Након немачког напада на Совјетски Савез, крајем јуна 1941, Обласни комитет је упутио "Проглас народима Косова и Метохије" у коме их је позвао на борбу против окупатора. Почетком јула одржан је састанак Обласног комитета на коме је разматрана новонастала политичка ситуација и формиран Војни комитет, са задатком да ради на формирању диверзантских група и партизанских одреда. Приликом одласка у Црну Гору, средином јула 1941, у Рожају је ухапшен Миладин Поповић и потом интерниран у логор у Албанији, што је знатно омело даљи рад на организовању ослободилачке борбе. Група рудара из Трепче, коју је раније организовао, извршила је у ноћи 30/31. јула минирање рудничке жичаре, што је била прва оружана акција изведена на Косову и Метохији. Након акције, рудари су се пробили на Копаоник, где су се прикључили Копаоничком партизанском одреду. Августа 1941. одржано је саветовање Обласног комитета КПЈ, чији је секретар постао Боро Вукмировић, на коме су констатоване одређене слабости у раду партијске организације и постављени задаци за даљи рад, као и упућен Проглас. Обласни комитет је тада, ради успостављања везе са ЦК КПЈ преко Покрајинског комитета КПЈ за Црну Гору, две групе из Пећи и Витомирице упутио у Црну Гору. Оне су успеле да успоставе везу, али су у одласку и повратку у сукобима са окупаторима и квислинзима изгубиле 19 чланова. Септембра 1941. у Пећи је одржан састанак на коме је формиран Штаб Метохијског партизанског одреда, чији је командант био Петар Брајовић, а политички комесар Боро Вукмировић. Децембра 1941. одржане су партијске конференције у Призрену, Приштини и Ђаковици на којим су формирани Месни комитети КПЈ.