Slaget ved Antietam den 17. september 1862, var den blodigste dag i amerikansk militærhistorie. De undertallige konfødererede styrker kæmpede desperat og godt. Trods betydelige fordele i troppestyrke var McClellan de af stand til at samle sine styrker effektivt, hvilket betød at Lee kunne flytte sine forsvarere så de kunne parere hvert af de tre Unionsfremstød, som blev iværksat et for et mod konføderationen venstre fløj, centrum og højre fløj. Og McClellan var ikke villige til at indsætte sine rigelige reserver for at slå kapital af sine lokale succeser. Historikeren James M. McPherson har pointeret at de to korps, som McClellan holdt i reserve udgjorde en større styrke end hele Lee's armé. Årsagen til McClellans tilbageholdenhed var, at han, som i tidligere slag, var overbevist om at han var i undertal.