1894 udbrød det såkaldte Tong-hak-oprør på Korea af dem, der ønskede videre fremskridt og derfor hældede til Japan. Dettes regering greb den velkomne anledning til at blande sig i striden og besatte hovedstaden Soul med tropper. Men dette førte til en krig med Kina og gav Japan rig lejlighed til at vise sin overlegenhed både til lands og til vands og således godtgøre, hvor megen nytte det havde haft af den europæiske teknik. Ved fredsslutningen 17. april 1895 i Shimonoseki måtte Kina ikke alene give afkald på sit nominelle overherredømme over Korea, men også afstå Formosa (Taiwan) og Pescadores-øerne samt halvøen Liaotung med fæstningen Port Arthur, og desuden udrede anselige krigsomkostninger. Et tryk fra Ruslands side, støttet af Frankrig og Tyskland, nødte dog Japan til at give afkald på Liaotung, og skuffelsen herover blev så meget større, da den kinesiske regering 1898 forpagtede den nævnte halvø til Rusland for et tidsrum af 99 år. Japan, hvis statsmænd forinden havde søgt at overtale Kinas regering til at slå ind på fremskridtets vej som det eneste middel til at redde riget fra afmagt og opløsning, blev derved drevet over imod England, som allerede ved freden 1895 havde støttet dets ønsker. Foreløbig søgte Japan et slags vederlag for tabet af Liaotung ved at øve en væsentlig indflydelse på udviklingen i Korea; men for at sikre sin nyvundne magtstilling, navnlig over for Rusland, måtte det med stærk anspændelse af sine finansielle kræfter yderligere udvikle både hær og flåde.