Armata cazacilor de la Azov a fost implicată la scurtă vreme după formarea ei în Războiul Caucazului. Comandanții ruși din regiune au luat hotărârea să exercite presiuni asupra cerchezilor prin atacuri lansate de pe versanții sud-vestici ai Caucazului, adică de la Strâmtoarea Kerci, de-a lungul coastei Mării Negre, până în Abhazia. Cazacii au constituit o linie defensivă de la Anapa până la Suhumi. Prima debarcare amfibie rusă făcută de Flota Mării Negre a avut loc în 1830 lângă Gagra, pe vremea în care Armata Azovului nu exista încă. După colonizarea cazacilor lui Gladki în 1832, el a trecut imediat la formarea a 10 comandouri formate din câte 20 de cazaci (mai târziu, efectivele comandourilor au crescut la 26 de cazaci) dotate cu barje (барка barka). Bazele micii flote au fost stabilite la Suhumi și Konstantinovka. De aici, cazacii executau misiuni de recunoaștere, mai înainte de atacurile sau debarcările marinei imperiale și sprijineau cu foc debarcările marinarilor.