Perioada de după căderea lui Novotný a devenit cunoscută sub numele de Primăvara de la Praga. În acest timp, Dubček și alți reformatori au încercat să liberalizeze guvernarea comunistă și să creeze un „socialism cu față umană”. Deși acest lucru a slăbit influența partidului în țară, Dubček a rămas un comunist devotat și a încercat să păstreze rolul conducător al partidului. Cu toate acestea, în timpul Primăverii de la Praga, el și alți comuniști reformatori au încercat să câștige sprijinul popular pentru guvernarea comunistă prin înlăturarea măsurilor represive, permițând o mai mare libertate de exprimare și tolerarea organizațiilor politice și sociale care nu se aflau sub control comunist. „Dubček! Svoboda!” a devenit refrenul popular al demonstrațiilor studențești din această perioadă. Dubček s-a găsit el însuși într-o poziție tot mai fragilă. Programul de reformă a luat amploare, determinând presiuni pentru o mai mare liberalizare și democratizare. În același timp, comuniștii cehoslovaci adepți ai liniei dure și conducătorii celorlalte țări membre ale Pactului de la Varșovia l-au presat pe Dubček să țină în frâu Primăvara de la Praga. Deși Dubček a dorit să coordoneze mișcarea reformistă, el a refuzat să recurgă la aplicarea unor măsuri draconice.