La Segona Guerra púnica té com a punt culminant la campanya d'Itàlia: el general Anníbal Barca, de la família dels Bàrcides, travessar els Pirineus i els Alps amb els seus elefants. Renuncia, però, a entrar a Roma. El pretext de la guerra va ser Sagunt per als cartaginesos. Una ambaixada romana a Cartago només va poder comprovar l'aprovació de la ciutat de l'actuació del bàrcida a Ibèria i, per tant, del conflicte entre les dues potències. L'expedició d'Anníbal comença el 218 ae, amb un exèrcit de 90.000 infants, 12.000 genets, i 37 elefants. Travessa la Gàl·lia, evitant els aliats de Roma a la regió, i fins i tot aconsegueix la incorporació de certs pobles gals. Travessa els Alps per un camí allunyat del mar, a fi d'evitar les legions romanes, encara que perd la major part dels elefants, i nombrosos soldats, de manera que només arriben a Itàlia uns 20.000 soldats d'infanteria, i 6.000 genets. El descens per Itàlia és una successió de victòries fulminants: Batalla del Ticino, Batalla del Trèbia, Batalla del llac Trasimé. Després d'aquesta última, Anníbal deixa partir els aliats italians, per dividir el camp adversari, i renuncia a prendre la ciutat. Roma nomena dictador Quint Fabi Màxim, però sofreix una nova derrota en la Batalla de Cannes, per la superioritat tàctica cartaginesa.