A háború keleti frontjának számos súlyos harca lengyel területeken zajlott le. Az első világháború legkorábbi időszaka igen fontos német győzelmeket hozott (tannenbergi csata és első mazuri-tavaki csata). Az osztrák-magyar haderő már kevésbé volt sikeres az oroszok elleni harcban. A kraśniki csata és Przemyśl első ostroma ugyan még orosz kudarccal végződött, a második ostrom azonban már nem. Az oroszok jelentős területeket foglaltak el Galíciában, és Magyarországra is betörtek. Az orosz erők 1914-ben nagyon közel kerültek Krakkóhoz, mielőtt visszaverték őket. A következő év első felében súlyos harcok folytak Galíciában, Krakkótól keletre, amelyek a központi hatalmak sikerével zárultak (Gorlicei áttörés és Przemyśl harmadik ostroma). A háború első felében több egyéb csata is lezajlott lengyel területeken, amelyek közül kiemelhető a második mazuri-tavaki csata és a limanowai csata. 1915-ben a visszavonuló orosz hadsereg kifosztotta és feladta a lengyel területeket, megpróbálva követni a felperzselt föld 1812-ben alkalmazott taktikáját. Az oroszok az ottani lakosok százezreit lakoltatták ki és deportálták az ellenséggel való kollaborálás gyanújával. A németek 1915 végére elfoglalták a teljes Visztula menti határterületet, beleértve Varsót. 1916-ban Galíciában egy újabb orosz offenzíva (Bruszilov-offenzíva) súlyosbította a civil lakosság ekkorra már kétségbeejtő helyzetét a háborús övezetben. Körülbelül egymillió lengyel menekült kelet felé, az orosz vonalak mögé a háborúban. Annak ellenére, hogy az 1916-os orosz offenzíva meglepetésként érte a központi hatalmakat, a gyenge kommunikáció és logisztika megakadályozta, hogy az oroszok teljesen kihasználják a helyzetük előnyeit.