Durant la primera meitat del segle es van mantenir diversos castells, o van tornar a ser d'ús militar. Durant la Guerra Irlandesa d'Independència, el castell de Dublín va continuar sent el centre de les operacions britàniques d'administració, militars i d'intel·ligència a Irlanda fins a la transferència de poder i del castell a l'Estat Lliure Irlandès l'any 1922. Durant la Segona Guerra Mundial, la Torre de Londres es va utilitzar per retenir i executar sospitosos d'espionatge, i va ser utilitzat per detenir breument a Rudolf Hess, lloctinent d'Adolf Hitler, l'any 1941. El castell d'Edimburg es va utilitzar com a instal·lació per tenir-hi presoners de guerra, mentre que el castell de Windsor va ser despullat dels tresors reials més delicats i també va ser utilitzat per protegir a la família real britànica dels perills del "The Blitz". Alguns castells costaners es van utilitzar per recolzar les operacions navals: les fortificacions medievals del castell de Dover es van utilitzar com a base per a les defenses a través de l'estret de Dover; el castell Pitreavie a Escòcia es va utilitzar per donar suport a la Royal Navy; i el castell de Carrickfergus a Irlanda es va utilitzar com a base de defensa costanera. Alguns castells, com els de Cambridge i Pevensey, van entrar en plans per a les defenses locals en cas d'una invasió alemanya. Un grapat d'aquests castells van retenir un paper militar després de la guerra; Dover va ser utilitzat com un centre de comandament de guerra nuclear i (refugi nuclear) en la dècada de 1950, mentre que el de Pitreavie va ser utilitzat per l'OTAN fins al .