adithya7/xlel_wd_dictionary huggingface dataset:
Chung kết Cúp C1 châu Âu 1983
Trận chung kết Cúp C1 châu Âu năm 1983 là trận chung kết thứ hai mươi tám của Cúp các đội vô địch bóng đá quốc gia châu Âu, ngày nay là UEFA Champions League. Đây là trận đấu giữa Hamburger SV của Đức và Juventus F.C. của Ý trên Sân vận động Olympic, Athens, Hy Lạp vào ngày 25 tháng 5 năm 1983. Với chiến thắng 1–0, Hamburger SV lần đầu tiên giành Cúp C1 châu Âu.
1983 European Cup Final
The 1983 European Cup Final was a football match held at the Olympic Stadium, Athens, on 25 May 1983, that saw Hamburger SV of Germany defeat Juventus of Italy 1–0. A single goal from Felix Magath eight minutes into the game was enough for Hamburg to claim their first European Cup title. It was the sixth consecutive European Cup Final to finish with a 1–0 scoreline.
Mesterholdenes Europa Cup finale 1983
Mesterholdenes Europa Cup finale 1983 var en fodboldkamp der blev spillet den 25. maj 1983. Kampen blev spillet foran 73.500 tilskuere på Olympiske Stadion i den græske hovedstad Athen, og skulle finde vinderen af Mesterholdenes Europa Cup 1982-83. De deltagende hold var vesttyske Hamburger SV og italienske Juventus. Det var kulminationen på den 28. udgave af Europa Cuppen siden etableringen af Europas fineste turnering for klubhold i 1955. For første gang i seks år var der ikke et engelsk hold blandt finalisterne, som alle var blevet vundet af briterne.
Jakobitische opstand van 1745
De jakobitische opstand van 1745, vaak aangeduid als "The 'Forty-Five'", was de poging van Karel Eduard Stuart om de Britse troon voor het verbannen Huis Stuart te herwinnen, en opnieuw een absolute monarchie in het Verenigd Koninkrijk te vestigen.
1745年ジャコバイト蜂起
1745年ジャコバイト蜂起（1745ねんジャコバイトほうき、）、または四十五年の反乱（よんじゅうごねんのはんらん、）、ザ・フォーティファイブ（）、チャールズの年（ ）は、チャールズ・エドワード・ステュアートが起こした、父ジェームズ・フランシス・エドワード・ステュアートのためにイギリス王位を取り戻す試み。イギリス陸軍がオーストリア継承戦争の最中で大半が大陸ヨーロッパを転戦しているのに乗じて決起したが失敗に終わり、1689年からの一連の蜂起（1708年、1715年、1719年にも勃発していた）では最後のものとなった。
המרד היעקוביטי של 1745
המרד היעקוביטי של 1745 (באנגלית: Jacobite rising of 1745) נקרא גם "מרד הארבעים וחמש" ובסקוטלנד כונה "השנה של צ'ארלס" (בגאלית סקוטית: "Bliadhna Theàrlaich"), היה ניסיון של צ'ארלס אדוארד סטיוארט להחזיר את שלטון בית סטיוארט לכס המלוכה הבריטי ולהכתיר את אביו ג'יימס. המרד התרחש במהלך מלחמת הירושה האוסטרית כאשר כוחות הצבא הבריטי היו עסוקים בלחימה באירופה, הוא היה להתמרדות האחרונה ברצף של מערכות יעקוביטיות במהלך סוף המאה ה-17 והמחצית הראשונה של המאה ה-18.
