Після поразки Гамількар подав у відставку, влада перейшла до його політичних противників, яких очолював Ганнон II Великий. Карфагенський уряд зробив надзвичайно нерозумну спробу зменшити плату найманцям, що викликало сильне повстання — лівійці підтримали армію. Так почалося повстання найманців, яке ледь не закінчилося загибеллю країни. Гамількар був призваний до влади. У ході трирічної війни він придушив повстання, але гарнізон Сардинії приєднався до повсталих і, побоюючись племен сардів, що жили на острові, визнав владу Риму. Карфаген зажадав повернути острів. Оскільки Рим шукав будь-який привід знищити Карфаген, то під незначним приводом у 237 році до н. е. оголосив війну. Лише сплативши римлянам 1200 талантів на відшкодування військових витрат і поступившись Сардинією з Корсикою, Карфагену вдалося запобігти війні.