Po koncu vojne je postal častnik v avstrijski vojski; do upokojitve leta 1934 je dosegel čin polkovnika. Tudi po upokojitvi je bil aktiven v sabljaških organizacijah, med drugim je bil od leta 1934 učitelj sabljanja v prestižnem dunajskem sabljaškem klubu "Union" in trener avstrijske sabljaške reprezentance na olimpijskih igrah v Berlinu leta 1936. Kot sabljaški učitelj je tudi gostoval v različnih evropskih mestih. Ker se je leta 1919 poročil s judinjo, ki je pred poroko prestopila v katolicizem, je imel po Anschlussu težave, vendar ga je rešil njegov sloves in pomoč prijateljev. Po vojni je bil zopet dejaven v avstrijski sabljaški organizaciji.