Ναρουτόβιτς
Ο Γκάμπριελ Ναρούτοβιτς, ο πρώτος πρόεδρος της Πολωνίας μετά την ανάκτηση της ανεξαρτησίας της, δολοφονήθηκε στις 16 Δεκεμβρίου 1922, πέντε μέρες μετά την ανάληψη των καθηκόντων του, ενώ βρισκόταν σε έκθεση στην γκαλερί Ζακιέτα στη Βαρσοβία, από τον καλλιτέχνη και κριτικό τέχνης Ελίγκιους Νιεβιάντομσκι.
Убийство Габриэля Нарутовича
Габриэль Нарутович, первый президент Польши после восстановления независимости был убит 16 декабря 1922 года после пяти дней нахождения в должности. Он был смертельно ранен художником Элигиушем Невядомским во время посещения выставки во дворце Общества поощрения художеств.
Вбивство Габрієля Нарутовича
Габрієль Нарутович, перший президент Польщі після відновлення незалежності був убитий 16 грудня 1922 року після п'яти днів перебування на посаді. Його смертельно поранив художник Елігіуш Невядомський під час відвідування виставки у палаці товариства заохочення мистецтв.
Assassinat de Gabriel Narutowicz
L'assassinat de Gabriel Narutowicz, premier président de la République de Pologne, a lieu le dans la Galerie nationale d’art Zachęta, située dans l'arrondissement de Śródmieście, à Varsovie, en Pologne ; Gabriel Narutowicz est tué par balle par Eligiusz Niewiadomski alors qu'il y visite une exposition.
Zamach na Gabriela Narutowicza
Zamach na Gabriela Narutowicza – zabójstwo pierwszego prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej Gabriela Narutowicza popełnione przez Eligiusza Niewiadomskiego 16 grudnia 1922 w Warszawie, w pałacu Towarzystwa Zachęty Sztuk Pięknych.
Assassination of Gabriel Narutowicz
Gabriel Narutowicz, the first president of Poland after regaining independence, was assassinated on 16 December 1922, five days after taking office, aged 57. He was fatally shot by Eligiusz Niewiadomski, an artist and art critic, while visiting an exhibition at Warsaw's Zachęta gallery.
Ημέρα των Οδοφραγμάτων (1588)
День баррикад
День баррикад () — события в Париже 12 мая 1588 года в рамках французских религиозных войн, представлявшие собой стихийное народное восстание католиков против умеренной, колеблющейся, выжидательной политики короля Генриха III. Фактически было инициировано парижским «Советом Шестнадцати», представлявшим шестнадцать кварталов Парижа и Генрихом де Гизом, главой Католической лиги, и было скоординировано с послом Испании Бернардино де Мендоса.
Dia das Barricadas
O "Dia das Barricadas" designa o levante popular que explode em Paris no dia 12 de Maio de 1588, durante a Oitava Guerra Religiosa na França. Este levante é gerado pelo « Conselho dos Dezesseis » - « Conseil des Seize » (fr) - composto pelos dezesseis representantes dos bairros de Paris e pelo Duque de Guise.
Journée des Barricades (1588)
La journée des Barricades désigne le soulèvement populaire qui éclate à Paris le , durant la huitième guerre de Religion. Ce soulèvement est mené par le « Conseil des Seize » ainsi que par le duc de Guise.
Day of the Barricades
In the French Wars of Religion, the Day of the Barricades (in ), 12 May 1588, was an outwardly spontaneous public uprising in staunchly Catholic Paris against the moderate, hesitant, temporizing policies of Henry III. It was in fact called forth by the "Council of Sixteen" (), representing the sixteen "quartiers" of Paris, led by Henri, duc de Guise, head of the Catholic League, and coordinated in detail by Philip II of Spain's ambassador, Bernardino de Mendoza.
Día de las barricadas (1588)
El día de las barricadas de 1588 es el levantamiento popular que estalló en París el 12 de mayo de dicho año, durante la Octava Guerra de Religión de Francia. La sublevación fue dirigida por el Consejo de los Dieciséis (formado por los jefes policiales de los dieciséis barrios en los que se dividía París en aquellos días) y por el duque de Guisa.
