Kiitokseksi avustaan Espanjan perimys­sodassa keisari Lepold I myönsi Fredrik Vilhelmin pojalle, Fredrik III:lle oikeuden korottaa Preussi kuningas­kunnan arvoon. Tammikuun 18. päivänä 1701 Fredrik kruunautti itsensä Preussin kuninkaaksi nimellä Fredrik I. Toisin kuin Branden­burg, Preussi oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisari­kunnan ulko­puolella, ja keisarikunnan alueella vain keisarilla ja Böömin hallitsijalla oli oikeus kuninkaan arvoon. Koska kuningas oli korkeampi arvonimi kuin vaaliruhtinas, Hohen­zollernien koko valtakuntaa alettiin pian tämän jälkeen käytännössä nimittää Preussin kuningas­kunnaksi, vaikka sen valta­keskus oli edelleen Branden­burgissa. Laillisesti Brandenburg kuitenkin oli yhä osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa ja se oli vain personaaliunionissa Preussin kuningaskunnan kanssa, jossa Hohenzollerneilla oli täysi suvereniteetti. Tämän vuoksi Hohenzollernit käyttivät edelleen myös Brandenburgin vaali­ruhtinaan arvo­nimeä niin kauan kuin keisari­kunta oli olemassa. Tähän aikaan keisarin valta keisari­kunnassa oli kuitenkin käynyt pelkästään nimelliseksi. Keisari­kunnan eri alueet toimivat enemmän tai vähemmän "de facto" itsenäisten valtioiden tavoin ja tunnustivat keisarin ylivallan vain muodollisesti. Tämän vuoksi Brandenburgia alettiin pian pitää "de facto" Preussin kuningas­kunnan osana eikä erillisenä valtiollisena kokonaisuutena.