V letech 1788-1794 byl prvním lordem admirality (ministrem námořnictva), v návaznosti na tento post se v roce 1789 stal i členem Tajné rady. Ve funkci prvního lorda admirality odkládal důležité reformy, současníci mu vyčítali i slabé pracovní nasazení. Jeho neschopnost se projevila na počátku námořních válek s revoluční Francií a na nátlak veřejnosti musel odstoupit. Bratr mu ale v kabinetu zajistil méně významné posty lorda strážce tajné pečeti (1794-1798) a lorda prezidenta Tajné rady (1796-1801). Mezitím postupoval ve vojenských hodnostech, i když aktivně v armádě tehdy nesloužil (generálmajor 1795, generálporučík 1805).