У 279 р. до н. е. Мілет захопив Птолемей II. Для того, щоб зібратися з силами Селевку знадобилося кілька років і у 274 р. до н. е. він розпочав проти Єгипту першу сирійську війну, яка велася, зокрема, і за відвоювання Іонії. Проте перемога залишилася за Птолемеєм (271 р. до н. е.). Мілет надалі підтримував єгиптян і в боротьбі з македонянами під час Хремонідової війни (267-262 рр. до н. е.). Та у 261 р. до н. е. єгипетський гарнізон із міста вибив ватажок загону найманців Тимарх, який встановив в Мілеті свою тиранію. За кілька місяців тиран навів стільки жаху на громадян, що після того, як у 260 р. до н. е. Тимарха скинув сирійський цар Антіох II, вони офіційно оголосили його богом — в історію цар увійшов саме як "«Антіох Теос»". Птолемею II довелося визнати владу Селевкідів над Мілетом, мир з якими був скріплений династичним шлюбом (253 р. до н. е.) Щоб надалі уникнути спокуси встановлення тиранії, мілетську конституцію «вдосконалили». Відновлено посаду стефанофора, пританів «урівноважили» секретарями ради, з'явилися посади ейременів () — обраних представників від кожної філи, запроваджено правило, за яким законодавчі ініціативи на розгляд народних зборів виносили лише за загальної згоди ейремнетів і радників.