Az első hivatalos sakkvilágbajnokságot 1886-ban játszották, amelyet az Osztrák-Magyar Monarchiában született Wilhelm Steinitz nyert meg, és címét 1894-ig őrizte. Ez alatt több kihívója is volt, köztük az első magyar sakkvilágbajnok-jelölt, a Pesten született Gunsberg Izidor, aki 1891-ben New Yorkban küzdött meg a címért, de alul maradt. Egészen 1946-ig a világbajnok választhatta ki, hogy kihívói közül kivel mérkőzik meg, akiknek már a kihíváshoz magas díjalapot kellett biztosítaniuk. Ez a követelmény akadályozta meg például a magyar Maróczy Gézát is, hogy megmérkőzzön a világbajnoki címért. Azóta sokat változott a rendszer, ma már selejtező versenyeken választják ki a világ legjobbjait, majd közülük a világbajnokjelöltek versenyén a legjobbak legjobbikát, aki páros mérkőzést vívhat a regnáló világbajnokkal. A magyarok közül a világbajnoki versenysorozatban a legtovább Lékó Péter jutott, aki 2004-ben a világbajnoki címért mérkőzött az orosz Vlagyimir Kramnyik ellen. A mérkőzés 7–7 arányú döntetlenül végződött, ami Kramnyik számára világbajnoki címe megvédését jelentette. A világbajnokjelöltek versenyébe (amely a világ legjobb 6–12 sakkozója részvételével zajlik) több magyar is bejutott: Szabó László, Lilienthal Andor, Portisch Lajos, Benkő Pál, Ribli Zoltán, Adorján András, Sax Gyula, Polgár Judit. Polgár Judit kizárólag a férfiak között versenyzett, 2004-ben a világranglista 8. helyén állt. 2005-ben a világranglistán elért helyezése révén a sakktörténetben első nőként részt vehetett a férfiak Potrero de los Funesben (Argentína) rendezett új rendszerű világbajnoki döntőjén, amelyen a világ nyolc legjobb sakkozója mérte össze kétfordulós körmérkőzésen tudását, hogy eldöntsék a világbajnoki cím sorsát. Az egyéni Sakk-Európa-bajnokság nyílt versenyén is Polgár Judit érte el 2017-ig a legjobb helyezést, amikor 2011-ben bronzérmet szerzett. Az Európai Unió sakkbajnokságán a 2005-ben rendezett első versenyt Gyimesi Zoltán nyerte.