A la plaça hi havia, des de l'any 1827, una església d'estil neoclàssic que rebia el nom de Santa Maria de Sants. Aquest edifici va ser objecte d'atacs i intents de crema en una bona part de les insurreccions ocorregudes a Barcelona. Hi ha constància que l'edifici es va intentar cremar durant la Setmana Tràgica (1909), durant els Fets d'Octubre del 1934 i al febrer del 1936. Però en cap d'aquests intents es va arribar a danyar l'estructura i continuava en peus. L'atac que va comportar la destrucció d'aquest edifici va succeir al juliol del 1936. El 19 de juliol de 1936 a Barcelona el gruix de l'exèrcit es va aixecar contra la República, però els militars van ser derrotats, en gran part per milicians anarquistes. Vençut el feixisme a Barcelona va esclatar la revolució, un moment en què es van donar persecucions i venjances per motius ideològics. La plaça de l'església, llavors anomenada Màlaga, va viure forts enfrontaments. Finalment grups de milicians van cremar l'església, així com la casa d'uns dels principals terratinents del barri (la casa Santomà) i també es va assaltar l'escola dels Maristes. Puig i Moliner, qui era mossèn de la parròquia, acabaria sent detingut i el 15 de setembre fou assassinat per un escamot de la FAI al Cementiri de Montcada.