Εξέγερση των Ιακωβιτών (1745)
Η Εξέγερση των Ιακωβιτών του 1745, η οποία αναφέρεται συχνά στη βρετανική βιβλιογραφία ως "Το Σαράντα-Πέντε", ήταν η προσπάθεια του Κάρολου Εδουάρδου Στιούαρτ να ανακτήσει το θρόνο της Σκωτίας για τον εξόριστο Οίκο των Στιούαρτ και να εγκαθιδρύσει απόλυτη μοναρχία στη Σκωτία και το Ηνωμένο Βασίλειο. Η εξέγερση σημειώθηκε κατά τη διάρκεια του Πολέμου της Αυστριακής Διαδοχής όταν το μεγαλύτερο μέρος του βρετανικού στρατού βρισκόταν στην ευρωπαϊκή ήπειρο. Ο Κάρολος Εδουάρδος Στιούαρτ, γνωστώς ευρέως ως "ο Νέος Μνηστήρας", κατέπλευσε στη Σκωτία και έθεσε τα πρότυπα των Ιακωβιτών στο Γκλενφίναν (στα Χάιλαντς της Σκωτίας), όπου υποστηρίχθηκε από μία ομάδα αρχηγών. Η πορεία προς τα νότια ξεκίνησε με μία αρχική νίκη στο Πρέστονπανς, κοντά στο Εδιμβούργο. Ο στρατός των Ιακωβιτών, πλέον αποφασισμένος, βάδισε προς το Καρλάιλ, πέρα από τα σύνορα με την Αγγλία. Φτάνοντας στο Ντέρμπι, μερικά βρετανικά στρατεύματα αποσύρθηκαν από την ηπειρωτική Ευρώπη και ο στρατός των Ιακωβιτών υποχώρησε βόρεια στην Ινβερνές, όπου η τελευταία μάχη σε σκωτσέζικο έδαφος έλαβε χώρα σ' έναν κοντινό βάλτο στο Κάλοντεν. Η μάχη του Κάλοντεν έληξε με την τελική ήττα των Ιακωβιτών και με τον Κάρολο Εδουάρδο Στιούαρτ να διαφεύγει καταζητούμενος. Οι περιπλανήσεις του στα βορειοδυτικά Χάιλαντς και τα νησιά της Σκωτίας κατά τους καλοκαιρινούς μήνες του 1746, πριν τελικά σαλπάρει σε μόνιμη εξορία στη Γαλλία, έχουν εμποτιστεί με πολύ ρομαντισμό στη Σκωτσέζικη ιστορία.
Восстание якобитов 1745 года
Якобитское восстание 1745 года было поднято в Шотландии «молодым претендентом» Карлом Эдуардом Стюартом в надежде захватить трон Великобритании, несмотря на то, что ещё здравствовал его отец Яков («старый претендент»). Это была предпоследняя (ещё одна будет предпринята в ходе Семилетней войны) серьёзная попытка изгнанного из Британии дома Стюартов вернуть себе трон, она также ознаменовалась последней битвой в истории на территории острова Великобритания — сражением при Калло́дене, произошедшим в 1746 году. Восстание закончилось поражением якобитов.
Jakobiittikapina (1745–1746)
Jakobiittikapina (1745–1746) pyrki nostamaan valtaan Charles Edward Stuartin pääasiassa skotlantilaisten jakobiittien tuella. Stuart piileskeli maanpaossa Italiassa ja Ranskassa. Häntä kutsuttiin Nuoremmaksi kruununtavoittelijaksi (Young Pretender) erotukseksi isästään James Stuartista (Old Pretender). Vuonna 1744 joukko Skotlannin Ylämaiden klaanipäälliköitä lähetti Charlesille viestin, että he tukisivat tätä, jos Charles saapuisi Ranskasta edes kolmentuhannen sotilaan kanssa.
Insurrezione giacobita del 1745
L'insurrezione giacobita del 1745 interessò il territorio della Gran Bretagna tra il 1745 e il 1746 e fu l'ultimo episodio delle insurrezioni giacobite nonché l'ultimo tentativo per riportare sul trono del Regno di Gran Bretagna il casato degli Stuart, spodestato all'inizio del XVIII secolo in favore del casato di Hannover. Per via della sua data di inizio, l'insurrezione è nota nel Regno Unito anche come "il Quarantacinque" (in inglese "The Forty-Five").
Друге якобітське повстання
Якобітське повстання 1745 року - друга (передостання, остання буде під час Семирічної війни) серйозна спроба династії Стюартів повернути британську корону.
قیام یعقوبی ۱۷۴۵
قیام یعقوبی ۱۷۴۵ ،
Powstanie jakobickie 1745 roku
Powstanie jakobickie 1745 roku (również Druga Wielka Rebelia, Powstanie 45 roku) – powstanie w Szkocji zorganizowane przez „Młodego Pretendenta”, księcia Karola Edwarda Stuarta, syna Jakuba III. Jako jedyne z powstań szkockich miało pełne szanse na powodzenie.
Jacobite rising of 1745
The Jacobite rising of 1745, also known as the Forty-five Rebellion or simply the '45 (, , ), was an attempt by Charles Edward Stuart to regain the British throne for his father, James Francis Edward Stuart. It took place during the War of the Austrian Succession, when the bulk of the British Army was fighting in mainland Europe, and proved to be the last in a series of revolts that began in 1689, with major outbreaks in 1708, 1715 and 1719.
