Al començament del els llaços dels Piast de Silèsia amb el veí Sacre Imperi Romanogermànic es va fer més forts amb el casament de molts ducs amb filles de la noblesa alemanya. Promogut pel duc baixsilesià Enric I el Barbut, des del 1230 regent també a l'Alta Silèsia dels fills menors del seu difunt cosí el duc Casimir I d'Opole, una gran part de les terres de Silèsia van ser repoblades amb immigrants alemanys en el curs de l'Ostsiedlung, l'establiment de nombroses ciutats d'acord amb la llei municipal alemanya. Els plans per a tornar a unificar Silèsia foren destrossats per la invasió de Polònia pels mongols i la mort del duc Enric II el Pietós el 1241 a la Batalla de Legnica. L'Alta Silèsia es fragmentà encara més a la mort del duc Ladislau Opolski el 1281 en els ducats de Bytom, Opole, Racibórz i Cieszyn. Cap al 1269 fou establert el ducat d'Opava al territori adjacent de Moràvia, governat pel duc premíslida Nicolau I de Bohèmia, els descendents del qual van heretar el 1336 el Ducat de Racibórz. Com que va governar els dos ducats en unió personal, Opava va créixer en el territori de l'Alta Silèsia.