Zinóviev va deixar de criticar el comunisme en els inicis de la perestroika, anys abans de l'augment del crim i els problemes socioeconòmics als quals va haver de fer front Rússia en els anys noranta. Va parlar en defensa d'alguns aspectes del règim soviètic, i va condemnar radicalment les reformes iniciades per Borís Ieltsin. La derrota del Comitè Estatal d'Emergència, Zinóviev la va qualificar de "tragèdia històrica" i va avaluar negativament el col·lapse de l'URSS; sobre Ieltsin i els reformadors russos en va parlar repetidament, utilitzant expressions extremadament dures ("idiotes", "escòria", "cretins", "ielitsinoides", etc.), i els exigia mesures punitives.