1485 р. після смерті батька прийняв староство у Львові, також всі численні володіння Одровонжів, яких на кінець XV ст. нараховувалось близько 40. За іншими даними, 1496 р. був неповнолітнім. 1501 р. на Сеймі домігся повернення тенути (староства) Самбірської, яку в заставі мали родичі, адміністратором був войський львівський Станіслав Малджик, якому доручили пильнувати передачу староства Я. Одровонжу-мол. Самбір, знищений 1498 р. під час нападу татар, турків, 1499 р. був звільнений на 10 років від податей. 1504 р. позичив королю 960 гривень. На Сеймі у Кракові 1508 р. король наказав повернути молдаван, які втекли до Польщі після повстання. 1509 р. з мамою надали королю позику 2000 золотих під час нападу молдавського господаря Богдана II, взамін отримали Самбірщину в «доживоття». 1 жовтня 1510 р. разом з руським воєводою Станіславом Кмітою, перемиським каштеляном Андрієм Чурилом був призначений для переговорів з угорцями щодо взаємних суперечок. Восени 1511 р. разом з коронним маршалком Станіславом з Ходча збирав вояків для спротиву молдавському нападу. Король у Бересті-Литовському наказав не стояти в замках, а в полі. Також мали тримати контакт з кам'янецьким старостою Станіславом Лянцкороньским. Запрошений з дружиною королем на зустріч королеви Барбари Запольї, в лютому 1512 р. брав участь у Краківському сеймі. У березні був комісаром короля у справі солі з Долини між львівським латинським арцибіскупом Бернардом Вільчеком та войським львівським Станіславом Малджиком. У битві під Вишнівцем (Лопушним) 26 квітня 1512 р. керував одним з чільних відділків. Забрав собі стада войського перемиського Миколая Конюшецкого, за що почув догану короля. В грудні 1512 р. був на Пйотркувському сеймі. 22 липня 1513 р. мав прибути до Перемишля як воєвода, не зміг зробити через сильну хворобу. Король наказав передати повноваження тестю Спитку Ярославському.