След смъртта на Михаил III Шишман край Велбъжд през 1330 г. Белаур активно съдейства за коронясването на българския престол на цар Иван Стефан, син на Михаил Шишман от първата му жена Анна Неда, а след това е и пръв съветник на новия български цар. Отказва да признае детронацията на Иван Стефан през 1331 г. и се противопоставя на другия си племенник, възкачилия се на престола син на сестра му Кераца Петрица ловешки деспот Иван Александър. След преврата в Търново дава политическо убежище в Ниш на Анна Неда. Белаур откъсва Бдинската област от централната търновска власт и причинява сериозни затруднения на Иван Александър, който се принуждава да търси помощ от монголите, за да се справи с него. Известие за което ни е оставил в своята История византийският император Йоан Кантакузин. Според него татарите, които участвали в битката при Русокастро срещу византийците през 1331 г. на българска страна, всъщност били повикани от Иван Александър, за действия срещу Белаур. Всъщност това е първия извор, който маркира началото на бунта на Белаур. С оглед на това известие и известието от Песнивеца от 1337 г. единственото, което можем да кажем за хронологията на бунта е, че той се е случил някъде в периода от 1331 до 1337 г.