Journée des barricades
Journée des barricades (tj. "Den barikád") je ve Francouzských dějinách označení pro povstání proti králi Jindřichu III., které proběhlo v Paříži dne 12. května 1588. Král poté uprchl z Paříže.
23ο Συνέδριο του Κομμουνιστικού Κόμματος της Σοβιετικής Ένωσης
Το 23ο Συνέδριο του Κομμουνιστικού Κόμματος της Σοβιετικής Ένωσης (Μόσχα, 29 Μαρτίου - 8 Απριλίου 1966), έγινε με 6.000 αντιπροσώπους και είχε ως στόχο τη «[β]ελτίωση στη λειτουργία των σοβιέτ [που] πρέπει να γίνεται στη βάση του παραπέρα [εκ]δημοκρατισμού τους. Πρέπει να ανέβει πιο υψηλά η σημασία των συνόδων των σοβιέτ των βουλευτών των εργαζομένων, να παρασχεθεί στα τοπικά σοβιέτ μεγαλύτερη αυτοτέλεια στη λύση των οικονομικών, των δημοσιονομικών ζητημάτων και των ζητημάτων γης, στην καθοδήγηση των επιχειρήσεων της τοπικής βιομηχανίας, της βιοτικής και της κοινωνικής - πολιτιστικής εξυπηρέτησης του πληθυσμού …».
XXIII съезд КПСС
XXIII съезд Коммунисти́ческой па́ртии Сове́тского Сою́за проходил с 29 марта по 8 апреля 1966 года в Кремлёвском Дворце съездов в Москве. На Съезде присутствовало 4942 делегатов, из них: 4619 с решающим голосом и 323 с совещательным голосом.
XXIII з'їзд КПРС
XXIII з'їзд Комуністичної партії Радянського Союзу — проходив у Москві з 29 березня по 8 квітня 1966
Sovyetler Birliği Komünist Partisi 23. Kongresi
Sovyetler Birliği Komünist Partisi 23. Kongresi 29 Mart ile 8 Nisan 1966 tarihleri arasında Moskova'da toplanmıştır. Leonid Brejnev'in parti ve devlet liderliğinde ilk kongredir. Brejnev tarafından üstlenilen Birinci Sekreter unvanı 1952 ile 1992 yılları arasında kullanıldığı şekilde Genel Sekreter olarak değiştirildi. Kongre, 23. Merkez Komitesi'ni seçti.
Đại hội Đảng lần thứ 23 Đảng Cộng sản Liên Xô
Đại hội Đảng lần thứ 23 Đảng Cộng sản Liên Xô đã diễn ra tại Moscow, Nga Xô, từ ngày 29/3 đến ngày 8/4/1966. Đây là Đại hội đầu tiên của Leonid Brezhnev trong vai trò lãnh đạo của Đảng và nhà nước. Vị trí Bí thư thứ nhất (do Brezhnev nắm giữ) được đổi tên thành Tổng bí thư, được đặt tên từ năm 1922 đến 1952. Đại hội đã bầu ra Trung ương Đảng khóa 23.
23rd Congress of the Communist Party of the Soviet Union
The 23rd Congress of the Communist Party of the Soviet Union (CPSU) took place in Moscow, RSFSR between 29 March and 8 April 1966. It was the first Congress during Leonid Brezhnev's leadership of the Party and state. The position of First Secretary (held by Brezhnev) was renamed back to General Secretary, which had been its name from 1922 to 1952. The congress elected the 23rd Central Committee.
Εξέγερση Κερένσκι-Κρασνόφ
Η εξέγερση Κερένσκι-Κρασνόφ ήταν μια προσπάθεια από τον Αλέξανδρο Κερένσκι να ανακτήσει την εξουσία, αφού οι Μπολσεβίκοι ανέτρεψαν την Προσωρινή Κυβέρνησή του στην Πετρούπολη.
Revolta Kerenski-Krasnov
Revolta Kerenski-Krasnov este denumirea sub care este cunoscut în istoriografia sovietică încercarea de recucerire a puterii din mâinile bolșevicilor întreprinsă de Alexandr Kerenski.
