Do najvyšších funkcií sa dostal po Salzburských rokovaniach 28. júla 1940 s Joachimom von Ribbentropom a s Hitlerom. Ich výsledkom bolo posilnenie pronacistického radikálneho krídla HSĽS a rekonštrukcia vlády (Tuka sa stal ministrom zahraničných vecí, Mach ministrom vnútra). Po Snaczkého afére v roku 1942 začala jeho (aj Tukova, s ktorým bývajú označovaní za radikálov, fašistov z Rodobrany) hviezda postupne klesať. V decembri 1943 sa Tuka vzdal funkcie podpredsedu strany a v januári 1944 súhlasil s odstúpením z funkcie predsedu vlády. Roku 1943 mal Mach prvé problémy v Hlinkovej garde, keď ho začali kritizovať za nečinnosť. Mach tesne pred Slovenským národným povstaním, ako minister vnútra vyhlásil stanné právo, no vlastne ho takmer nikto nedodržiaval a skončilo fiaskom. 26. augusta 1944 dokonca došlo k mocenskému prevratu v Ružomberku, kde armáda a partizáni prevzali moc a režim nad mestom i okolím úplne stratil kontrolu. V meste boli zničené všetky symboly, obrazy, busty, nápisy, ktoré neodpovedali duchu ČSR a boli vyvesené československé vlajky. Ako minister vnútra niesol Mach na tom značnú zodpovednosť a tak postupne strácal kontrolu a v lete 1944 bol donútený abdikovať z pozície hlavného veliteľa Hlinkovej gardy. Koncom roka 1944 už nebol Mach nič iné než politická mŕtvola.