Последните си години Васнецов прекарва във времето на революционни преобразувания в руското общество. Произхождащият от селска среда интелигент, разбиращ необходимостта от социални промени, вярващ, че Русия преживява „велик исторически момент“, се оказва пред лицето на такъв катаклизъм, който унищожава миналото и всичко, което е било преди 1917 г. В това минало остава цялата сила на руската природа и руския народ, вековните традиции, които цени, вярата и религията и художникът не разбира отричането на всичко, постигнато дотогава. Студът и гладът в Москва, „червеният терор“, атеистичната кампания против църквата, разрушените исторически паметници и ограбените религиозни светини унищожават вярата на художника в доброто бъдеще.