Выступление Керенского — Краснова
Выступление Керенского — Краснова, Мятеж Керенского — Краснова ( — ) — поход казачьих частей 3-го кавалерийского корпуса под командованием министра-председателя Временного правительства А. Ф. Керенского и командира корпуса генерала П. Н. Краснова на Петроград с целью подавления Октябрьского вооружённого восстания и восстановления власти Временного правительства.
Kerenskin–Krasnovin kapina
Kerenskin–Krasnovin kapina oli ensimmäinen Venäjän vuoden 1917 lokakuun vallankumousta vastaan tehty vastavallankumousyritys. Syrjäytetyn väliaikaisen hallituksen pääministeri Aleksandr Kerenski yritti kumota bolševikkien vallan Pietarissa kasakkakenraali Pjotr Krasnovin joukkojen avulla välittömästi vallankumouksen jälkeen 10.–14. marraskuuta 1917, mutta he epäonnistuivat.
Revolta Kerensky-Krasnov
A revolta Kerensky-Krasnov foi uma tentativa fracassada do primeiro-ministro do Governo Provisório Russo, Alexander Kerensky, de recuperar o poder e esmagar a revolta Bolchevique que pôs fim ao seu governo em novembro de 1917. Ocorreu entre 26 de outubro(jul.)/8 de novembro(greg.) e 31 de outubro(jul.)/13 de novembro(greg.) de 1917.
Kerenski-Krasnov ayaklanması
Kerenski-Krasnov ayaklanması, Bolşeviklerin Sankt-Peterburg'daki Geçici Hükûmeti devirmesinden sonra Aleksandr Kerenski'nin iktidar kazanma girişimi.
Powstanie Kiereńskiego i Krasnowa
Powstanie Kiereńskiego i Krasnowa – powstanie antybolszewickie będące próbą odzyskania władzy przez Aleksandra Kiereńskiego po obaleniu Rządu Tymczasowego w Piotrogrodzie.
Kerensky–Krasnov uprising
The Kerensky–Krasnov uprising was an attempt by Alexander Kerensky to regain power after the Bolsheviks overthrew his Provisional Government in Petrograd.
Levantamiento Kérenski-Krasnov
El Levantamiento Kérenski-Krasnov fue un intento frustrado del primer ministro del Gobierno Provisional Ruso, A. F. Kérenski de recuperar el poder y aplastar el levantamiento bolchevique que acabó con su Gobierno en noviembre de 1917. Tuvo lugar entre el y de 1917.
Προολυμπιακό τουρνουά καλαθοσφαίρισης 2016 (Τορίνο)
Το προολυμπιακό τουρνουά καλαθοσφαίρισης 2016 στο Τορίνο ήταν ένα από τα τρία προολυμπιακά τουρνουά καλαθοσφαίρισης ανδρών 2016. Το τουρνουά διεξήχθη στην Pala Alpitour στο Τορίνο της Ιταλίας, 4 με 9 Ιουλίου του 2016. Οι εθνικές ομάδες της Ελλάδας, του Μεξικού, του Ιράν, της Τυνησίας, της Κροατίας και της διοργανώτριας Ιταλίας μετείχαν στο τουρνουά του Τορίνο. Η Κροατία προκρίθηκε στους Ολυμπιακούς Αγώνες του 2016.
2016 FIBA World Olympic Qualifying Tournament – Turin
The 2016 FIBA World Olympic Qualifying Tournament in Turin was one of three 2016 FIBA World Olympic Qualifying Tournaments for Men. The tournament was held at the Pala Alpitour in Turin, Italy, from 4 to 9 July 2016. The national teams of , , , , , and hosts were drawn into the tournament. qualified for the 2016 Summer Olympics after defeating hosts in the final.
Συνέδριο των Παρισίων (1856)
Με την ονομασία Συνέδριο των Παρισίων ή Συνέδριο ειρήνης των Παρισίων, φέρεται η ειρηνευτική διεθνής διάσκεψη που πραγματοποιήθηκε στο Παρίσι , το 1856, μεταξύ των εκπροσώπων των εμπολέμων χωρών του Κριμαϊκού πολέμου, αμέσως μετά την υπογραφή της ανακωχής, προκειμένου να συνομολογηθεί ισχυρή συνθήκη ειρήνης .
