У 1298 Едуард I знову вдерся до Шотландії. Король привів 12000 воїнів (у тому числі понад 1000 важкоозброєної кінноти). Воллес вирішив використати проти нього «тактику випаленої землі», і Едуард вже подумував про те, щоб вивести голодуючу армію з Шотландії, коли дізнався, що Воллес зі своїми силами перебуває біля Фолкерку. 22 липня 1298 року відбулася Фолкеркська битва. Аби компенсувати слабкість своєї кінноти, Воллес вдався до оборонної тактики, побудувавши піхоту в кільцеві шилтрони, які обгородив частоколом, поставивши в проміжках лучників. Однак відхід лицарської кінноти, яку відвели лорди, що не бажали битися за незнатного Воллеса, зробив становище піхоти критичним. Тим не менш, шотландські шилтрони чинили відчайдушний опір і нанесли противнику значних втрат; однак після того, як стріли валлійських лучників пробили ряди шотландців, в які увірвалися вершники, результат битви став очевидним.