Мир у Бреди заоштрио је Де Витове односе са Лујем XIV. Луј напада јужну Низоземску улазећи тако 1667. године у рат са Шпанијом (Деволуциони рат). Низоземска приступа тројном споразуму (1668), заједно са Енглеском и Шведском. Колбер води антинизоземску политику и смета му низоземски успон. Рестаурација Стјуарта довела је до побољшања положаја Виљема III (иначе, сестрића новог енглеског краља). Опозвана је одлука о искључењу Виљема са свих функција. Холандија 1667. године укида функцију штатхолдера и команданта сувоземних и поморских снага документом познатим као Вечни едикт. То не решава уставно питање у Низоземској јер Холандију нису следиле остале провинције. Утицај Де Вита опада од 1670. године. Исте године закључен је тајни споразум у Доверу између Енглеске и Француске о подели Низоземске. Рат избија 1672. године. Низоземска нема армију којом би се бранила. Луј улази у Утрехт. Де Вит је рањен од стране присталица Оранских и силази са политичке сцене. Већина градова опозива Вечни едикт, те је Виљем враћен на функцију штатхолдера и команданта сувоземних и поморских снага. Де Вит подноси оставку на функцију великог адвоката, а убрзо је убијен у Хагу.