Hitler kancellárrá való kinevezésével új korszak kezdődött Németország életében. Hitler előre eltervezte a diktatúrához vezető utat és az elkövetkező hónapokban a politikai ellenfelek és a kormányzati partnerek egymásutáni kiiktatásával, az alkotmányos akadályok felszámolásával fokozatosan véghez is vitte terveit. Egy nappal kinevezése után a kommunista párt által szervezett sztrájkra a Reischtag Hindenburg általi feloszlatásával válaszolt. Február 4-án államfői rendelet korlátozta a gyülekezései-, a szólás- és a sajtószabadságot (a "német nép védelme érdekében"). Február 27-én éjszaka kigyulladt a Reischstag épülete és a nácik a kommunistákat vádolták a gyújtogatással, amely újabb alkalmat nyújtott további korlátozások bevezetésére. A március 5-ére kitűzött választások előtt letartóztatták a baloldal prominens személyiségeit (többek között Thälmannt) és a nácik paramilitáris szervezetei (az SD és SS "barnaingesei") megfélemlítették a többi párt aktivistáit. Ennek ellenére, az NSDAP csak 44,9%-ot kapott, ezért március 24-én elfogadtatták a Felhatalmazási törvényt, melyhez a szükséges kétharmados arányt a kommunisták mandátumainak felfüggesztésével érték el. A törvény értelmében a kormány a parlament jóváhagyása nélkül is alkothatott törvényeket, bizonyos esetekben az alkotmány figyelmen kívül hagyásával. Ezzel Hitler kikerült a Reichstag ellenőrzése alól. 1933 júliusára az NSDAP-n kívül minden politikai pártot betiltottak és tiltva volt új pártok alapítása is. A nácik politikai ellenfeleit tömegesen tartóztatták le és koncentrációs táborokba zárták őket.