Amikor Longstreet csapatai augusztus 29-én dél körül megérkeztek, Lee szárnytámadást tervezett az uniós hadsereg ellen, mely Jacksonra fókuszálta figyelmét. Longstreet Lee három támadásra való ösztökélése alól is kibújt, azt ajánlva helyette, hogy harcfelderítést indítsanak az előttük levő terep felderítése céljából. Délután 6:30-ra Shanks Evans dandártábornok hadosztálya előrenyomult az V. hadosztály csapatai ellen és Longstreet 8:30-kor visszavonta őket, miután tájékozódott a terepviszonyok és az ellenség pozíciója felől. Másnap Longstreet előkészületei meghozták eredményüket, mivel tüzérsége nagy szerepet játszott benne, hogy Jackson vissza tudta verni az V. hadtest támadását és kihasználva a szövetségi erőkön eluralkodó káoszt csapatait saját kezdeményezésére ellentámadásra indította, mielőtt Lee-től várt támadási parancs megérkezett volna. A bekövetkező fényes győzelem ellenére Longstreet teljesítményét a háború után kritika érte a veszett ügy szószólói részéről, akik azt állították, hogy lassúsága és támadástól való vonakodása, valamint Lee-vel szembeni engedetlensége annak a vitatott viselkedésnek hírnöke volt, melyet 1863. július 2-án a Gettysburgi csatában tanúsított. Lee életrajzírója, Douglas Southall Freeman történész szerint: "„A gettysburgi katasztrófa magvai közül jó néhányat ebben a momentumban vetettek el, mikor Lee meghajolt Longstreet akarata előtt és Longstreet rájött, hogy meg fog.”"