Константин је био трећи син Михаила VIII Палеолога (1259-1282) и Теодоре Дукине Ватацине. Рођен је на јесен 1261. године, непосредно по ослобађању Цариграда и рушења Латинског царства. Стога му се приписује епитет "порфирогенит", односно "рођен у пурпуру". Могуће је да му је отац доделио титулу деспота. Константин је 1280. године учествовао у рату против Срба у Македонији. Србијом је тада владао краљ Драгутин (1276-1282) током чије владавине није било озбиљнијих сукоба са Византијом. Константин је учествовао и у походу против турских пљачкаша у Малој Азији. Успешно је очистио долину Великог Меандра од пљачкаша. Касније је обновио чувени Студитски манастир у Цариграду. Његов старији брат Андроник наследио је оца на престолу (1282-1328). Константин се 1292. године сукобио са својим братом те је притворен. Касније је постао монах по имену Атанасије. Умро је 5. маја 1306. године у Цариграду. Сахрањен је у манастиру Липс.