У 1830-х у східній частині Галичини розпочалось національне пробудження серед русинів. Активісти, передусім з числа греко-католицьких семінаристів (Перемиський церковний гурток, «Руська трійця»), під романтичним впливом визвольного руху в Європі почали привертати увагу простого люду до мовно-культурної проблеми (праці Маркіяна Шашкевича «Азбука і abecadło», Я.Головацького «Становище русинів Галичини», альманах «Русалка Дністровая» (1837) тощо), наголошуючи при цьому на єдності русинів-українців по всій українській етнічній території.