A Rússia, els esclaus solien ser classificats com "kholops", i l'amo d'un "kholop" tenia poder il·limitat sobre la seva vida. L'esclavitud es va mantenir com una important institució a Rússia fins al 1723, quan Pere el Gran convertí els esclaus de la llar en servidors de casa. Els esclaus agrícoles russos ja s'havien convertit formalment en servents abans de 1679. Durant els segles i , els servents fugitius i els "kholops" coneguts com a cosacs van formar comunitats autònomes a les estepes meridionals. Hi va haver nombroses revoltes contra l'esclavitud i la servitud, sovint juntament amb els aixecaments cosacs, com els aixecaments d'Ivan Bolotnikov (1606-1607), Stenka Razin (1667-1671), Kondraty Bulavin (1707-1709), i Omelian Pugatxov (1773-1775), sovint amb centenars de milers i de vegades milions de rebels. Entre el final de la Revolta de Pugatxov i el començament del segle XIX n'hi hagué centenars de brots a tot Rússia.