Жозе́ Іна́сіу Роке́те (; липень — ) — португальський монах-францисканець, видавець, мовознавець, перекладач. Народився в Алкабідеше, Кашкайш, Португалія. Син чиновника Антоніу Рокете. Отримав гарну освіту. Всупереч батьківській волі прийняв чернецтво у Ешторільському монастиря святого Антонія (1821). Вивчав філософію і теологію у францисканських монастирях Кампу Майора і Порталегре (1825). У Громадянській війні підтримував короля Мігела. Після перемоги лібералів і заборони чернечих орденів (1834) був ув'язнений, а згодом — депортований (1836). Мешкав у Лондоні та Парижі. Допомагав у дослідженнях португальському історику Мануелу де Баррушу, який працював у вигнанні в Парижі. Повернувшись на батьківщину (1857), викладав герменевтику і риторику, працював секретарем Лісабонського патріархату. Член Лісабонської академії наук. Автор праць присвячених теології, історії, дидактиці. Помер у Сантарені, Португалія.