Jedním z motivů vypracování synkriticismu bylo ukázat soudržnost Bratislavské filosofické školy přes původní rozdílnosti světonázorových proveniencí jejích představitelů (novopozitivismus, novotomismus, marxismus, fenomenologie). V synkriticistické etapě se Jozef Piaček věnuje zejména vztahu mezi kulturou a civilizací, přičemž potíž civilizace vidí v nezralosti muže, která se přenáší i na ženu intenzifikující napodobování muže a na mladistvé stále nižší věkové kategorie. Ilustrací této skutečnosti jsou podle něj války (první a druhá světová válka, vietnamská, irácká, afghánská, libyjská válka), nezřídka podpora vlastních nepřátel, konzumerismus, turismus, automobilismus, různé druhy závislosti, absence vlastního názoru, znecitlivění vůči přírodě, porušování pravidel soužití nebo chování, stupňující se agrese, neschopnost pomáhajících pomáhat sobě samým atd. Příčina tohoto stavu tkví podle Piačka v egoizacii a jeho překonávání v deegoizaci.