En 1854 (Bienni progressista) es produeix una altra fugaç, però intensa irrupció de la política progressista a Espanya. Amb prou feines dura dos anys i Baldomero Espartero de nou es fa càrrec de l'executiu. Al novembre aconsegueix Antonio González una acta de Diputat per Badajoz i se situa al principi dins de l'òrbita d'Espartero, encara que comença a entreveure's'hi cert allunyament del seu ideari. Encara que l'extremeny havia estat escollit Diputat, la seva comesa principal no es desenvoluparà al Congrés, sinó en l'ambaixada espanyola a Londres, al front de la qual havia estat nomenat a l'agost de 1854. Arriba a Londres a la fi d'aquest mes i s'instal·la a Londres en un habitatge situat en el número 44 de Portland Plau. Va ser un període de continus viatges entre la capital britànica i l'espanyola, en haver de cobrir la responsabilitat de Diputat i ambaixador. En aquesta època s'estava produint la Guerra de Crimea, conflicte que implicava a diverses potències europees. Va rebre instruccions de mantenir la neutralitat a qualsevol preu, perquè la crisi interna d'Espanya no donava motiu a aventures exteriors militars. Va ocupar el lloc d'ambaixador fins al 15 d'agost de 1856 quan amb la fi del Bienni Progressista, presenta la seva dimissió.