Rebelión jacobita de 1745
La rebelión jacobita de 1745 o el 45' (, «el Año de Carlos»), fue el fallido intento por parte de Carlos Eduardo Estuardo, también conocido como Bonnie Prince Charlie o el Joven Pretendiente, para recuperar el trono británico para la Casa de Estuardo. Fue la última de una serie de rebeliones que habían comenzado en 1689 y entre las que se contaron las de 1708, 1715 y 1719.
تمرد اليعاقبة عام 1745
تمرّد اليعاقبة عام 1745، المعروف أيضًا باسم تمرّد خمسة وأربعين أو ببساطة الخامس والأربعين (بالغيلية الاسكتلندية: "Bliadhna Theàrlaich"، وتُلفظ: ، أي «سنة تشارلز»): هو محاولة من تشارلز إدوارد ستيوارت لاستعادة سلطة والده جيمس فرانسيس إدوارد ستيوارت على العرش البريطاني. حدث التمرد أثناء حرب الخلافة النمساوية، عندما انشغل معظم الجيش البريطاني بالقتال في البر الرئيس لأوروبا، وتبين أن هذا التمرد هو الأخير في سلسلة من الثورات التي بدأت في عام 1689، مع حدوث حركات تمرد كبرى في أعوام 1708 و1715 و1719.
Finale Europacup I 1992
De finale van de Europacup I van het seizoen 1991/92 werd gehouden op 20 mei 1992 in het Wembley Stadium in Londen. Voor het eerst sinds 1986 stond het Spaanse FC Barcelona opnieuw in de finale. FC Barcelona verloor toen de finale na strafschoppen, ditmaal wonnen ze na verlengingen van het Italiaanse Sampdoria. De Nederlander Ronald Koeman scoorde in de tweede verlenging via een vrije trap het enige doelpunt van de finale. Het was de eerste keer dat Johan Cruijff de trofee als trainer won. In de jaren 70 veroverde hij de Europacup I meermaals als speler van Ajax.
גמר גביע אירופה לאלופות 1992
גמר גביע אירופה לאלופות 1992 התקיים באצטדיון ומבלי בלונדון, אנגליה ב-20 במאי 1992, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא ברצלונה הספרדית, שניצחה במשחק את סמפדוריה האיטלקית בתוצאה 1-0 לאחר הארכה. משחק הגמר נעל את המהדורה ה-37 של גביע אירופה לאלופות, והאחרונה בהיסטוריה לפני המעבר למתכונת ליגת האלופות. לראשונה בטורניר שולב בו שלב בתים, כששמונה העולות מהסיבוב השני של הטורניר חולקו לשני בתים, מהם העפילו המסיימות במקום הראשון למשחק הגמר.
Финал Кубка европейских чемпионов 1992
Финал Кубка европейских чемпионов 1992 года — финальный матч розыгрыша Кубка европейских чемпионов 1991/92, 37-го сезона в истории Кубка европейских чемпионов. Этот футбольный матч состоялся 20 мая 1992 года, на стадионе «Уэмбли» в Лондоне. В матче встретились испанская «Барселона» и итальянская «Сампдория».
Finale della Coppa dei Campioni 1991-1992
La finale della 37ª edizione di Coppa dei Campioni, l'ultima ad essere denominata in questo modo, è stata disputata il 20 maggio 1992 al Wembley Stadium di Londra tra e . All'incontro hanno assistito circa spettatori. La partita, arbitrata dal tedesco Aron Schmidhuber, ha visto la vittoria per 1-0, dopo i tempi supplementari, del club catalano.
فینال جام باشگاه‌های اروپا ۱۹۹۲
فینال جام باشگاه‌های اروپا ۱۹۹۲، رقابت پایانی جام باشگاه‌های اروپا در سال ۱۹۹۲ میلادی است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال بارسلونا و باشگاه فوتبال سمپدوریا در ورزشگاه ومبلی، لندن برگزار شده‌است.
