Од 8. септембра 1914. аустроугарска 5. армија вршила је нови притисак на Дрини и Сави. Српска Прва армија се због тога морала повући из Срема (а и због тога што изведена офанзива није имала дугорочан стратешки карактер). Српско високо командовање сматрало је након тешких борби на десној обали Дрине да је аутроугарска офанзива сломљена и да је непријатељ потучен. Али, српска војска није имала снаге да одбаци непријатеља па је дошло до рововске војне која је у историју ушла под именом Дринска битка. Најжешће борбе вођене су на гребену планине Гучево и на Мачковом камену на планини Јагодњи, на којем су обе стране покушавале да збаце непријатеља са овог стратешки битног виса. Иако је цела 1914-та и 1915-та током рата била маневарска, постоји један краћи период стабилизације фронта. Период од 26.Септембра 1914-те је период када у Србији после маневарских борби почиње рововска војна. О рововском начињу ратовања је забележено у књизи Стевана Јаковљевића Српска триологија , Поред те врзине виде се свежи ровови. Одатле се пружају десно посред једне њиве, онда ивицом кукурузишта и губе се у неком забрану. Даље, они се протежу поред стогова сламе, после су заломљени у цик-цак и нестаје их у даљини. А готово равномерно испред наших ровова, само негде ближе, а негде даље протеже се линија непријатљских ровова... Кроз дурбин видимо наше војнике како леже. Један чак скинуо блузу, други се се сагао и иде поред рова. У оном кукурузишту један се исправио и осматра. А нешто позади види се мали ров. Сигурно заклон за комнадира чете. Из аустријских ровова провирују жути телећаци(ранчеви), а иза стрељачке линије крећу се тројица и одлазе у позадину."