Долазак на власт у Византији, војсковође Нићифора II Фоке (963—969), донео је промене у бугарско-византијским односима. Он је 965. године одбио да плати Бугарима уговорени порез, њихове представнике је наредио да избичују, након чега је упао са војском у Бугарску. Због заузетости у борбама против Арабљана он је против Бугара употребио кијевског кнеза Свјатослава I (945—972), који је 968. године покорио, на кратко, Бугарску. Напад Печенега на Кијев приморао га је да се повуче из Бугарске и брани своју престоницу, али се након победе над њима вратио на Балкан и заузео Бугарску. Исте године (969) дошло је до државног удара у Византији у коме је Фока збачен и убијен, а нови цар је постао, такође војсковођа, Јован I Цимискије (969—976). Он је повео рат против Руса и одлучним победама 971. године је успео да их сузбије, а после опсаде Силистрије (у јулу исте године) и протера са Балкана. Међутим, он је 10. јануара 976. године, преминуо, вероватно од тифуса, а власт су преузели млади синови Романа II (959—963), осамнаестогодишњи Василије II (975—1025) и шеснаестогодишњи Константин VIII (1025—1028), што је довело до грађанског рата око власти у Византији.