El 19 de setembre de 1935 va assistir a la reunió clandestina en la qual es va constituir el Partit Obrer d'Unificació Marxista (POUM), formant part del seu comitè executiu. En esclatar la guerra civil va ser elegit delegat a la Junta de Seguretat Interior de Catalunya, que el nomenà secretari general d'orde públic. El desembre de 1936 va ser un dels signants del manifest del comitè central del POUM davant la crisi del govern de la Generalitat, en la qual el POUM fou exclòs del govern català. Detingut després de maig de 1937 aconseguí d'evadir-se i marxà a França el 1938, on ajudà als refugiats entre 1939 i 1941, data en què fou detingut a Montalban i condemnat a quatre anys de presó. Fou reclòs en un camp de concentració prop de Dunkerke fins al desembarc aliat. El 1944 seguint les tesis de Rovira se separà del POUM per fundar el Moviment Socialista de Catalunya, del qual formà part del Secretariat el 1945 fins a la constitució del primer Comitè Executiu. Seguí Rovira en la seva tesi de mantenir el MSC com "front orgànic" i no passar encara a ser un partit, fet pel qual renuncià a tenir un lloc directiu. El 1978 ingressà en PSC, essent secretari de la secció de París. Es autor amb Josep Pané del llibre: "Josep Rovira" (1978).