Aaronsohn byl prostřednictvím skupiny schopen shromáždit rozsáhlé informace o rozmístění tureckých vojenských útvarů, ekonomické a politické situaci v zemi, a mnohé další. Následující dny a týdny se však očekávaná britská loď neozývala, a přestože ji občas spatřili, nereagovala na jejich signály a oni nerozuměli těm britským. Feinbergem náročně navázaný kontakt byl přerušen. Jak se později ukázalo, Britové změnili způsob signalizace, o čemž měli atlitskou skupinu zpravit arabští špioni z Libanonu. Namísto toho se však rozhodli informaci zatajit. Aaronsohn a Feinberg začínali být zoufalí. Nevěděli, co se stalo, jaké jsou britské plány, a jaký bude osud Palestiny. Feinberg se nakonec rozhodl znovu vypravit do Egypta, tentokrát ale přes Sinajskou poušť. To znamenalo překonat tureckou frontu a oblast obývanou beduíny. Od Aaronsohna dostal doklad, díky němuž se, coby jeho asistent v boji proti sarančatům, mohl volně pohybovat po Palestině. Pouhé dva dny poté, co se vydal na cestu, dorazila do Zichron Ja'akovu Sára. Již delší dobu neměla zprávy ani o svých sourozencích, ani o Feinbergovi. V manželství navíc nebyla šťastná, a tak se 25. listopadu 1915 vypravila zpět domů. Cestou byla svědkem genocidy Arménů, což jí hluboce pohnulo a obávala se, aby stejný osud nepotkal palestinské Židy. Zhruba týden nato se Aaronsohnovi dozvěděli, že Feinberga zatkla turecká vojenská hlídka jen několik kilometrů od země nikoho podél Suezského průplavu, a že čeká na popravu ve vězení v Beerševě coby špion. Pomocí úplatků se Aaronsohnovi podařilo získat čas pro další jednání. To posléze vedlo k nepřímé intervenci Džamala Paši, díky níž byl Feinberg po třech týdnech věznění propuštěn.