Egy római katolikus kisnemesi családban született. Apja, Kiss József, előbb a budai Császár fürdő tulajdonosa, majd 1814 és 1824 között Szeged polgármestere, anyja, Szerenka Julianna asszony volt. Gyermekkorát Algyőn töltötte, Budán és Szegeden végezte tanulmányait, majd 1809-től a 37. magyar gyalogezredben volt kadét. Az Osztrák Császárság katonájaként 1813 augusztusában részt vett a Napóleon serege ellen vívott drezdai és kulmi ütközetekben, majd októberben a Lipcse mellett vívott „népek csatájában”, s még ugyanebben az évben zászlóssá léptették elő. 1815-ben a közreműködésével szervezett zászlóaljjal itáliai és dél-franciaországi hadszíntereken harcolt I. Joachim nápolyi király és Napóleon hadai ellen. Részt vett a július 2-ai Les Rousses-i ütközetben, majd októberben hadnaggyá léptették elő. 1816-tól ezredével Galíciában állomásozott, 1824-től főhadnagyi rangban a budai gránátoszászlóaljban, 1827-től a 27. gyalogezred nagyváradi 3. zászlóaljában, 1830 után pedig ugyancsak a 27. ezred szegedi és gyulai hadfogó parancsnokságán teljesített szolgálatot. 1831-ben a nagyváradi katonai nevelőintézet igazgatójává nevezték ki, majd 1835-ben századosi rangban Lembergbe helyezték át. Miután felettesei rosszallották a reformeszmék iránti rokonszenvét és irodalmi törekvéseit, 1837-ben nyugdíjazását kérte.