Нешковић који се налазио у Црној Трави, сматрао је да је одлука да Прва шумадијска и Прва јужноморавска бригада напусте Србију и пређу у Санџак у сусрет јединицама НОВ и ПОЈ погрешна, због чега је касније на Вису изнео свој протест члановима Врховног штаба. Како се Прва шумадијска бригада налазила у тешком положају, она није сачекала долазак Прве јужноморавске бригаде, већ се половином новембра 1943. самостално упутила према Санџаку. Политички комесар Главног штаба НОВ и ПО Србије Мома Марковић оставио је на Руднику поруку за Нешковића да чим стигне крене за њим правцем Рудник—Сувобор—Косјерић—Јелова гора—Тара—Пријепоље. Крајем новембра Нешковић је се Првом јужноморавском бригадом кренуо са Великог Јастрепца према Шумадији. Доласком бригаде на Рудник почетком децембра 1943. од Душана Петровића Шанета, секретара ОК КПЈ за Крагујевац сазнали су да је Прва шумадијска бригада већ кренула за Санџак. Одмах су кренули за њом правцем Равна Река—Маљен—Дивчибаре—Сеча Река—Заглавак—Поникве—Заовине на Тари одакле су се пребацили преко Дрине у Босну, где су се повезали са јединицама Пете крајишке дивизије. Прва шумадијска бригада је нешто раније стигла до Пријепоља и повезала се са јединицама Друге пролетерске дивизије, али је у бици код Пријепоља претрпела знатне губитке.