У служби, Державин се истакао током Пугачовљеве побуне и од обичног војника у гарди уздигао се до личног секретара царице Катарине Велике (1791) и министра правде (1802). Пензионисан је 1803. и повукао се на своје имање код Новгорода, где је писао идиле и класицистичке стихове, и једном месечно одржавао књижевне вечери у својој кући у Петрограду. Умро је на свом имању 1816. и сахрањен је у оближњем манастиру.