Као високом византијском достојанственику, поверена му је команда над делом трупа које су браниле северозападни део морског бедема на Златном рогу, који се наслањао на градске четврти Влахерну и Фанар. Том делу бедема је посвећена посебна пажња, пошто је једини пут када су странци освојили Цариграда, то било учињено преко тог дела бедема. Тада (1204) су крсташи IV крсташког похода преко њих продрли у град и срушили Византију. Поред тога, он је руководио одредима који су тражили и уништавали османске тунеле. Заједно са инжењером Јоханом Грантом, открио је већи број тунела који су копани испод бедема, а у једном од њих су успели да заробе једног од османских инжењера. Он им је, након мучења, открио положаје преосталих тунела који су уништени, након чега су Османлије одустале од тог начина борбе.