Republika musí ve 12. a 13. století balancovat mezi třemi velkými mocnostmi Svatou říší římskou, Byzantskou říší a Sicilským královstvím pod vládou Normanů, jež bylo ustanoveno v jižní Itálii a na Sicílii. Německým králům a císařům se formálně podřídila, ale odmítala jim vyplácet peníze, pod záminkou že již vydává nemalé sumy na obranu pobřeží severní Itálie. Kvůli tomu byly vztahy s nimi napjaté a Janov investoval mnoho peněz do obranyschopnosti Ligurie, například ve formě skupování a udržby hradů chránících přístupy k městu, výstavby a posilování vlastních hradeb a dokonce i pasování vlastních rytířů, kteří měli k obraně přispívat. S Byzantskou říší bylo postupně ustanoveno několik obchodních dohod, zajišťujících mimo jiné nízká cla pro janovské obchodníky na celém území říše a janovskou obchodní čtvrť v Konstantinopoli, kterou byla ale dvakrát s mohutnými finančními ztrátami vydrancována, poprvé z iniciativy Pisy, podruhé Benátek. Republika nakonec dosáhla s říší velmi výhodných dohod roku 1201, roku 1204 ale byla Konstantinopol obsazena a vypleněna Benátčany, kteří tak získali ve zbytku Byzantské říše na dalších padesát let dominantní postavení. S Normanským královstvím byly uzavřeny dohody ve snaze zajistit mezi oběma státy mír, přesto se ale Janov později podílel na dobytí Sicílie ze strany Svaté říše římské.