Chung kết Cúp C1 châu Âu 1992
Trận chung kết Cúp C1 châu Âu năm 1992 là trận chung kết thứ ba mươi bảy của Cúp các đội vô địch bóng đá quốc gia châu Âu. Đây là giải đấu cuối cùng dành riêng cho các đội vô địch quốc gia, từ mùa giải sau, Cúp C1 châu Âu có tên là UEFA Champions League với thể thức thi đấu mới. Trận chung kết này là trận đấu giữa FC Barcelona của Tây Ban Nha và U.C. Sampdoria của Ý trên sân vận động Wembley, Anh vào ngày 20 tháng 5 năm 1992. Với bàn thắng duy nhất của Ronald Koeman bằng đá phạt trực tiếp ở phút thứ 112, Barcelona lần đầu tiên giành Cúp C1 châu Âu.
1992 European Cup Final
The 1992 European Cup Final was a football match held on 20 May 1992 at Wembley Stadium, London, between Sampdoria of Italy and Barcelona of Spain. Barcelona won the game 1–0 after extra time, thanks to a Ronald Koeman free kick, to record their first triumph in the competition. It was the first to have a group stage involving the eight second-round winners split into two groups, and the winner of each one met in the final. In doing so, they became the second Spanish club to win the tournament and the 19th overall. This was the last final before the competition was re-branded as the Champions League. The final is, as of 2021, the most recent in which both of the finalists entered a European Cup/UEFA Champions League final having not won any of the previous finals.
Final de la Copa de Campeones de Europa 1991-92
La final de la Copa de Campeones de Europa 1991-92 se disputó el día 20 de mayo de 1992 en el Estadio de Wembley de Londres, Inglaterra. Fue la 38ª edición de la final de la competición y los equipos que la disputaron fueron la UC Sampdoria y el Barcelona, con resultado de 1–0 para los barceloneses, que lograron su primera Copa de Europa.
نهائي كأس أوروبا 1992
نهائي كأس أوروبا 1992 كانت مباراة كرة قدم أقيمت على ملعب ويمبلي في مدينة لندن يوم 20 مايو 1992.
Finale Europacup I 1991
De finale van de Europacup I van het seizoen 1990/91 werd gehouden op 29 mei 1991 in het Stadio San Nicola in Bari. Voor het eerst sinds 1966 stond er nog eens een Joegoslavisch team in de finale. Rode Ster Belgrado nam het op tegen Olympique Marseille, de eerste Franse finalist sinds Saint-Étienne in 1976. Net als in de finale van 1986 vielen er geen doelpunten. Rode Ster won uiteindelijk na strafschoppen met 5-3.
גמר גביע אירופה לאלופות 1991
גמר גביע אירופה לאלופות 1991 התקיים באצטדיון סאן ניקולה בבארי שבאיטליה ב-29 במאי 1991, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא הכוכב האדום בלגרד מיוגוסלביה, שניצחה במשחק את אולימפיק מרסיי הצרפתית בתוצאה 5-3 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 0-0 בתום הארכה. משחק הגמר נעל את העונה ה-36 של גביע אירופה לאלופות.
Финал Кубка европейских чемпионов 1991
Финал Кубка европейских чемпионов 1991 года — финальный матч розыгрыша Кубка европейских чемпионов 1990/91, 36-го сезона в истории Кубка европейских чемпионов. Этот футбольный матч состоялся 29 мая 1991 года, на стадионе «Сан-Никола» в Бари. В матче встретились югославская «Црвена звезда» и французский «Олимпик Марсель». Основное и дополнительное время матча завершились вничью, а в серии послематчевых пенальти «Црвена звезда» одержала победу со счётом 5:3, завоевав первый Кубок европейских чемпионов в своей истории.
Finale della Coppa dei Campioni 1990-1991
La finale della 36ª edizione di Coppa dei Campioni è stata disputata il 29 maggio 1991 al San Nicola di Bari tra e . All'incontro hanno assistito circa spettatori. La partita, arbitrata dall'italiano Tullio Lanese, ha visto la vittoria per 5-3, ai tiri di rigore, del club jugoslavo.
Фінал Кубка європейських чемпіонів 1991
Фінал Кубка європейських чемпіонів 1991 — фінальний матч розіграшу Кубка європейських чемпіонів сезону 1990—1991 років, у якому зустрілися югославська «Црвена Звезда» та французький «Марсель». Матч відбувся 29 травня 1991 року на «Сан-Нікола» у Барі. Перемогу з рахунком 5:3 у серії післяматчевих пенальті здобула «Црвена Звезда».
