Karel Čurda uprchl za přítelkyní, se kterou měl před svým odchodem do zahraničí dítě. Později strávil několik týdnů u rodičů v době, kdy v Praze Kubiš s Gabčíkem provedli atentát. Noviny po atentátu neustále zveřejňovaly nová jména popravených osob. Byly vypáleny Lidice 10. června 1942. Po vyhlášení amnestie (pro kohokoliv, kdo přijde s informací) jako jeden ze zoufalých kroků gestapa, Čurda pod tlakem rodiny či obavy o ni, se rozhoduje obětovat všechny ostatní a nejprve zasílá 13. června anonymní dopis s udáním Gabčíka a Kubiše na úřadovnu gestapa v Benešově. Dopis ale zůstal zcela bez odezvy jako jeden z mnoha. 16. června tedy Čurda osobně přijel do Prahy a vstoupil do Petschkova paláce – hlavní úřadovny Gestapa. Gestapo začalo okamžitě s jeho výslechem. Karel Čurda nevěděl, kde se teď strůjci atentátu ukrývají, ale měl jejich původní kontaktní adresy. Kontaktní adresy i jména lidí, kteří skupinám pomáhali. Postupně Gestapo začalo ihned zatýkat a brutálně mučit lidi, zapojené do odboje a rozkrývat prakticky celou síť. Tak se stalo, že např. rodina Moravcova (pozn. nejedná se o rodinu Františka Moravce), kde bylo neoficiální velitelství všech parašutistů, byla také prozrazena. Marie Moravcová spáchala sebevraždu jedem před zraky manžela, před zatčením gestapem. Syn Vlastimil nebyl v době zatčení doma a byl zpět do Prahy přivolán falešným telegramem, ve kterém stálo, že matka těžce onemocněla. Po návratu byl zatčen a mučen gestapem, stejně jako otec Alois. Pravděpodobně Vlastimil po dlouhém mučení, kdy mu mimo jiné ukázali useknutou hlavu jeho matky (o jejíž sebevraždě nevěděl), nakonec prozradil, že parašutisté jsou schovaní v kryptě kostela sv. Cyrila a Metoděje.