Прва Гран при Реноовог мотора у Бразилу била је једна од оних које је екипа требало да заборави: Бутсен је одустао после квара на мотору а Патрезе после проблема са алтернатором након што је водио и трку почео као други . Екипа Вилијамс-Рено је улапео да се врати на прави колосек са Бутсеном који је завршио као четврти у следећој трци на Имоли, освојивши том приликом за тим три поена у првенству. Две трке касније на Великој награди Мексика, тим је успео да се попне на прво победничко постоље са Реноовим мотором , с обзиром да је Патресе завршио на другом месту, 15 секунди иза Ајртона Сене. Следеће недеље Патрезе је поново завршио трку каодруги иако је кренуо као 14. док је Бутсен завршио као шести. У шестој рунди у Монтреалу, Вилијамс не само да је постигао прву победу са новим мотором, него и прву двоструку победу у историји екипе: Белгијанац је био први а Италијан одмах иза њега, што је донело Вилијамсу 15 бодова тимској конкуренцији . Вилијамс је завршио на другом месту у Првенству Конструктора, са укупно 77 поена; 64 поена иза Мекларена. Патресе је годину окончао као трећи у Првенству Возача са 40 поена, 41 поена иза Светског првака за 1989 , Алана Проста. Бутсен је на крају био пети са 37 поена, после победе последњег "викенда" у Аделајду . Бутсенов тријумф значио је да је екипа из Оксфордшира обележила почетак и крај деценије у Аустралији својим победама.