Після знищення Батурина і Полтавської битви, коли гетьман Мазепа перейшов на бік Карла ХІІ, Петро І повною мірою усвідомив свою помилку. З того часу у Російській імперії почалася «героїзація» Іскри та Кочубея, вони стали частиною російської ідеології, «мучениками». Їм було влаштоване пишне перепоховання на території Києво-Печерської лаври, а їхні роди — наділені значними титулами та привілеями. Нащадки Кочубея були нобілітовані. Їхній дворянський герб був удостоєний девізом "Загинувши, возвеличуюсь".