Уставобранитељи су показивали велико интересовање за националну политику; парадоксално, с обзиром да су углавном манифестовали туркофилство пошто су дошли на власт као Портини савезници (нпр. Александар и Петронијевић су били одани Порти). Они, међутим, долазе у додир са пољском емиграцијом (Чајковски у Цариграду) која је настојала да у Србији сузбије руски утицај. Чех Фрања Зах постао је утицајна личност у српској политици. Пољски емигранти подстицали су оснивање словенско-илирске државе на Балкану. Зах по доласку у Србију (октобар 1843.) прикупља људе за панславистичку акцију. Он оснива панславистичко друштво у Београду са циљем да Србију учини предводницом јужних Словена. Илија Гарашанин, творац „Начертанија“ дуго је био министар спољних послова Србије. Преднацрт за Начертаније израдио је Фрања Зах. Гарашанин је одатле узео шта се поклапало са његовим ставовима. По Заху, српска спољна политика морала је бити југословенска. Турско царство ће пропасти, а његова територија биће подељена или ће се на њој створити нова хришћанска држава. У првом случају Срби би припали Аустрији. Зах је сматрао да Српско царство из 14. века треба обновити. Стварање велике хришћанске државе за њега није био револуционаран чин. Срби не треба да се ослањају на Русију која не жели стабилну државу на Балкану већ државу која према њој испољава пуну покорност. Бугари и даље очекују спас од Руса, па и Срби треба да их придобију на своју страну. Марочиту активност требало је усмерити на Босну, Херцеговину, Црну Гору и Северну Албанију. Потребно је одржати саобраћај према тим земљама. На томе би требало да ради српска влада. Потребно је да прокламује верску слободу, а Босна би требало да прихвати наследну династију Карађорђевића и српски устав. Потребно је изградити пут до Улциња како би се српска трговина ослободила аустријског утицаја.