La fugida dels productors i directors "instal·lats"" i la pobresa dels que s'havien quedat, fou el dur aprenentatge de la misèria per a una generació de nous valors, Kuleixov inclòs, el que oferí els seus serveis als soviets. Li encarreguen controlar el material fílmic enviat del front: treball ingrat però que li’n permet seguir el seu aprenentatge. Per la seva eficàcia, se l'anomena cap de les actualitats cinematogràfiques. Oberts llavors per a ell els arxius fílmics va experimentar, amb els fragments de films rodats per altres, les seves teories. La guerra no acaba i a pesar de l'avanç dels polonesos fins a Kíev, Kuleixov es posa a renovar els estudis i a preparar gent pels exàmens de l'Institut Cinematogràfic de l'Estat.