Bensedrine studerade filosofi på universitetet i Toulouse i Frankrike. 1980 blev hon reporter på den oberoende tunisiska tidningen "Le Phare", därefter politisk chefredaktör på "Maghreb" och sedan på "Réalités". Hon ledde "La Gazette touristique" och oppositionstidningen "Al-Mawkif", och grundade "L'Hebdo touristique". Redan 1980 blev Bensedrine medlem i "Ligue tunisienne des droits de l'homme", och hon blev dess ledare 1985. 1979 var hon med och grundade kvinnoföreningen "Tahar-Haddad". Hon deltog även vid grundandet av en kvinnokommission inom Tunisiens journalistförbund. Hennes arbete mot tortyr gjorde henne till en måltavla för regimen, vilket bland annat innebar att hennes arbetsgivare pressades att avskeda henne, och att hennes förlag (Arcs och Aloès) drevs i konkurs. Vidare utsattes hon för en förtalskampanj. Från 1991 förhördes varje person som lämnade hennes hem av polisen. 2000 fängslades hon och utsattes för dålig behandling. Året därpå grundade hon tillsammans med Naziha Réjiba tidningen "Kalima", där hennes man Omar Mestiri var redaktör. Samma år grundade hon även "l'Observatoire pour la liberté de presse, d'édition et de création" (Olpec). När myndigheterna förbjöd "Kalima" att tryckas, gjorde Bensedrine den till en internettidning, som genast förbjöds. Makarna Bensedrine fråntogs sina pass och fängslades, men släpptes efter en månad tack vare yttre tryck. 2008 greps hon och torterades, och 2009 fängslades hon återigen. Först efter Jasminrevolutionen upphörde förtrycket.