Dánsko se během revolučních a napoleonských válek prohlásilo za neutrální stát. Z toho těžilo velké ekonomické zisky, neboť mohlo beztrestně dovážet zámořské zboží, které využívala Francie během britské blokády francouzského pobřeží. Británie postupem času zvyšovala svůj tlak na dánské loďstvo, aby nedopravovalo toto zboží. Britské Královské námořnictvo požadovalo provádění prohlídek neutrálních lodí. Proti tomu se Dánsko ohradilo a spolu s Ruskem, Pruskem a Švédskem podepsalo tzv. dohodu o ozbrojené neutralitě, dovolující neutrálním státům doprovázet své obchodní lodě vojenskými plavidly. Britský tlak na Dánsko vyvrcholil na jaře roku 1801, kdy britská flotila pod velením admirála sira Hyde Parkera a viceadmirála Horatia Nelsona pronikla před dánský přístav Kodaň, kde svedla bitvu s dánským loďstvem. Bitva neměla vítěze, ale Dánsko bylo nuceno vystoupit z paktu o ozbrojené neutralitě.