Během první světové války působil jako válečný dopisovatel listu "Russkoje slovo" (Русское слово). Únorovou revoluci přijal, k říjnové revoluci však zaujal nepřátelské stanovisko. Průběh revoluce Čirikova přiměl přehodnotit své dosavadní politické názory a přestat podporovat extrémní politická uskupení. Ve svých článcích psal o potlačování demokracie a krutosti bolševického režimu. Nespokojenost s tehdejší společenskou situací přiměla Čirikova přesídlit se společně se svou manželkou, herečkou Valentinou (rozenou Grigorjevovou), do Rostova na Donu, později na Krym. V listopadu roku 1920 se ze Sevastopolu vydal do Konstantinopole a začátkem roku 1921 do Sofie. Jeho další zastávkou se stala Praha, kde byl populární již dlouho před svým příjezdem. Byl jedním z hlavních představitelů "Výboru zaměřeného na zlepšení života ruských spisovatelů a novinářů působících v ČSR" (rusky Комитет по улучшению быта русских писателей и журналистов, проживающих в Чехословакии) a rovněž stálým členem "Svazu ruských spisovatelů a novinářů v ČSR" (rusky Союз русских писателей и журналистов в ЧСР). Na konci roku 1922 se přestěhoval do obce Všenory, od roku 1928 žil v Praze Dejvicích.