Већ на самом почетку Операције Барбароса, постало је јасно да је Вермахту потребно много покретније и моћније противтенковско оруђе у односу на постојеће противтенковске топове и ловце на тенкове као што је био Панцерјагер I. Ова потреба је постала нарочито изражена крајем 1941. године када су добро оклопљени совјетски тенкови Т-34 и КВ-1, почели да се у већем броју појављују на ратишту.