Прва заражавања колером српских војника која су почела 1912. још у Првом балканском рату код турских заробљеника и бугарских војника, а потом и код српских. Предузетим мерама и доласком хладних зимских дана епидемија колере у Првом балканском рату се примирила, али је јасно показала сву тежину пропуста у српској војци, чије целокупно државно и војно руковокоја нажалост и након овог болног искуства са епидемијом колере, није учинила много да у току мирнодопских припрема за будући рат, посебно, између два балканска рата, исправи низ тешких грешака и пропуста из епидемије, а пре свега: