Заузимањем Кајмакчалана и Битоља завршен је први део офанзивних борби српске и савезничке војске на Солунском фронту, a после тога времена наступиле су позицијске борбе које су, са малим прекидима, трајале све до пробоја Солунског фронта. Народна скупштина за све то време састала се само једанпут, на двомесечно заседање. Коалициони кабинет Николе Пашића поднео је 10. јуна 1917. оставку услед неспоразума који је између странака коалиције наступио ради извесних унутрашњо-политичких питања. Образована је, иза тога, хомогена радикална влада, којој је на чело стао поново Никола Пашић. Са неким личним изменама тај кабинет остао је на влади све до 14. фебруара 1918, када је Пашић дао оставку целог кабинета, у циљу да се испита могућност образовања једне коалиционе владе. Пашићев кабинет ослањао се, дакле, једино на радикалну већину у Народној скупштини премда између владине већине и опозиције није било размимоилажења у гледиштима на спољну политику пред којом су, у тим тренуцима, била у позадину потискивана сва друга питања.