עוד בטרם מהפכת אוקטובר נהנתה הפֿאַראײניקטע מפריחה. התמוטטות ממשלת המעבר הרוסית פינתה את הדרך להכרזת ריבונותה של הרפובליקה העממית האוקראינית, שהייתה נכונה להציע ליהודים אוטונומיה נרחבת כחלק ממאמציה להקים מדינה עצמאית. בניגוד לבונד, המפלגה המאוחדת חששה פחות מעצמאות אוקראינית ופעלה בשיתוף עם הראדה (המועצה) העליונה של וולודימיר ויניצ'נקו, סימון פטליורה והאחרים. מנהיגהּ זילברפרב מונה כבר ב-27 ביולי לתת-המזכיר לעניינים יהודיים במועצה האוקראינית וב-22 בינואר 1918 קיבל תואר שר בממשלה החדשה, אם כי פרש במהרה כדי לעבור לתפקיד רקטור האוניברסיטה הלאומית היהודית בקייב. בקיץ נערכו בחירות לנציגות היהודית ברפובליקה, בהם הטילו קול רק כ-180,000 איש (בערך 10% מהאוכלוסייה היהודית, שרובה היה נחשל מאוד ובהתאמה אדיש פוליטית). במבחן היחיד אי-פעם לכוחה האלקטורלי קיבלה המפלגה 8.2% מהקולות, בערך 15,000.