Така позициите на Месопотамит става изключително силни. Както пише Хониат, той успява да държи „църквата в лявата си ръка и... двореца в дясната“. Новите му църковни задължение изискват да напусне императорския дворец и той се опитва да осигури позициите си като поставя в двореца двамата си братя, които трябва да държат съперниците му настрана от Алексий. Но както отбелязва Хониат, той се е издигнал толкова високо, че може сапо да пада. Скоро след получаването на титлата дякон, Месопотамит става архиепископ на Солун. Той напуска столицата само за ръкополагането си, но отсъствието му от двореца е използвано от враговете му. Начело с великия дух Михаил Стрифно, потъналия в корупция основен съперник на Месопотамит, те успяват да убедят Алексий да го уволни заедно с братята му от всички длъжности. Постът му каниклий е наследено от Теодор Ириник. Патриархът повдига обвинения срещу Месопотамит пред Синода - откровено неверни и дребни, според Хониат - и Месопотамит е уволнен и от всичките си църковни постове. Солунската катедра е поета от Йоан Хрисант, но Месопотамит скоро си я връща и остава на нея до нашествието на кръстоносците от Четвъртия поход в 1204 година.