Vnější zeď (řecky Ἕξω Τείχος, tedy "Exō Teichos" nebo též "Proteichisma") byla postavena ve vzdálenosti 15 až 20 metů od brány, čímž vytvářela mezi dvěma zdmi prostranství zvané "perivolos". Vnější zeď měla u základů tloušťku dvou metrů a uvnitř ní se v úrovni "perivolu" nacházely klenuté komory. Nad nimi byl postaven ochoz s cimbuřím, a to ve výšce 8,5 metru. Přístup k Vnější zdi z města byl možný skrze hlavní brány nebo případně malými postranními brankami vybudovanými v podstavě věží Vnitřní zdi. Podobně jako vnitřní opevnění mělo i to vnější 96 půlkruhových či čtvercových věží rozmístěných napůl cesty mezi věžemi Vnitřní zdi a sloužících jako jejich podpora. Uvnitř byla místnost na úrovni "perivolu", doplněná plochou střechou nahoře taktéž obehnanou cimbuřím. Její dolní část pak mohla být doplněna menší postranní brankou, což umožňovalo přístup na vnější prostranství. Vnější zeď byla sama o sobě impozantní obrannou stavbou – během obléhání v letech 1422 a 1453 se Byzantinci a jejich spojenci vzhledem ke svým malým počtům zaměřili právě na obranu Vnější zdi.