Prozatímní Národní shromáždění Německého Rakouska vydalo 6. února 1919 zákon o zřízení německorakouského Správního soudního dvora, podle zákona měl jeho soudce ustanovit výkonný výbor Státní rady. Prezidentem tohoto republikánského soudu byl jmenován poslední prezident Říšského soudu Karl Grabmayr. V roce 1934 byl Správní soudní dvůr stavovského Rakouského státu sloučen spolu s Ústavním soudem do Spolkového soudu ("Bundesgerichtshof"). Vzhledem k tomu, že ustavní soudnictví, na rozdíl od správního soudnictví, bylo v nacistickém období eliminováno, byl roku 1940 přejmenován zpět na Správní soudní dvůr a v roce 1941 sloučen s pruským Vrchním správním soudem do Říšského správního soudu ("Reichsverwaltungsgericht"). Správní soudní dvůr obnovil svou činnost po skončení nacistické nadvlády v prosinci 1945.