S smrtjo sovjetskega diktatorja Stalina v letu 1953, so se ponovno izboljšali odnosi Jugoslavije s Sovjetsko zvezo, ki so bili slabi vse od Titovega odmika od stalinistične politike v poznih štiridesetih letih. Otoplitev odnosov je pomenila zaustavljanje procesov demokratizacije socializma v Jugoslaviji, čemur se je od pomembnejših politikov javno uprl le Milovan Đilas, ki je bil od decembra 1953 predsednik zvezne skupščine. Ta je januarja 1954 v enem svojih govorov javno izjavil, da so Zveza komunistov in njej podrejene organizacije le ovira pri uveljavljanju prave demokracije v državi. Posledično so Đilasa januarja 1954 izključili iz Zveze komunistov in ga v veliki politični kampanji poskušali očrniti v očeh javnosti. Leta 1956 je bil Đilas aretiran zaradi pisanja in podpore Madžarski revoluciji in obsojen na devet let zapora. Leta 1958 je napisal svoje spomine, z naslovom "Dežela brez pravice" in bil aprila 1962 ponovno zaprt zaradi objave "Pogovorov s Stalinom".