От 1981 г. играе за националния отбор по волейбол на САЩ. При системата 4-2 е на поста разпределител-посрещач, а след 1983 г. при въвеждането от Дъг Бел на системата 5-1 е на поста посрещач. На олимпийския турнир в Лос Анджелис, въпреки че е най-млад в отбора, играе във всички мачове и печели първия си златен олимпийски медал. От 1985 г. е капитан на отбора на САЩ и същата година печели Световната купа по волейбол. През 1986 г. САЩ губят от СССР оспорвания финал на Игрите на добра воля в Москва, но 2 месеца по-късно взимат реванш и стават световни шампиони на първенството в Париж. През 1988 г. Карч става за втори път олимпийски шампион на игрите в Сеул и е избран за най-полезен играч на турнира. През 1986 и 1988 г. е избран за най-добър волейболист в света от FIVB.