Після здобуття незалежності Націонал-демократична партія Крамаржа, прихильниками якої були переважно консервативні представники середнього класу, втратила значну частину свого "сенсу існування". Консервативний Крамарж був не зв’язаний з лівим настроєм виборців. Оскільки він був у Парижі перші місяці 1919 року, заслуга в його реформах належала його міністру фінансів Алоїзу Рашину та Антоніну Швелі. Крамарж, сильний русофіл, який був одружений з росіянкою, представляв Чехословаччину на Паризькій мирній конференції 1919 р.. Крамарж подав у відставку через те, що міністр закордонних справ Бенеш не підтримав антикомуністичні сили в Росії.