Posteriorment, de tornada al Congo belga el 1900, Johnston, acompanyat d'un grup de pigmeus rescatats de l'Exposició Universal de París, on eren exhibits com monstres de fira, pogué aconseguir-ne dues pells dels quarts posteriors que portà al fortí belga de Mbeni i, després, foren enviades a la Zoological Society de Londres el 1900. Allà es va comprovar que no es corresponien amb les de cap espècie coneguda de zebra i l'animal fou batejat com "Equus johnstoni", si bé la seva adscripció al gènere "Equus "fou considerada dubtosa des del principi. Això es va confirmar quan Johnston, que havia tornat al poblat dels wanbutti, trobà un rastre a la selva amb l'ajuda d'aquests i va comprovar que les empremtes tenien dos dits, per la qual cosa l"'o'api" havia de ser un artiodàctil i no un èquid. Karl Eriksson, comandant del fortí Mbeni, li envià després dos cranis i altres dues pells que havien arribat poc abans a les seves mans. Amb aquest material, va tornar Johnston a Londres, on les rares calaveres van permetre determinar que el ja conegut com a "ocapi" era una espècie de girafa de bosc que fou batejada com a "Okapia johnstoni". Tan estranya espècie fou aviat demandada per nombrosos museus i zoològics d'Europa i dels Estats Units, però la major part de les expedicions per a capturar algun exemplar foren un fracàs a causa de la seva gran remota distribució, per la qual cosa l'espècie es va salvar de l'extinció.