הבריחה הצילה את חייהם, כי לאחר פלישת הגרמנים ליוגוסלביה שהחלה ב-6 באפריל 1941, נתפסו אנשי טרנספורט-קלאדובו, כאלף נפשות, ונרצחו. באפריל 1941 הלכה חבורת הבחורים (ללא הרטה שנותרה במחנה שאבאץ) לבלגרד המופצצת, שם הם פלשו לשגרירות פולין העזובה וגנבו דרכונים ריקים. רומק חזר למחנה בשאבאץ בלילה שבין 30 באפריל ל-1 במאי 1941, והם המשיכו בבריחתם בזהות בדויה של פולנים, נוצרים קתולים. משם המשיכו אל הים האדריאטי, במעלה החוף הדלמטי (קרואטיה של היום), טריאסט, ונציה והגיעו לרומא. שם מסרו עצמם למשטרה המקומית שגילתה יחס אוהד לפליטים ה'קתולים' והם נשלחו לעבוד בחקלאות בכפר בהרי האברוצים. שם עבדו במשך שנתיים ומחצה וחיו חיי כפר ושלווה יחסית. תקופה זאת הסתיימה כאשר בנות הברית פלשו לאיטליה מזה, והגרמנים, ששינו בינתיים את יחסם לאיטליה, מזה. בתוך מהומת המלחמה עזבו את כפרם, ותוך סיכון רב עברו את קווי החזית. הם עבדו למחייתם באחד ממחנות הארמייה השמינית בבארי באיטליה, השיגו סרטיפיקטים לפלשתינה, והמשיכו באוניה דרך מצרים עד למחנה עתלית.