La poesia de Brooke va guanyar molts entusiastes i seguidors, i va ser elogiada pel traductor Edward Marsh, que la va ensenyar de Winston Churchill, llavors Primer Lord de l'Almirallat. Brooke va ser comissionat a la reserva voluntària naval real com sotstinent temporal, poc després de complir 27 anys, i va participar en l'expedició d'Anvers la Divisió de la Marina Reial l'octubre de 1914. Es va embarcar amb el Cos Expedicionari del Mediterrani britànic el 28 de febrer 1915, però va desenvolupar sèpsia per la picada d'un mosquit infectat. Va morir a les 4:46 de la tarda del 23 d'abril de 1915 al vaixell hospital francès "Duguay-Trouin", amarrat en una badia de l'illa grega de Skiros a la mar Egea, mentre estava de camí cap a l'amarratge a Gal·lípoli. Com que la força expedicionària tenia l'ordre de sortir immediatament, Brooke va ser enterrat a les 11 de la nit, en un oliverar en Skiros. El lloc va ser escollit pel seu amic proper, William Denis Browne, que va escriure: