Почетком 5. века, судећи по "Списку достојанстава" ("Notitia Dignitatum"), различита франачка племена су служила у римској војсци, а Салијевци су били распоређени у Галији и Хиспанији. Све до средине 5. века Салијевци су били лојални римским властима, али када је римска власт почела да се урушава под теретом упада других варварских племена, Салијевци су 450. опљачкали Арас. По Гргуру Турском, историчару из 6. века, ову похару је извео салијски поглавар Хлодион, Меровехов предак. Он је такође заузео и Камбре и крајеве око реке Соме. Иако је Хлодион задржао власт над овим крајевима, западноримски врховни заповедник војске Аеције га је казнио за пљачкање Араса тако што је упао на венчање једног од франачких ратника, разјурио Хлодионову дружину и одвео са собом слуге натоварене свадбеним даровима. Нешто касније, епископ Клермон Ферана Сидоније Аполинар је описао ову епизоду у панегирику упућеном цару Мајоријану. Панегиорик садржи и најранији физички опис Франака уопште. Сидоније вели да Салијевци косу на потиљку шишају кратко, док на остатку главе пуштају косу и чешљају је унапред. Лица су бријали и носили само рашчешљане бркове. Носили су уску одећу која им је допитрала до колена и коју су повезивали око струка појасевима. Главно оружје им је била секира коришћена за бацање (касније позната као франциска) након чега би се трком устремили на непријатеља нападајући копљем и штитом. Сидоније на крају додаје да су Салијевци одмалена неговали ратоборност. Након инцидента из 450, Аеције је обновио пријатељске везе са Салијским Францима који су били присутни у римској војсци у чувеној бици против Атилинине варварске војске на Каталаунским пољима 451. године.