En el període comprès entre 1950 i 1975 es van produir canvis importants en la forma en què la història i la literatura es plantejaven en termes d"'interpretació i d'escriptura". Es va produir també un canvi en la percepció de l'espanyol per part dels novel·listes nord-americans. El desenvolupament de les ciutats, la majoria d'edat d'una classe mitjana gran, la Revolució cubana, l'Aliança per al Progrés, l'augment en la comunicació entre els països d'Amèrica Llatina i una major atenció a Amèrica per part dels Estats Units i Europa van contribuir a aquest canvi. El triomf de la Revolució cubana i la seva consolidació tot i les invasions des dels EUA van accelerar un canvi en la política cultural d'Estats Units cap a Amèrica Llatina. Aquest fet va tenir com a conseqüència l'anomenada Aliança per al Progrés, per la qual els Estats Units es va veure forçat a incloure i reconèixer a Llatinoamèrica en el pla internacional. Els esdeveniments polítics més importants de l'època van ser la caiguda a l'Argentina l'any 1955 del general Juan Domingo Perón a mans de la dreta proamericana, el triomf de la Revolució Cubana al 1959, el cop d'estat a Xile que va enderrocar a Allende l'any 1973, la lluita violenta i prolongada de la guerrilla urbana, brutalment reprimida per les dictadures a l'Argentina i l'Uruguai i la violència sense fi a Colòmbia. Dins d'aquest període de convulsió, els escriptors es veuen afectats tal com s'evidencia en les seves explicacions o testimonis.