Парижский конгресс
Пари́жский конгре́сс — многосторонние международные переговоры с целью завершения Крымской войны, увенчавшиеся подписанием Парижского трактата; открылся года в столице Франции. В нём участвовали полномочные представители России, Франции, Англии, Австрии, Сардинии, Оттоманской империи, а также Пруссии.
Congresso di Parigi
Il Congresso di Parigi si riunì nella capitale francese dal 25 febbraio al 16 aprile 1856 al fine di ristabilire la pace dopo la guerra di Crimea, combattuta vittoriosamente dall'Impero ottomano, Francia, Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda e Regno di Sardegna contro l'Impero russo.
Паризький конгрес
Паризький конгрес відкрився 13 (25) лютого 1856 року в столиці Франції. У ньому брали участь Росія, Франція, Англія, Австрія і Сардинія. Пізніше до них приєдналася Туреччина. Головував на засіданнях французький міністр закордонних справ, двоюрідний брат Наполеона III граф А. Валевський. Росія була представлена першим уповноваженим графом О.Ф.Орловим і другим — Ф.І.Бруновим, що довго служив російським послом в Лондоні. Англія була представлена лордами Кларендоном і Каулі. Австрія — Буолем, Сардинське королівство — Кавуром.
Congress of Paris (1856)
The Congress of Paris was an 1856 diplomatic meeting held in Paris, France, between representatives of the great powers in Europe to make peace almost three years after the Crimean War had started.
Pařížský kongres
Pařížský kongres v roce 1856 byl mezinárodním setkáním, svolaným kvůli uzavření míru po Krymské válce z let 1853-1856, jenž se konal v Paříži v roce 1856. Pařížského kongresu se zúčastnili zástupci států, jež se Krymské války zúčastnily, tedy Francie, Spojeného království, Osmanské říše, Ruska a Sardinského království, ale také Rakouska a Pruska, tedy mocností, jež se přímo do války nezapojily.
Μάχη του Βαλτετσίου
Η μάχη του Βαλτετσίου (12-13 Μαΐου 1821) θεωρείται ως μία από τις πιο σημαντικές μάχες της Ελληνικής Επανάστασης του 1821, καθώς ήταν η πρώτη μεγάλη νίκη των Ελλήνων από την έναρξή της. Μαζί με τη μάχη των Δολιανών και Βερβένων που ακολούθησε πέντε ημέρες αργότερα, άνοιξαν το δρόμο για τη στενότερη πολιορκία που τελικά οδήγησε στην Άλωση της Τριπολιτσάς.
Сражение при Валтеци
Сражение при Валтеци — бой, состоявшийся а между греческими повстанцами и османской армией. Эпизод осады города Триполицы.
Bataille de Valtetsi
La bataille de Valtetsi fut livrée le ( grégorien) pendant la guerre d'indépendance grecque. Elle est un des épisodes du siège de Tripolizza. Elle opposa près du village de Valtetsi les indépendantistes grecs commandés par Theódoros Kolokotrónis aux troupes ottomanes. Malgré une grande infériorité numérique, les Grecs remportèrent une victoire décisive.
Battle of Valtetsi
The Battle of Valtetsi was fought on 24 May (N.S.), 1821 in Valtetsi between the Ottoman army and Greek revolutionaries.
Μάχη στο Μανιάκι
Η Μάχη στο Μανιάκι ήταν πολεμική συμπλοκή της επανάστασης του '21 ανάμεσα σε Αιγύπτιους και Έλληνες. Λαμβάνοντας χώρα την 20η Μαΐου 1825, στο Μανιάκι Μεσσηνίας, είχε νικηφόρα έκβαση για τους Αιγύπτιους του Ιμπραήμ Πασά, με τον αρχηγό των Ελλήνων, Γρηγόριο Παπαφλέσσα, να σκοτώνεται στη μάχη.
Битва при Маньяки
Сражение при Маньяки — один из эпизодов освободительной войны Греции. Состоялось а между египетскими войсками и греческими повстанцами.
