Davant la possibilitat de triar entre acceptar aquestes restriccions i la perspectiva d'una activitat il·legal, Bakdash i la majoria del partit va optar per unir-se al Front. Els elements més radicals del partit estaven descontents sobre la participació en el Front des de 1973. No obstant això, el punt de ruptura no va ser fins a 1976 per la intervenció siriana en la Guerra Civil Libanesa al costat dels ultradretans elements liderats pels maronites contra el bloc dels nacionalistes i els seus aliats de l' Organització d'Alliberament de Palestina. Això va ser massa pels radicals, i Riyad al-Turk va passar a l'oposició. La seva facció es va anomenar el Partit Comunista Sirià (Buró Polític) o Partit Comunista Sirià (Riyad al-Turk); posteriorment aquesta facció va abandonar el marxisme-leninisme i va optar per la socialdemocràcia el 2005 agafant el nom de Partit Democràtic Popular Sirià (حزب الشعب الديمقراطي السوري," Hizb Al-Sha'ab Al-Dimuqratiy Al-Suriy") i el 2011 va integrar l'aliança opositora (Consell Nacional Sirià). Una altra facció es va escindir  l'agost del mateix any 1976 amb el nom de "Liga per l'Acció  Comunista" que fou rebatejada "Partit Comunista dels Treballadors o "Communist Labor Party"" el 6 d'agost de 1981; aquesta facció fou objecta de una furiosa repressió i centenars de militants foren empresonats al llarg dels anys però als darrers anys les seves activitats estan parcialment tolerades.