Po skončení šmalkaldské války roku 1547 ztratila ernestinská větev Wettinů svoje pozice v Sasku-Wittenbersku a kurfiřtský hlas. V otázce dědictví Ernestinští neuznávali až do 18. století primogenituru, proto byla jejich území fragmentována a dělena mezi mužské potomky předchozího vládce. Takto v jednom čase existovalo až 10 oddělených vévodství, pro která se používá název "„saská“ "či" „ernestinská vévodství“". Společně se čtyřmi durynskými hrabstvími rodů Reussů a Schwarzburgů představovaly nejmenší státy tvořící Severoněmecký spolek. Ten byl založen roku 1867, z ernestinských vévodství v té době existovaly Sasko-výmarsko-eisenašské (jako velkovévodství), Sasko-altenburské, Sasko-kobursko-gothajské a Sasko-meiningenské.