Efter det italienska nederlaget i Abessinien 1896 inträdde Visconti Venosta som utrikesminister i Antonio di Rudinìs ministär, juli 1896 till maj 1898. I Luigi Pelloux ministär maj 1899 till juni 1900 och Giuseppe Saraccos juni 1900 till februari 1901 innehade Visconti Venosta samma post. Han verkade för ett handelspolitiskt närmande till Frankrike. Han lyckades under förhandlingarna 1898 rörande Kreta efter det grekisk-turkiska kriget 1897 vinna verklig delaktighet för Italien i stormakternas beslut. Han verkade för Thessaliens bevarande åt Grekland. Den italiensk-franska överenskommelsen 1902, varigenom Italien tillförsäkrade Frankrike fria händer i Marocko, men i utbyte tillerkändes rätt att besätta Tripolitanien, inleddes av honom. Med Österrike överenskom Visconti Venosta om bevarande av status quo i Albanien. Vid Algeciraskonferensen 1906 var han Italiens ombud och ställde sig härvid på Frankrikes sida.