Перше застосування хімічної зброї Німеччиною відбулося 27 жовтня 1914 році у битві при Нев-Шапель проти британських та індійських військ. Бойові дії велися із застосуванням 3 тисяч 105 мм шрапнелей, спроєктованих Вальтером Нернстом, що містили тринітротолуол і хлоросульфонат діанізидину — речовину подразнюючої дії Однак застосована тоді речовина швидко розвіялася вітром і ніяким чином не уразила супротивника, навіть при тому, що британці жодним чином не були підготовані до газової атаки. 31 січня 1915 року у битві при Болімові на Російському фронті німці використали спеціально розроблені гаубичні 150 мм снаряди з ксилілбромідом. Але випущені по російських позиціях 18 тисяч снарядів не принесли бажаного результату — ксилілбромід є ефективним лише при розпилюванні, а за низької температури, яка була тоді під час битви, він є малотоксичною рідиною, що просто опадає на землю без завдання ушкоджень. Наступна спроба застосувати ксилілбромід була здійснена у березні, поблизу бельгійського Ньївпорта, і мала аналогічні результати.