Sicilski baročni slog se je uresničil med večjim ponovnim obnavljanjem po močnem potresu leta 1693. Pred tem se je baročni slog na otoku uporabljal naivno in provincialno, saj se je razvil iz hibridne avtohtone arhitekture, namesto da bi izhajal iz velikih baročnih arhitektur v Rimu. Po potresu so lokalni arhitekti, med katerimi so se mnogi učili v Rimu, dobili mnogo priložnosti za poustvarjanje bolj dovršene baročne arhitekture, ki je postala priljubljena v celinski Italiji; delo teh lokalnih arhitektov - in nova zvrst arhitekturnih gravur, ki so jih uvedli - je navdihnilo več lokalnih arhitektov, da so sledili njihovemu vodstvu. Okoli leta 1730 so sicilski arhitekti zaupali v uporabo baročnega sloga. Njihova posebna interpretacija je privedla do nadaljnjega razvoja do personalizirane in zelo lokalizirane umetniške oblike na otoku. Od 1780-ih je slog postopoma nadomestil novo modni neoklasicizem.