Før andre verdenskrig arbeidet han som advokat på Lillehammer. Han deltok som vernepliktig offiser i motstanden mot den tyske invasjonen i 1940, blant annet i kamp i nærheten av Høytorp fort. Han hadde vært medlem av Nasjonal Samling siden 1930-årene, og i februar 1941 ble han konstituert som riksadvokat, et embede han hadde til mai 1945. Han etterfulgte Haakon Sund, som hadde blitt avsatt fra embedet i 1941. Ifølge "Norsk krigsleksikon" førte Nordvik «en overveiende saklig linje» som leder av landets påtalemyndighet under krigen, og motsatte seg ved minst en anledning krav om dødsstraff fra den politiske NS-ledelsen. Han fokuserte på utførelsen av sine embedsoppgaver innen den ordinære rettspleien og var ikke noen aktiv deltager i politikk i krigsårene.