V důsledku Karafiátové revoluce v Portugalsku v roce 1974 a s tím spojených změn došlo k přehodnocení koloniální politiky a snaze portugalské vlády předat moc v Angole do rukou stabilní a silné koalice tří stran – MPLA, FNLA a UNITY. Alvorská smlouva podepsaná 10. ledna 1975 deklarující nezávislost Angoly měla vstoupit v platnost 11. listopadu 1975, během této doby byla spravováním země pověřena přechodná vláda, zahrnující všechny tři strany. Už na konci ledna ale dostala koaliční dohoda trhlinu, obnovily se spory mezi MPLA a FNLA a zemi zachvátil chaos. MPLA vyhlásila v Luandě Angolskou lidovou republiku, FNLA spolu s UNITOU reagovaly vyhlášením Demokratické angolské lidové republiky na jihu ve městě Huambo. I do tohoto problému se promítl konflikt Východ–Západ, na pomoc MPLA totiž byly vyslány sovětské a kubánské vojenské jednotky, zatímco aliance FNLA-UNITA kvůli podpoře tekoucí z Jižní Afriky přišla o pomoc Spojených států. Převaha MPLA byla zřejmá a v roce 1976 OAJ, OSN, Portugalsko a více než 80 dalších států uznalo režim MPLA jako oficiální vládu v čele s Agostinhem Netem, UNITA se stáhla do vnitrozemí, odkud vedla partyzánskou válku.