Према Статуту Савеза комуниста Југославије Централни комитет био је највиши орган Партије између два Конгреса. Број чланова и начин избора Централног комитета утврђивао је Конгрес својом одлуком, настојећи да приликом избора буду заступљене све републике и покрајинске организације, као и Организација СКЈ у ЈНА. У току илегалног периода рада Партије, пре Другог светског рата, број чланова Централног комитета кретао се од 20 до 30 чланова, док је након Другог светског рата, број чланова Централног комитета био знатно већи. На Петом конгресу (1948) изабран је Централни комитет са 63 члана, на Шестом конгресу (1952) са 109 чланова, на Седмом конгресу (1958) са 135 чланова, на Осмом конгресу (1964) са 155 чланова, на Десетом конгресу (1974) са 166 чланова, на Једанаестом конгресу (1978), на Дванаестом конгресу (1982) са 163 члана и на Тринаестом конгресу (1986) са 157 чланова.