Štiri šasije Mk2 s Fordovimi motorji so bile pripravljene za dirko Indianapolis 500 1966, medtem kot motorji Weslake V12 še niso bili pripravljeni do začetka sezone 1966 Formule 1. Tako so morali na prvih štirih dirkah sezone nastopiti s starejšimi motorji Coventry Climax L4 FPF. Ko pa so bili motorji Weslake nared, pa se je dirkalnik izkazal za zelo konkurenčnega, a tudi nezanesljivega. Motor V12, ki je dosegal visoke obrate, je bil zgrajen z zastarelimi orodji, zato sta bila tolerance in zamenljivost delov slaba. Kljub temu pa je bil Weslake dober motor, ki je lahko razvil moč 360 KM že v prvi različici. Do konca sezone 1967 pa že prek 400 KM, tako da se je lahko meril s Ferrarijevimi V12, Hondinimi V12 in novimi Cosworth DFV V8.