Уследио је период релативног мира током просперитетније и престижније владавине Василија Лупуа. Он је преузео трон као бољарски службеник 1637. године и почео да се бори са својим супарником Георгијем Штефаном, као и са влашким кнезом Матејом Басарабом. Међутим, његова инвазија на Влашку, уз подршку козачког хетмана Богдана Хмељницког, завршена је катастрофалним поразом у бици код Финте 1653. године. Неколико година касније, Молдавија је на два кратка интервала окупирана од стране антиосманског влашког кнеза Константина Шербана, који се сукобио са првим владарем из породице Гика, Георгијем Гиком. Почетком 1680-их, молдавске трупе под Георгијем Дукасом интервенисале су на десној обали Украјине и помагале Мехмеду IV у опсади Беча, само да би претрпели последице Великог турског рата.