За закликами римських пап до відновлення священних війн, хрестових походів наприкінці XII століття відбувся не тільки Четвертий хрестовий похід, що завершився падінням Константинополя 1204 року. Одночасно з цим було здійснено низку так званих «Північних хрестових походів», які "менш повно" висвітлюються в популярних курсах історії англійською, хоча з точки зору їхніх довгострокових наслідків вони були для європейців набагато більш успішними. Західна історіографія пояснює це таким чином. До початку цих хрестових походів Лівонія була нестійким форпостом (західної цивілізації), поганським краєм, де купці з Ганзейського союзу торгували з новгородськими купцями, та де відбувалось змішення німецької, скандинавської та російської культур і культів. В результаті скандинавським князям і німецьким воєнізованим лицарським орденам під керівництвом німецьких князів-єпископів удалось підкорити народи Прибалтики й перебудувати їхній уклад, втягнувши їх до західної орбіти.