Când Imperiul Otoman a pierdut războiul din 1683–1690 împotriva Ligii Sfinte, a Monarhiei Habsburgilor și a aliaților ei, otomanii au cedat Slavonia și Ungaria Austriei prin Tratatul de la Karlowitz din 1699, iar granițele de nord și de vest ale Sangeacului Bosnia (corespunzând în mare parte cu granițele moderne ale Bosniei) au devenit o frontieră permanentă între imperiile austriac și otoman. Otomanii au vrut să întoarcă soarta războiului de partea lor, așa că, în opoziție față de frontiera militară habsburgică, au creat o frontieră bosniacă, care era parte a frontierelor sale militare, împărțită pe căpitani, fiecare având propriile fortificații și regimente militare.