فینال جام باشگاه‌های اروپا ۱۹۹۱
فینال جام باشگاه‌های اروپا ۱۹۹۱، رقابت پایانی جام باشگاه‌های اروپا در سال ۱۹۹۱ میلادی است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال ستاره سرخ بلگراد و باشگاه فوتبال المپیک مارسی در ورزشگاه سن نیکولا، باری برگزار شده‌است.
1991年欧洲冠军杯决赛
1991年欧洲冠军杯决赛是1992年5月29日在意大利巴里聖尼古拉球場举行的一场足球比赛，以决出1990–91年欧洲冠军杯的冠军。对阵双方为来自南斯拉夫的贝尔格莱德红星和来自法国的马赛。两队经过90分钟的常规时间和30分钟的加时后均未能取得入球，比赛被迫通过点球大战来决胜。在首轮所射失的点球对马赛造成了决定性的影响，红星得以抓住这次机会来赢得他们的首个欧洲冠军杯冠军。
1991 Şampiyon Kulüpler Kupası Finali
1991 Şampiyon Kulüpler Kupası Finali, UEFA'nın en büyük kulüp turnuvası olan Şampiyon Kulüpler Kupası'nın 1990-91 sezonunun şampiyonunu belirleyen maç. Yugoslavya'nın Crvena zvezda ile Fransa'nın Marsilya takımları arasında oynanmıştır. 1955'ten beri düzenlenen turnuvanın otuz altıncı finali olan maçı İtalyan hakem Tullio Lanese yönetmiştir. İtalya'nın Bari şehrindeki Stadio San Nicola'da oynanan maçı 56,000 kişi izlemiştir.
Chung kết Cúp C1 châu Âu 1991
Trận chung kết Cúp C1 châu Âu năm 1991 là trận chung kết thứ ba mươi sáu của Cúp các đội vô địch bóng đá quốc gia châu Âu, ngày nay là UEFA Champions League. Đây là trận đấu giữa Sao Đỏ Belgrade (nay là FK Crvena Zvezda) của Nam Tư và Olympique de Marseille của Pháp trên sân vận động San Nicola, Bari, Ý vào ngày 29 tháng 5 năm 1991. Sao Đỏ Belgrade của Ljupko Petrovic, HLV của Sao đỏ Belgrade sau này lần đầu tiên giành Cúp C1 châu Âu bằng thi đá 11m sau khi khi hòa không bàn thắng trong thời gian thi đấu chính thức.
Finale de la Coupe des clubs champions européens 1990-1991
La finale de la Coupe des clubs champions européens 1990-1991 voit l'Étoile rouge de Belgrade décrocher son premier titre de champion d'Europe aux dépens de l'Olympique de Marseille. C'est la centième finale toutes compétitions européennes confondues (C1,C2 et C3). Un score vierge, après le temps réglementaire et les prolongations, conduit à une séance aux tirs au but dans laquelle le club yougoslave tire son épingle du jeu (5-3). Dans le palmarès de la compétition par pays, l'UEFA attribue le trophée 1991 également à la Serbie désignée comme héritière du palmarès de la Yougoslavie.
1991 European Cup Final
The 1991 European Cup Final was a football match held at the Stadio San Nicola in Bari, Italy, on 29 May 1991, that saw Red Star Belgrade of Yugoslavia defeat Marseille of France in a penalty shoot-out. After normal time and extra time could not separate the two sides, the match was to be decided on penalty kicks. Manuel Amoros's miss for the French side proved crucial, as Red Star held their nerve to win their first European Cup. The final is, as of 2021, the most recent in which both of the finalists made their first ever European Cup/UEFA Champions League final appearance.
Mesterholdenes Europa Cup finale 1991
Mesterholdenes Europa Cup finale 1991 var en fodboldkamp der blev spillet den 29. maj 1991. Kampen blev spillet foran 51.587 tilskuere på Stadio San Nicola i den italienske by Bari, og skulle finde vinderen af Mesterholdenes Europa Cup 1990-91. De deltagende hold var jugoslaviske Røde Stjerne Beograd og franske Olympique de Marseille. Det var kulminationen på den 36. udgave af Europa Cuppen siden etableringen af Europas fineste turnering for klubhold i 1955. Det var første gang de to hold var nået frem til finalen i turneringen.
Finale Europacup I 1990
De finale van de Europacup I van het seizoen 1989/90 werd gehouden op 23 mei 1990 in het Praterstadion in Wenen. Voor de tweede keer op rij en de vierde keer in totaal won AC Milan de finale. De Italianen versloegen ditmaal het Portugese Benfica met 1-0.
