Va desertar de l'exèrcit otomà i es va unir a la revolta àrab sota el lideratge de Hussein ibn Ali, xerif de la Meca. A finals de la primera Guerra Mundial, va ser membre de un comissió de sis homes encarregada d'exercir l'autoritat executiva a Síria fins que fos proclamat el Regne de Síria sota el rei haiximita Faisal; des de l'octubre de 1918, va ser nomenat camarlenc privat del monarca. El regne fou proclamat el 8 de març de 1920 però dissolt pels francesos el 24 de juliol següent; França va imposar el seu mandat a Síria envirtit dels acords Sykes-Picot i la conferència de San Remo i Faisal va marxar a l'exili. Ulshi llavors va restar en camp francès i va participar en els successius governs instal·lats pels francesos, presidint el que va estar en vigor del 6 de setembre de 1920 al 30 de novembre de 1920, havent ocupat abans i després diversos alts càrrecs en el gabinet. Ràpidament va guanyar una reputació de servilisme als francesos i de nepotisme quan va nomenar a diversos membres de la seva família a altes posicions del govern. El mandat francès va dividir Síria en diverses zones incorporant una part del territori al Mont Líban per formar el Gran Líban, provocant l'hostilitat del nacionalistes sirians i diverses revoltes que va esclatar a tot el país.