Battle of Maniaki
The Battle of Maniaki was fought on May 20, 1825 in Maniaki, Greece (in the hills east of Gargalianoi) between Ottoman Egyptian forces led by Ibrahim Pasha and Greek forces led by Papaflessas.
Μάχη του Κιρκ Κιλισέ
Η μάχη του Κιρκ Κιλισέ (βουλγ. Лозенградска операция, τουρκ. Kırkkilise Muharebesi) γνωστή και ως μάχη του Λόζενγκραντ ήταν η δεύτερη (χρονολογικά) μάχη μεταξύ του Βασιλείου της Βουλγαρίας και της Οθωμανικής Αυτοκρατορίας που δόθηκε στα πλαίσια του Α' Βαλκανικού πολέμου.
Лозенградская операция
Лозенгра́дская опера́ция (: "Кыркларельская битва") — операция войск Болгарского царства против османской армии в начальный период Первой Балканской войны, когда в октябре 1912 года болгарская армия заняла Кыркларели (). Операция состояла из двух этапов — стягивание войск к городу и его штурм. Кыркларели имел важное стратегическое значение: во-первых, это был ключевой пункт между Западной и Восточной турецкими армиями, которые следовало разделить; во-вторых, взяв город, Болгария могла угрожать Османской империи наступлением на столицу империи — Константинополь. 9 (22) октября начались бои за город, и в ночь с 10 на 11 (24) октября турки оставили его, стихийно отступив к Константинополю. Утром болгарская армия без сопротивления заняла Кыркларели, но дальше продвигаться не стала.
Лозенградска операция
Лозенградската операция е първото голямо сражение в Източна Тракия по време на Балканската война. Тя се провежда от 22 до 24 октомври (9 до 11 октомври стар стил) 1912 година, като Първа (командващ генерал-лейтенант Васил Кутинчев) и Трета българска армия (командващ генерал-лейтенант Радко Димитриев) настъпват срещу силите на османската Източна армия, концентрирани около Лозенград.
Battaglia di Kirk Kilisse
La battaglia di Kirk Kilisse, anche detta battaglia di Lozengrad, venne combattuta tra il 22 e il 24 ottobre 1912 nell'ambito della prima guerra balcanica, nei pressi dell'omonima cittadina oggi chiamata Kırklareli, nella Turchia europea: la battaglia vide le forze del Regno di Bulgaria guidate dal generale Ivan Fičev scontrarsi con l'armata ottomana del generale Abdullah Pascià, attestata a difesa della città, importante caposaldo lungo la strada per Istanbul; lo scontro si concluse con una netta vittoria bulgara e il disordinato ripiegamento dell'armata ottomana.
Лозенградська операція
Лозенградська операція () — операція болгарських військ проти оcманської армії під час Першої Балканської війни, коли в жовтні 1912 року болгарська армія зайняла Киркларелі (). Операція складалася з двох етапів — стягування військ до міста та його штурму.
Kırkkilise Muharebesi
Kırkkilise Muharebesi veya Kırklareli Muharebesi, Osmanlı İmparatorluğu ile Bulgaristan Krallığı orduları arasında geçen Birinci Balkan Savaşı'nın bir parçası olan; 22 Ekim 1912 tarihinde başlayan ve 24 Ekim 1912'de Osmanlı ordusunun doğu Trakya'da yenilgisi, Bulgar zaferi ile son bulan; Osmanlı İmparatorluğu'nun I. Balkan Savaşı'nı kaybetmesine sebep olan en önemli muharebelerden biridir.
Bataille de Kirk Kilissé
La bataille de Kirk Kilissé, également appelée "bataille de Lozengrad", se déroule le pendant la première guerre balkanique, près de la ville actuelle de Kırklareli en Turquie. Elle oppose l'armée ottomane à l'armée bulgare qui l'emporte.
Bitwa pod Kırklareli
Bitwa pod Kırklareli (w wersji bułgarskiej bitwa pod Łozengradem, "Лозенградска операция") – bitwa w czasie I wojny bałkańskiej, stoczona w dniach 22–24 października 1912 roku pomiędzy armią osmańską a bułgarską, zakończona zwycięstwem armii bułgarskiej.