În cele din urmă, Rosetti s-a întors la București după armistițiul din noiembrie 1918. În 1919, el și Mille făceau parte dintr-o echipă care reprezenta conducerea Partidului Socialist din România. La începutul anilor 1920, Rosetti s-a întors la colaborarea cu ziarele și revistele din toată România, inclusiv: "Dimineața", "Îndreptarea", "Rampa", "Universul", "Viața Romînească", "Ziarul Științelor și Călătoriilor", "Cele Trei Crișuri", "Di Granda", "Foaia Tinerimii", "Ilustrația", "Izbânda", "Lumea Copiilor", "Lumea Ilustrată", "Poetul", "Sănătatea", "Săptămâna Muncii Intelectuale și Artistice" și "Viața Studențească". Până în 1930, opera lui a fost prezentă și în "Omul Liber", "Basarabia", "Brazda", "Ecoul", "Propilee Literare", "Revista Politică" și "Revista Subofițerilor". De asemenea el a publicat traduceri în "Orizontul" precum și literatură juridică în "Curierul Judiciar", "Revista Penală", și mai târziu în "Palatul de Justiție" și "Poliția Modernă". În 1923, el s-a reunit cu Liga Drepturilor Omului cu înclinare de stânga, fondată de Constantin Costa-Foru și Vasile Stroescu. În martie, alături de savantul Mina Minovici și de politicianul Grigore Trancu-Iași, el a fondat Societatea Nirvana (mai târziu "Cenușa"), care administra Crematoriul din București. Cu toate acestea, când soția lui a murit în 1926, ea a fost îngropată la Cimitirul Bellu.