З початком Балканських воєн Костянтин був знову негайно призначений головнокомандувачем грецької армії. Його успіхи особливо в Другій Балканській війні проти болгар затьмарили попередні настрої і допомогли багатьом забути його поразки в 1897 році. Віднині Костянтин, який вже став царем, вважався «коронованим лаврами» і «болгаро-вбивцею». Хоча вже під час цієї кампанії виникла перша напруженість у стосунках між королем Костянтином і Венізелосом через суперечку за курс армії після перемоги при Сарантапоро. Костянтин хотів вести армію на північ, до Монастір (сучасна Бітола), в той час як Венізелос наполягав на тому, що армія повинна повернути на схід, до стратегічно важливого міста і порту Салоніки. Занепокоєння Венізелоса подвоювалось тим, що болгари також бажали захопити Салоніки, найважливіше місто в області Македонія, і почали перекидати до нього свої війська. Зрештою Венізелос узяв гору, і греки ввійшли в місто всього за кілька годин до прибуття болгар. Цей епізод не був оприлюднений у той час, і в період після війни король і прем'єр-міністр нарівні були надзвичайно популярні, вважалися невід'ємними складовими грізного партнерства на чолі Грецької держави.