24. august 1944 gikk franske og amerikanske styrker inn i Paris, etter å ha kjempet seg frem fra strendene i Normandie. Mange av Brasillachs medkollaboratører hadde flyktet til Tyskland (bl.a. kollegane fra "Je suis partout"), men Brasillach valgte å bli i byen. Han gikk i dekning hos en venninne og levde skjult en måned. For å få ham til å røpe seg arresterte myndighetene hans gamle mor i Sens, da Brasillach hørte om det meldte han seg for myndighetene. Denne siste morgenen i frihet skrev han om litt senere: «Paris er vakker når man er i ferd med å forlate den.»