A 17. század nagy része dán-svéd háborúkkal telt. Az 1611–13-as kalmari háborúban 8000 norvég parasztot soroztak be a dán hadseregbe. A háborút a dánok nyerték, a svédek lemondtak a Tysfjord és a Varangerfjord annektálásának igényéről. A harmincéves háborúban új katonaállító rendszert vezettek be: az országot 6000 "ledg"-re osztották, és mindegyiknek adnia kellett egy-egy katonát a király seregébe. A háborúban Dánia veszített, és a svédek jelentős norvég területeket csatoltak el. Az ugyancsak elvesztett második északi háború további területi veszteségekkel járt. 1661-ben bevezették az abszolút monarchiát, amelyben a dán és norvég nemeseknek elvesztették az uralkodóválasztás — jórészt azelőtt is formális — jogát. Az új közigazgatási rendszerben Norvégiát kormányzók által vezetett megyékre osztották fel.