După victoria sovietică de la Budapesta, la sfârșitul războiului, își schimbă numele din Csermanek în Kádár (în maghiară, "kádár"=dogar). După cucerirea Ungariei, liderii comuniști aflați în exil la Moscova se întorc, în frunte cu Mátyás Rákosi. Kádár, din 1945, membru în Biroul Politic al Comitetului Central al Partidului Comunist (singurul muncitor ungar din această instituție, restul membrilor fiind intelectuali ungari de origine evreiască) este numit șef adjunct al poliției din Budapesta. În februarie 1945, la congresul partidului comunist, Mátyás Rákosi este ales secretar general al partidului. Anul 1948 este unul negru pentru viitorul conducător ungar, fratele său, Jenő, murind la vârsta de doar 28 de ani. În continuare, Kádár face propagandă partidului comunist în întreprinderile Budapestei și îi succede lui László Rajk în postul de ministru de interne. Rajk, care era, ca și soția sa Julia, în relații de prietenie cu Kádár, este numit ministru de externe, dar de fapt Rákosi îl destinase a fi în curând principalul acuzat în procesele pe care le va înscena după modelul terorii lui Stalin. Rajk și "banda lui de spioni" sunt acuzați de diverse crime politice, între care de complicitate cu "călăul Tito". Rajk este executat, iar procesul său va fi unul răsunător, care nelinișteșe Ungaria și azi.