1949-től Debrecenben folytatta tanulmányait, ahogy egykor édesapja és két bátyja is. Itt kezdett élénken érdeklődni a történelem iránt. Másodikos gimnazista korában találkozott Görgei Artúr 1848-as honvédtábornok életével és tevékenységével. Érthetetlennek találta az akkori általános álláspontot a tábornok árulóként való megbélyegzésével kapcsolatban, ezért kutatni kezdte a Görgei-kérdést. Ekkor döntött úgy, hogy a gimnáziumot követően történelemmel szeretne foglalkozni, és egy esszé gondolata is érlelődött benne, amellyel a tábornok személyének rehabilitációját tűzte volna ki célul. Tanulmányai mellett gyerekkora óta aktívan foglalkozott sakkozással, már kollégista korában a város első sakkozójaként emlegették, később a sakkcsapat edzője is volt, tanítványai is eredményesen szerepeltek a megmérettetéseken. A Kollégiumban 1954-ben tett érettségit. Harmadéves egyetemi hallgató volt a Debreceni Egyetemen, amikor a várost elérte az 1956-os forradalom szele. Részt vett az októberi forradalmi eseményekben is. Az '56-os Nemzetőrség tagjaként jelen volt Debrecenben a Benczúr Gyula utcai diákszálló (ami a debreceni forradalmi események egyik bázisa volt) fegyverletételénél. 1959-ben magyar-történelem szakos tanári diplomát szerzett. 1960-ban a debreceni Bethlen Gábor Közgazdasági és Postaforgalmi Szakközépiskolában kapott állást mint tanár, és mint az intézmény könyvtárosa. Az iskolában színjátszócsoportot vezetett, rádiófelvétel is készült velük. Aktív tanárként így jelentősen hozzájárult az iskola irodalmi tevékenységéhez, tanítványai is kedvelték.