Po vítězném tažení v Polsku působil jeden měsíc jako velitel 4. roty SS-Totenkopf-Standarte „Ostmark“, od 1. listopadu 1939 byl převelen k 11. pěšímu Totenkopf pluku SS ("SS-Totenkopf-Infanterie-Regiment 11"), kde mu bylo svěřeno velení 8. roty. S plukem se zúčastnil bitvy o Francii v létě 1940 a později i invaze do Sovětského Svazu.