Перші монументи на вшанування загиблих, а також ініціативи із впорядкування могил, з'являлися одразу ж після деокупації території України. Ці ініціативи найчастіше були пов'язані із діяльністю Надзвичайної державної комісії із встановлення та розслідування злодіянь німецько-фашистських загарбників. Там, де місцеві підрозділи комісії проводили ексгумації чи оглядали місця, розпитували свідків, вони також ініціювали встановлення монументів — як правило, із написами, які не акцентували єврейську ідентичність жертв (прикладом може бути обеліск на місці поховання євреїв Бердичева Житомирської області, пам'ятник «Не забудемо, не простимо» на вшанування євреїв Луганська).