У веку који је следио након уније Енглеске и Шкотске, Ирска је добила законодавну независност од Велике Британије по уставу из 1782., пошто је вековима био потчињен прво Енглеској, а касније Великој Британији. Међутим, приступ институционалним властима у Ирској је био ограничен на мањину, Протестантски успон, и незадовољство због слабих реформи је на крају довело до Ирског устанка 1798, која је обухватала француску инвазију Ирске, и који је захтевао комплетну независност од Велике Британије. Устанак је био сурово угушен, а потоњи предлог за унију Велике Британије и Ирске који је усвојен 1800. је био делимично мотивисан уверењем да су устанак изазвала колико и бруталношћу лојалиста, толико и Друштва уједињених Ираца. Његово коначно усвајање од стране Парламента Ирске била је успешно јер је одобрено простом већином парламентараца који су добили од британске владе племство, земљу и друге бенефиције.