На 11 октомври, втория ден от Кумановската битка между 1-ва сръбска и османската Вардарска армия, Втора съюзна армия напада по линията Кратово – Кочани. Атаката на сръбската Тимошка дивизия I призив е отблъсната от османската 15-а низамска дивизия на рида Караташ, югозападно от Кратово. Атаката на българите срещу Кочани е успешна. Докато част от османските войски са ангажирани в боевете около Пресека, полковник Спас Чилингиров (командващ десния фланг на Рилската дивизия) изпраща 13-и рилски полк срещу четири османски табура, окопали се по хълмовете около Оризари, на десния бряг на Брегалница. Под прикритието на утринната мъгла българите успяват да се доближат незабелязани, но османците се окопитват от първоначалната си изненада и оказват отпор. Решително влияние върху хода на битката оказва превъзходството на българската артилерия (28 оръдия) над османската. Пристигналите от Щип османски подкрепления (три табура) се опитват да продължат съпротивата, но също са принудени да отстъпят и в късния следобед 13-и полк влиза в Кочани. Същевременно части от 14-и македонски полк, изпратени от Чилингиров да обходят от юг десния фланг на противника, се справят успешно със задачата, превземайки Виница. При вестта за падането на Кочани, левият османски фланг (при Пресека) отстъпва в безредие.