גמר גביע אירופה לאלופות 1990
גמר גביע אירופה לאלופות 1990 התקיים באצטדיון פראטר בווינה, אוסטריה ב-23 במאי 1990, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא מילאן האיטלקית, שניצחה במשחק את בנפיקה ליסבון הפורטוגלית בתוצאה 1-0. משחק הגמר נעל את המהדורה ה-35 של גביע אירופה לאלופות.
Finala Cupei Campionilor Europeni 1990
Finala Cupei Campionilor Europeni 1990 a fost un meci de fotbal între AC Milan dn Italia și Benfica din Portugalia, jucat pe 23 mai 1990 pe Praterstadion în Viena, Austria.
Финал Кубка европейских чемпионов 1990
Финал Кубка европейских чемпионов 1990 года — финальный матч розыгрыша Кубка европейских чемпионов 1989/90, 35-го сезона в истории Кубка европейских чемпионов. Этот футбольный матч состоялся 23 мая 1990 года, на стадионе «Пратерштадиум» в Вене. В матче встретились итальянский «Милан» и португальская «Бенфика».
Finale della Coppa dei Campioni 1989-1990
La Finale della Coppa dei Campioni 1989-1990 si disputò il 23 maggio 1990 presso lo stadio Prater di Vienna tra i portoghesi del e gli italiani del . All'incontro assistettero circa spettatori. La partita, arbitrata dall'austriaco Helmut Kohl, vide la vittoria per 1-0 della squadra meneghina.
Фінал Кубка європейських чемпіонів 1990
Фінал Кубка європейських чемпіонів 1990 — фінальний матч розіграшу Кубка європейських чемпіонів сезону 1989—1990 років, у якому зустрілися італійський «Мілан» та португальська «Бенфіка». Матч відбувся 23 травня 1990 року на «Пратерштадіон» у Відні. Перемогу з рахунком 1:0 здобув «Мілан».
فینال جام باشگاه‌های اروپا ۱۹۹۰
فینال جام باشگاه‌های اروپا ۱۹۹۰، رقابت پایانی جام باشگاه‌های اروپا در سال ۱۹۹۰ میلادی است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال آ. ث. میلان و باشگاه فوتبال بنفیکا در ورزشگاه ارنست هاپل، وین برگزار شده‌است.
Chung kết Cúp C1 châu Âu 1990
Trận chung kết Cúp C1 châu Âu năm 1990 là trận chung kết thứ ba mươi lăm của Cúp các đội vô địch bóng đá quốc gia châu Âu, ngày nay là UEFA Champions League. Đây là trận đấu giữa A.C. Milan của Ý và S.L. Benfica của Bồ Đào Nha trên sân vận động Prater ở Viên, Áo vào ngày 23 tháng 5 năm 1990. Đây là lần thứ 2 liên tiếp A.C. Milan chơi trận chung kết giải đấu này. Với bàn thắng duy nhất của Frank Rijkaard ở phút thứ 68, A.C. Milan lần thứ tư giành Cúp C1 châu Âu.
Finale de la Coupe des clubs champions européens 1989-1990
La finale de la Coupe des clubs champions européens 1989-1990 est la de la Coupe des clubs champions européens. Elle est remportée par l'AC Milan aux dépens du Benfica Lisbonne sur le score de 1-0.
1990 European Cup Final
The 1990 European Cup Final was a football match between Milan of Italy and Benfica of Portugal, played on 23 May 1990 at the Praterstadion in Vienna, Austria. The winning goal came in the 68th minute for Milan, when Frank Rijkaard ran through the opposing defence and scored the only goal of the match.
نهائي كأس أوروبا 1990
نهائي كأس أوروبا 1990 كانت مباراة كرة قدم أقيمت على ملعب براتر في مدينة فيينا يوم 23 مايو 1990.
Wereldkampioenschappen wielrennen 1960
De wereldkampioenschappen wielrennen 1960 werden gehouden op 13 en 14 augustus op de Sachsenring nabij Hohenstein-Ernstthal. Het is de enige maal geweest dat de wereldkampioenschappen wielrennen zijn georganiseerd in de Duitse Democratische Republiek.
