Поникао је у Вележу из Невесиња. Свој први професионални уговор је потписао са Сутјеском из Никшића, у којој је играо од 1991. до 1993. године. Затим је до 1995. наступао за Рудар из Пљеваља, када је у јануару прешао у Партизан. Док је играо за Партизан, имао је инцидент са Матејом Кежманом на утакмици коју је Партизан играо против Лација. После једног неуспешног напада, Пажин је окривио Кежмана, на шта му је он узвратио увредама због чега га је Пажин ударио. Са Партизаном је био три пута првак Југославије и једном освајач купа. Када је НАТО бомбардовао 1999. године СР Југославију, првенство је било прекинуто, Пажину је истицао уговор и он, маја исте године, одлази на десетодневну пробу у Вердер из Бремена. Са Вердером није потписао уговор, али је добио позив од Љупка Петровића, тадашњег тренера Левског из Софије, да пређе у Левски. Са Левским је освојио титулу и куп Бугарске, и проглашен је за најбољег страног фудбалера. Међутим, изненада је продат турском Коџаелиспору, у који прелази 2001. године. У Турској је освојио куп, али се тамо није много задржао, тако да се наредне године вратио у Бугарску, где је наступао за Спартак из Плевена. Исте године одлази у Кину, где је наступао за Пекинг Гуан, чији је тренер био Љупко Петровић. Након Кине, 2003. прелази у украјински Шахтјор, за који ће играти до 2005. године. Са Шахтјором је 2004. био освајач купа Украјине. Поново се 2005. враћа у Кину, где наступа за Шандонг Луненг до 2007. године. Наредне године осваја првенство и куп Кине. На утакмици азијске Лиге шампиона, коју је Шандонг играо против Ал Итихада, Пажин је био оптужен да је пљувао судију због чега је био кажњен. Последњи клуб за који је наступао је Локомотива из Мездре, од 2008. до 2010. године, где је и завршио играчку каријеру.