Abans fins i tot del començament de la Conferència de la Pau, el Primer ministre grec Elefthérios Venizelos va fer conèixer les demandes del seu país als Aliats en una «Memòria», el 30 de desembre de 1918. Entre els territoris que el polític reivindicava pel seu país, l'Epir del Nord, on vivien 151 000 ortodoxos, tenia un bon lloc. Venizelos es mostrava tanmateix llest a abandonar una part de la regió, com la zona de Tepelen, amb la finalitat de conservar-ne l'essencial. Perquè no se li poses pas l'argument que els grecs de Albània parlaven l'albanès més que el grec, recordava que l'argument de la llengua per lligar una regió era un argument alemany. Era una referència gairebé no dissimulada al problema d'Alsàcia-Lorena : francesa per tria pels francesos; alemanya lingüísticament pels alemanys. Venizélos al·legava a més que caps de la guerra d'independència grega o dels membres del seu govern, com el general Danglis o l'almirall Koundouriotis, també tenien l'albanès com a llengua materna, però es sentien tanmateix totalment grecs.