У 1949 — 1950 роках знову обіймав посаду глави уряду, пішов у відставку після перемоги на парламентських виборах опозиційної партії Вафд. Його третій кабінет (1952), що не мав парламентської підтримки та спирався лише на короля Фарука, був усунутий за три дні до Липневої революції.