КПП як партія насильницької зміни польської політичної системи мала центр прийняття рішень, підпорядкований Комінтерну, та фінансувалася з-за кордону протягом усього терміну Другої республіки, була нелегальною партією. КПП закликала до перегляду польського-німецького кордону (депортація німців з Верхньої Сілезії і Померанії і польського питання у СРСР в етнічно змішаних районах на схід від лінії Керзона). КПП мала агентів впливу у легальних організаціях (політичні партії, асоціації, профспілки), друкувала таким чином, офіційні газети і мала представників у Сеймі (Томаш Домбаль, Станіслав Ланчучький, Єжи Чешейко-Сохацький, Сильвестр Воєводський, Тадеуш Жарський). Крім напівлегальної роботи комуністи здійснювали вбивства (Гібнер, Кнєвський і Рутковський (1925)), терористичні акти (Валерій Багінський) та проведення оперативної діяльності розвідки Радянського Союзу. У свою чергу, Радянський Союз в областях УРСР і БРСР створив в 1920-ті роки Польські автономні округи: Дзержинський польський національній район і Польський національний район імені Юліана Мархлевського, існувавші до середини 1930-х років і скасовані під час польської операції НКВС. У червні 1938 року Сталін скасував КПП і наказав стратити більшість керманичів КПП, звинувативши їх в співпраці з державною поліцією і Другим відділом Генерального штабу Війська Польського.