Den tyske hær fejede gennem Belgien og bragte store lidelser til civilbefolkningen. Krigsforbrydelserne, som den tyske hær begik, blev kendt som voldtægten på Belgien. Efter at være marcheret igennem Belgien, Luxembourg og Ardennerne trængte den tyske hær i sidste halvdel af august ind i det nordlige Frankrig, hvor den blev mødt af såvel den franske armé under Joseph Joffre og de første seks divisioner i den britiske British Expeditionary Force (BEF) under sir John French. Der fulgte en række slag, som kaldes Grænseslagene. Nøgleslagene omfattede Slaget ved Charleroi og Slaget ved Mons. Under slaget ved Charleroi blev den franske 5. Armé omtrent udslettet af de tyske 2. og 3. Armeer, mens slaget ved Mons forsinkede den tyske fremrykning med en dag, hvilket viste sig at være kritisk. En generel allieret tilbagetrækning fulgte, hvilket førte til yderligere sammenstød, såsom slaget ved Le Cateau, Belejringen af Maubeuge og Slaget ved St. Quentin.