Roku 1826 Franz Schneider palác prodal za 6 800 zlatých vdově Eleonoře Trawniczekové (někdy též uváděné jako Trávníčková). Ta v domě otevřela první litovelskou kavárnu, která zde pod různými provozovateli nakonec vytrvala až do roku 1949. Ačkoliv Eleonora Trawniczeková byla podle všeho velmi zámožná, hospodářství údajně obstarávala vlastními silami za pomoci dvou oslů. Podle Eugena Stoklase je s ní a jejím bohatstvím spojena i pověst z doby, kdy přes Litovel táhlo vítězné pruské vojsko po bitvě u Hradce Králové. Když se část štábu ubytovala i s plukovní pokladnou v jejím paláci, opila dva vojáky na stráži a pokladnu schovala ve studni. Oba nedbalí strážní byli za svůj přestupek hned druhého dne popraveni, ovšem vdova Trawniczeková krátce nato zemřela také. Když se pak v noci u její rakve modlila jedna žena, spatřila, jak o půlnoci její mrtvola v černých hedvábných šatech vstala a odešla na dvůr ke studni, z níž vyčerpala všechnu vodu a odhalila pokladnici na dně. Tím odhalila svůj zločin, aby její duše mohla dojít smíření a její tělo věčného odpočinku, a opět ulehla do rakve.