A la Conferència de Pau de París (1919) es va debatre el futur de la ciutat de Fiume, que ja sota el domini hongarès constituïa un "corpus separatum" a la frontera entre l'Ístria austríaca i la Croàcia-Eslavònia hongaresa, i que alguns volien construir un Estat independent. Els iugoslaus reclamaven Ístria, Dalmàcia i Venècia Júlia, incloent-hi Gorizia i Trieste. Els representants italians a la Conferència de Pau, dirigits pel primer ministre Vittorio Emanuele Orlando, van objectar que aquests territoris se'ls va prometre a Itàlia en virtut de la Tractat de Londres (26 abril 1915). També van reclamar oficialment la ciutat de Fiume basant-se en criteris etnolingüístics (la majoria de Fiume parlaven un dialecte venecià particular). Tot i això, la mesura es va girar en contra dels italians i finalment Fiume no fou inclosa dins el Regne d'Itàlia.