El regiment es va quedar a Irlanda la major part de la Guerra dels Set Anys, i l'1 de gener de 1767 fou traslladat a Amèrica. El regiment va arribar a Filadèlfia l'11 de juliol de 1767, sota comandament del tinent coronel John Wilkins. El regiment es va quedar allí, tot i que un petit destacament va traslladar-se a Ft. Pitt aquell estiu. La major part dels homes, amb Wilkins, van ser enviats a Illinois a principis del 1768, on es van quedar fins l'abril de 1772, quan el Fort de Chartres fou abandonat. Un petit destacament, liderat pel capità Hugh Lord, es va quedar al Ft. Gage (Kaskaskia), Illinois, fins al maig de 1776, quan se li oprdenà marxar cap a Detroit, anticipant-se a un possible atac dels americans. La resta del regiment es trobava a Boston, on la companyia va participar en les batalles de Lexington, Concord i Bunker Hill, els seus primers combats formals en 50 anys. El regiment va ser fusionat amb altres regiments a Boston el desembre de 1775 i a Detroit el juliol de 1776. Segons la història del regiment, les seves baixes a Lexington/Concord van ser de 2 morts i 4 ferits {.p. 48}, i a Bunker Hill 3 morts i 7 ferits, inclòs el tinent Richardson {.p. 49}. Un destacament dels Reials Irlandesos, juntament amb un regiment dels Reials Americans, van marxar cap a Penobscott, Maine, per tallar fusta per la guarnició, a principis de la tardor de 1775. Les vuit companyies de Boston van fusionar-se el desembre de 1775.