I middelalderen var stråtag stadig den mest udbredte form form tag. I takt med at byerne voksede og flere mennesker blev samlet på et lille område, blev det dog et stigende problem med brande i byerne. Stråtagene gjorde det nemt for brandene at sprede sig, så en brand i ét hus kunne hurtigt ødelægge store dele af byerne. Man gik derfor i stigende grad over til at benytte faste tage af tegl og træspån i de tæt bebyggede områder i byerne for at mindske brandfaren. Efter Storbranden i London i 1666 blev alle stråtage forbudt i byen. Ved rekonstruktionen af Shakespeare's Globe ud til Themsen var den første og eneste bygning siden branden, der har fået tilladelse til at bruge stråtag. På landet var stråtage dog stadig fremherskende. Dette blev ikke kun brugt til beboelsesbygninger men også til eksempelvis stalde, fadebure og nauste.