Pocházel z rodiny úředníka, studoval práva na Kalkatské univerzitě. V roce 1943 vstoupil do Muslimské ligy, původně podporoval zařazení muslimské části Bengálska do nově vytvořeného Pákistánu, ale roku 1949 se podílel na založení Lidové ligy ("Awami League"), požadující pro Bengálce vyšší autonomii. Stal se jejím poslancem v pákistánském parlamentu, roku 1957 generálním tajemníkem a roku 1966 předsedou. Po nástupu do čela strany vydal šestibodový program, jehož splnění by proměnilo Pákistán ve volnou federaci. Centrální vláda návrh odmítla, Rahmán byl obviněn z protistátního spiknutí podporovaného Indií a uvězněn. Po jeho propuštění vyhrotily vztahy mezi západní a východní polovinou země katastrofální následky cyklónu Bhóla, Lidová liga vyhrála volby v prosinci 1970, prezident generál Jahjá Chán však odmítl pověřit Rahmána úřadem premiéra a vypukla bangladéšská válka za nezávislost. Bangladéš byl 26. března 1971 vyhlášen samostatným státem a Mudžíbur Rahmán se stal jeho prezidentem, vzápětí byl však zatčen a uvězněn ve Faisalábádu. Po řadě krveprolití (počet obětí se odhaduje až na tři miliony) separatistické jednotky Muktí Bahíní s indickou podporou válku vyhrály, 16. prosince 1971 Pákistán uznal bangladéšskou nezávislost. 9. ledna 1972 byl Rahmán propuštěn a vrátil se do vlasti. Prezidentský úřad, který měl spíše reprezentační úlohu, svěřil stranickému kolegovi Saídu Nazrulu Islámovi a sám se stal předsedou vlády.