Jako první horolezecký počin v oblasti Ťan-šanu můžeme hodnotit právě působení Gottfrieda Merzbachera v roce 1902, Merzbacher usiloval o zdolání Chan Tengri, ale ani s pomocí tyrolských horských vůdců se nedostal dál než na úpatí. Horolezci se do hor vrátili znovu až na konci 20. let, kdy se roku 1929 o výstup na Chan Tengri neúspěšně pokusila výprava Michaila Timofějeviče Pogrebeckého. O dva roky později pak další výprava vedená Pogrebeckým Chan Tengri z jihu zdolala. Následoval boom horolezecké činnosti v Ťan-šanu, kdy bylo v průběhu 30. let zdoláno mnoho horských štítů v oblastech Kyrgyzského hřbetu a centrálního Ťan-šanu a působila zde celá řada výprav. Roku 1937 byl skupinou Augusta Andrejeviče Letavěta poprvé pozorován vysoký štít na jih od Chan Tengri, a proto Letavět následujícího roku zorganizoval výpravu s cílem tento štít zdolat. To se zdařilo 19. září 1938 účastníkům této expedice Leonidu Gutmanovi, Jevgeniji Ivanovovi a Alexandru Sidorenkovi, kteří pomocí leteckého altimetru určili výšku vrcholu na 6900 m n. m. a pojmenovali vrchol "Pik 20 let Komsomola". Rozvoj horolezectví přerušila druhá světová válka, během níž ale také v roce 1943 proběhlo topografické mapování centrálního Ťan-šan, přičemž byla změřena výška "Piku 20 let Komsomola" na 7439 m n. m., což z něj činí nejvyšší vrchol Ťan-šanu. Na počest vítězství bitvy u Stalingradu došlo k přejmenování vrcholu na "Štít Vítězství" ("Pik Pobedy"). Zároveň byl však vzhledem k velkému výškovému rozdílu zpochybněn výstup z roku 1938.