Efter segern i Tunisien flyttades divisionerna i juni till Malta där de utrustades med den modernare Spitfire Mk.IX. Det var en styrkeuppbyggnad inför operation Husky (invasionen av Sicilien). Som mest var 23 Spitfire-divisioner baserade på Maltas tre flygbaser (Hal Far, Luqa och Ta Qali. Dessutom fanns en sjöflygstation i Kalafrana). Mot dessa kunde "Regia Aeronautica" sätta 359 flygplan varav drygt hundra jaktflygplan, de flesta av dem Macchi C.202. Spitfires från Malta utgjorde luftskyddet över landstigningarna vid Syrakusa, Licata och Gela. Den 12 juli erövrade 45th Infantry Division den italienska flygbasen i Comiso vilket gjorde att Spitfires kunde baseras på Sicilien. 57 italienska flygplan förstördes innan "Regia Aeronautica" drog tillbaka kvarvarande flygstyrkor till italienska fastlandet 16 juli. De allierades övertag i luften möjliggjorde bombningen av Rom 19 juli vilket var en bidragande orsak till statskuppen mot Mussolini 25 juli. Statskuppen och det efterföljande vapenstilleståndet gjorde att de allierade kunde landstiga i Salerno (operation Avalanche), Taranto (operation Slapstick) och Reggio di Calabria (operation Baytown) utan att möta italienskt motstånd. Tyska trupper gjorde dock hårt motstånd, framför allt vid Salerno där 1. Fallschirm-Panzer Division, 15. Panzer-Division och 16. Panzer-Division genomförde flera motanfall. Dessutom låg Salerno på gränsen för Spitfirens räckvidd, men så snart de brittiska 46th Infantry Division och 56th Infantry Division intagit flygbasen i Tusciano kunde Spitfire-divisionerna börja baseras där. Läget för brohuvudet vid Salerno var länge kritiskt, men i slutet av september nådde fram från söder och kunde slå tillbaka Kesselrings pansardivisioner och erövra Neapel. Både på Sicilien och vid Salerno var vådabekämpning ett allvarligt problem och man började därför att måla tydliga svarta och vita ränder på vingarna (invasionsränder) för att underlätta identifiering.