Заједно са својим пријатељима основао је „Пољску народну акцију ослобољења” 15. октобра 1939. Та левичарска организација се сматра једном од првих организација за ослобођење Пољске. Након њеног неуспеха склонио се у Лавов, а потом у Гродно, где је на кратко радио у луткарском позоришту. У марту 1940. покушао је да побегне у Литванију, али га је НКВД ухапсила и осудила под оптужбом за шпијунажу на петогодишњу робију у совјетском логору. Пре логора боравио је у затворима у Витебску, Лењинграду и Вологди, одакле су га пребацили у радни логор у Јерцеву на Белом мору. Помилован је 1942, те се прикључио војсци у борби против Нациста. Борио се у редовима Другог корпуса армије генерала Владислава Андерса на Блиском и Средњем истоку, у Персији, Ираку, Палестини, Египту, северној Африци, Италији. Учествовао је у бици за Монте Касину, за шта је одликован крстом Виртути Милитари. Пошто је био тешко рањен у Монте Касину, опорављао се у Италији, где је остао све до 1947.