UCI-Straßen-Weltmeisterschaften 1960
Die UCI-Straßen-Weltmeisterschaften 1960 fanden am 13. und 14. August auf dem Sachsenring bei Hohenstein-Ernstthal statt. Es waren die 27. Weltmeisterschaften im Straßenradsport und die einzigen in der Geschichte des Radsports, die in der Deutschen Demokratischen Republik (DDR) ausgetragen wurden. Den Weltmeistertitel der Profis gewann der Belgier Rik Van Looy, bei den Amateuren siegte Bernhard Eckstein aus der DDR und bei den Frauen die britische Starterin Beryl Burton. Zuvor waren die Bahn-Weltmeisterschaften auf den Alfred-Rosch-Kampfbahn in Leipzig und Karl-Marx-Stadt ausgetragen worden.
Чемпионат мира по шоссейным велогонкам 1960
Чемпионат мира по шоссейным велогонкам 1960 года проходил раздельно: мужчины соревновались на трассе Заксенринг в районе Карл-Маркс-Штадта, а женщины — в Лейпциге (оба — ГДР).
Campionati del mondo di ciclismo su strada 1960
I Campionati del mondo di ciclismo su strada 1960 si disputarono nella Germania dell'Est il 14 agosto 1960. Le gare maschili si svolsero sul circuito del Sachsenring, quella femminile a Lipsia.
Campeonato Mundial de Ciclismo em Estrada de 1960
Os Campeonatos do mundo de ciclismo em estrada de 1960 celebrou-se nas localidades da República Democrática da Alemanha de Sachsenring nas carreiras da categoria masculina e Leipzig na prova feminina a 14 de agosto de 1960.
Campionats del món de ciclisme en ruta de 1960
Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1960 es disputaren el 14 d'agost a la República Democràtica Alemanya. Les dues curses masculines es disputaren a Sachsenring, mentre la femenina ho feu a Leipzig.
Championnats du monde de cyclisme sur route 1960
Les championnats du monde de cyclisme sur route 1960 ont eu lieu le au Sachsenring, pour les deux courses masculines et à Leipzig pour la course féminine, en Allemagne de l'Est.
Mistrzostwa Świata w Kolarstwie Szosowym 1960
33. Mistrzostwa świata w kolarstwie szosowym 1960 odbyły się we wschodnioniemieckich miastach Karl-Marx-Stadt (wyścigi mężczyzn) i Lipsk (wyścig kobiet), w dniach 13 – 14 sierpnia 1960 roku.
1960 UCI Road World Championships
The 1960 UCI Road World Championships took place on 14 August 1960 on the Sachsenring for the two men's races, and in Leipzig for the women's race, in East Germany.
Campeonato Mundial de Ciclismo en Ruta de 1960
Los Campeonatos del mundo de ciclismo en ruta de 1960 se celebró en las localidades de la República Democrática de Alemania de Sachsenring en las carreras de la categoría masculina y Leipzig en la prueba femenina el 14 de agosto de 1960.
Wereldkampioenschappen kunstschaatsen junioren 2012
De 37e editie van de wereldkampioenschappen kunstschaatsen junioren werden van 27 februari tot en met 4 maart 2012 gehouden in de Minsk Arena te Minsk. Het was voor het eerst dat de kampioenschappen in Wit-Rusland plaatsvonden. Wereldtitels en medailles waren er te verdienen in de categorieën jongens individueel, meisjes individueel, paarrijden en ijsdansen.
Чемпионат мира по фигурному катанию среди юниоров 2012
Чемпионат мира по фигурному катанию среди юниоров 2012 () прошёл с 27 февраля по 4 марта 2012 года на «Минск-Арене» (Белоруссия). В ходе соревнований были выявлены победители в мужском и женском одиночном катании, в парном катании и танцах на льду.
Campeonato Mundial Júnior de Patinação Artística no Gelo de 2012
O Campeonato Mundial Júnior de Patinação Artística no Gelo de 2012 foi a trigésima sétima edição do Campeonato Mundial Júnior de Patinação Artística no Gelo, um evento anual de patinação artística no gelo organizado pela União Internacional de Patinação () onde os patinadores artísticos competem pelo título de campeão mundial júnior. A competição foi disputada entre os dias 27 de fevereiro e 4 de março, na cidade de Minsk, Bielorrússia.
Junior-VM i kunstløp 2012
Junior-VM i kunstløp 2012 ble arrangert i Minsk i Hviterussland i 2012.
Mistrzostwa Świata Juniorów w Łyżwiarstwie Figurowym 2012