У 1870 році президент Грант, на прохання Шерідана, направив його спостерігати і повідомляти про франко-прусську війну. Як гість прусського короля Вільгельма I, він був присутній, коли імператор Наполеон III здався німцям, що було приємно Шерідану після його досвіду протистояння з французами в Мексиці. Пізніше він об'їздив більшу частину Європи і повернувся до США, щоб повідомити Гранту, що хоча пруссаки були "«дуже хорошими відважними солдатами, які йшли в кожну битву з рішучістю перемогти, … тут у них немає нічому навчитися професійно.»" Він критикував тактику застосування кінноти й порівнював це явище з тим, як Мід намагалася контролювати його кавалерійські частини й постійно гальмував їхні дії. Разом з цим, Шерідан оцінював прусську систему керівництва як «ідеальну військову систему» і був дуже високої думки про якість німецького офіцерського корпусу. Його висловлювання щодо французів були набагато суворішими; він розкритикував французьку армію за те, що вона не використовувала численних можливостей зупинити німецький наступ, за те, що вони здійснювали переміщення повільно і незграбно, за те, що не скористалися жодною з численних гарних можливостей перерізати ворожі лінії комунікацій, які ніхто не охороняв та за хаотичність і сумбурність у прийнятті рішень та відповідно діях на полі бою.