По време на Революциите от 1848 либералното движение се опитва да наложи идеите си по революционен път с Влашката и Молдовската революция. Движението в Молдова, водено от Михаил Когълничану, се обявява за обединение на двете княжества в конституционна монархия с разделение на властите и премахване на съсловните привилегии. Във Влашко, където революционерите успяват да се задържат на власт от юни до септември, Прокламацията от Ислаз, съставена от Йон Елиаде-Ръдулеску, има още по-радикални искания – оземляване на селяните за сметка на възмездно отчуждаване на едрата собственост, широки избирателни права, прогресивно подоходно облагане, национализация на църковни имоти, общо безплатно начално образование. Въпреки неуспеха на революциите и принудителното изгнание на много техни лидери, те превръщат идеята за независимост и обединение на двете княжества в основна цел на повечето политически групи в страната.