У 1945 році британці підтвердили довоєнну політику, що обмежувала єврейську імміграцію в Палестину, яка була запроваджена після притоку чверті мільйона євреїв, що втікали від нацистських репресій та загального підйому нацизму та антисемітизму в світі в 1930-х роках і були основною причиною Арабського бунту 1936—1939 рр. в Палестині. Коли влада зрозуміла усі масштаби міграції, тоді британці підготували масивну морську і військову силу, щоб повернути біженців назад. Більше половини з 142 рейсів були відправлені назад або перервані британськими патрулями, а більшість перехоплених іммігрантів були направлені до таборів інтернованих на Кіпрі, та табору ув'язнених Атліту в Палестині та до Маврикію. Близько 50 000 людей опинилися в таборах, більше 1600 потонули в морі, і лише кілька тисяч людей фактично добралися до Палестини.