У 1825 році почалася війна, у якій Аргентина намагалася встановити контроль над бразильською провінцією Сисплатина (сучасний Уругвай), яка колись належала до іспанського віце-королівства Ріо-де-ла-Плата, правоприємницею якого вважала себе Аргентина. Імперія не могла послати достатнього числа солдат, більша частина яких навіть вербувалася в Ірландії та Німеччині, або послати флот достатній для блокади затоки Ріо-де-ла-Плата. Позика від лондонських банкірів була витрачена до 1826 року і Педру довелося просити Загальні Збори знайти гроші на фінансування війни. Блокада викликала протест з боку Сполучених Штатів і Британії, а поразка на суші в 1827 році зробила необхідним почати переговори про закінчення війни. Все, чого вдалося добитися Бразилії, було визнання незалежності Уругваю, замість переходу під аргентинський контроль. У червні 1828 року жорстка дисципліна і ненависть до іноземців спровокували заколот в армії. Ірландці були відправлені додому, а німці відправлені на південь з центру країни. Армія була зменшена до 15 000 солдат, а без її підтримки супротивник рабства Педру залишився один на один з парламентом, у якому владу мали рабовласники та їх союзники.