Први покушаји стварања гркокатоличких установа на подручјима која припадају данашњој Србији, сежу у позно средњовековно и рано нововековно раздобље, а повезани су са тадашњим настојањима Католичке цркве да поунијати Српску православну цркву или неке од њених делова. У време преговора око склапања Фирентинске уније, католички инквизитор Јован Капистран је покушао да поунијати српског деспота Ђурђа Бранковића (1427-1456), али без успеха. Крајем 17. и почетком 18. века, након успостављања хабзбуршке власти на подручјима Бачке, Срема и Баната, у овим областима је обновљен рад на унијаћењу православних Срба. Већ током Бечког рата (1683-1699), учињен је покушај стварања посебне унијатске бискупије у областима Срема и доње Славоније, на челу са Петронијем Љубибратићем, али без коначног успеха.