У цей час на заході Китаю відбулася серія збройних конфліктів, в тому числі Кумульське повстання, Китайсько-тибетська війна і радянська інтервенція у Синьцзян. Також центральний уряд лише номінально керував країною у цей період, велика частина Китаю залишалась під командуванням напів-автономних місцевих воєначальників, провінційних військових лідерів або коаліцій воєначальників. Влада націоналістів була міцною у східних регіонах навколо Нанкіна, але регіональні мілітаристи, такі як Фен Юсян і Янь Сишань мали значний вплив на місцеву владу. Війна центральних рівнин у 1930, японська інтервенція у 1931 і великий похід Червоної армії у 1934 призвели до посилення влади центрального уряду, але відбувалися акти непокори проти уряду, наприклад повстання Фуцзянь у 1933–34.