Na začátku zavedení konvojů němečtí velitelé ponorek potápěli při jednom útoku na konvoj i 7 lodí najednou. Vděčili za to hlavně slabému zajištění konvojů, kde na jeden konvoj připadaly jen dvě až tři doprovodná plavidla. Tyto úspěchy mohly být mnohem vyšší nebýt technických problémů s torpédy. Torpéda měla elektromagnetické zapalovače, která měla explodovat v momentě, kdy torpédo bylo pod lodí. Problém byl v tom, že elektromagnetické pole není stálé (což tehdejší inženýři a vědci neznali), a že torpéda nedokázala držet přednastavenou hloubku. Velkým problémem bylo proto správně nastavit zapalovače, což mělo za následek pouze 30% účinnost torpéd. Kapitán Prien v hlášení z norského tažení napsal, že vystřelil salvu 6 torpéd proti vícero lodím na vzdálenost 2000 metrů, nevybuchlo ani jedno. Admirál zodpovědný za vývoj torpéd byl postaven před vojenský soud, jenže to nemohlo pomoci. Problémy s torpédy Němci vyřešili až roku 1943. Britská obrana se postupně konsolidovala a ponorky se dostávaly do defenzívy.