Успон Никејског царства запретио је Епирској деспотовини и латинској Ахајској кнежевини. Када су Никејци организовали поход на Тесалију 1259. године, кнез Гијом II Вилардуен и деспот Михајло -{II}- су покушали да јој се супротставе у Пелагонији. Међутим, међу савезницима је владала неслога, Епирци су побегли ноћ пред битку, док је Гијом тешко поражен и заробљен. Како би се откупио морао је да положи вазалну заклетву никејским царевима и одрекне се неколико важних тврђава попут Тебе и Мистре. Победа над балканским ривалима за византијско наслеђе омогућила је Михајлу да преотме Цариград од латинског цара Балдуина -{II}-. Византијска војска под командом Алексија Стратегопула је 25. јула 1261. године и ослободила Цариград који је био у франачким рукама још од Четвртог крсташког похода и пада Цариграда 1204. године. Михајло -{VIII}-, у то време још увек савладар младог Јована -{IV}- Дуке Ласкариса, је 15. августа свечано ушао у ослобођени Цариград и крунисао младог Андроника -{II}- за свог савладара. Након тога Михајло -{VIII}- је ослепио и ставио под кућни притвор Јована IV. Патријаршија је због тог чина искључила Михајла -{VIII}- из Цркве.