Далмација је по подели Римског царства припала знатно слабијем, Западном римском царству. После пада Западног римског царства, Далмација улази у састав државе Гота који су владали западним Балканом пре одласка у Италију. Владавина Источних Гота насилно је прекинута 535. године када Јустинијан, у свом рату за обнову Царства, осваја Салону, центар провинције. Тако је Далмација ушла у састав Византијског царства царства. У време Јустинијана, словенско-бугарске провале допиру све до средње Грчке. Западни део Балкана је, као и раније, остао прилично поштеђен. Планинска унутрашњост провинције одбијала је непријатеља. Према сведочењу Прокопија, Словени су 550. године опустошили Далмацију. Знатно опаснији били су Авари који су, након освајања Сирмија 582. године, створили услове за продирање путем Сирмиј-Салона. Тим путем је аварски каган освојио 597. године Вонке у данашњој Босни и порушио преко 40 тврђава Тада се по последњи пут спомиње слободна римска Далмација. Археолози су наилазили на трагове закопаног новца из периода последњих деценија 6. века. Након збацивања цара Маврикија (602) Аварско-словенске масе преплавиле су Балкан, не штедећи ни западни део. Око 614. године освајају Салону, седиште провинције. Словени су у овом првом периоду били измешани са Аварима. Нови талас насељавања слободних Словена, Срба и Хрвата, је у време цара Ираклија (610—641). Западне делове провинције населили су Хрвати, а остатак Срби. Област Хрвата простирала се од Цетине до Истре, а област Срба од Цетине до Раса На том великом простору били су насељени и романизовани Илири.