После капитулације југословенске војске 18. априла 1941. Херцеговину су окупирале италијанске, а мањим делом и немачке трупе. Како је ова област улазила у италијанско окупационо подручје, Немци су брзо напустили Херцеговину, обезбедивши за себе експлоатацију бокситних рудника око Мостара и Широког Бријега. После римских споразума 18. маја 1941. између усташке и италијанске владе, Херцеговина је ушла у састав НДХ. Уз помоћ окупатора, оружаних формација Хрватске сељачке странке ("Сељачка заштита") и највећег дела католичког клера, усташе су успоставиле своју власт у Херцеговини. До краја маја 1941. су у великом делу Херцеговине формиране усташке јединице, успостављене жандармеријске станице (осим дела источне Херцеговине који је до рата припадао Зетској бановини, а италијански окупатор је намеравао да га прикључи пројектованој Независној држави Црној Гори), и Штаб "Јадранског дивизијског подручја" у Мостару са "13. и 14. пјешачком пуковнијом". Крајем маја, иако процес успостављања усташке власти није био завршен, италијанске трупе су напустиле Херцеговину, оставивши по један пук у Мостару и Требињу. Херцеговина је подељена у две велике жупе: "Хум" и "Дубрава" са седиштима у Мостару и Дубровнику.