Сполучені Штати були переможцями чотирьох поспіль олімпіад у 1930-х роках, а Радянський Союз, як прогнозували, мав стати новим гегемоном на шаховій арені, але війна перервала міжнародні зв'язки і не було можливості оцінити рівень радянських гравців. Про силу цих збірних свідчить також факт, що серед учасників матчу було 4 із 6 гросмейстерів, у майбутньому запрошених на матч-турнір за звання чемпіона світу 1948 року (могло бути 5 із 6, але Пауля Кереса не включили до збірної СРСР із політично-ідейних міркувань).