V tieto ťažké a pre celý bulharský národ osudné dni práve národ vzal na svoje plecia obranu zjednotenia svojej krajiny. Bývalá armáda bojujúca v rusko-tureckej vojne v rokoch 1877 – 1878 a pri obrane Šipčenského priesmyku v auguste roku 1878, krajania z Macedónska, žiaci a študenti bulharských škôl vytvárali dobrovoľné vojenské oddiely. Medzitým sa zvyšok bulharského vojska presunuli z východnej hranice k Sofii a Slivnici, kde sa mali uskutočniť hlavné boje vo vojne, ku ktorým došlo 5. – 7. novembra 1885. Dňa 7. novembra 1885 boli srbské vojská porazené a dali sa na ústup. Bulhari oslobodili Dragoman, Caribrod a Pirot. Srbsko sa ocitlo pred nezvratným koncom. V tejto chvíli sa do konfliktu zapojjilo Rakúsko-Uhorsko, ktoré nieslo hlavný podiel na vypuknutí srbsko-bulharskej vojny. Upozorňuje bulharské knieža Alexandra I., že ak bude bulharská armáda v oslobodzovaní miest pokračovať, Rakúsko-Uhorsko bude nútené do vojny zasiahnuť.