Přetrvávající mír umožnil zmenšit velikost římského vojska v Hispánii na polovinu, takže v každé z provincií se namísto dřívějších dvou legií nacházela pouze jediná. Pravděpodobně z důvodu války s Makedonií rozhodl senát v roce 171 př. n. l. o spojení Přední a Zadní Hispánie v jednu provincii. Praetor Lucius Canuleius Dives, pověřený její správou, se ještě před svým odchodem z Říma musel zabývat žalobou Hispánů na chamtivost a úplatnost některých jeho předchůdců. K projednání vznesených obvinění bylo ustanoveno pět soudců z řad senátorů. Ze tří obžalovaných soudci jednoho osvobodili, zatímco dva zbývající se dobrovolně odebrali do vyhnanství. Senát poté zakázal správcům, aby svévolně určovali cenu obilí dodávaného Hispány, a učinil další opatření proti libovůli úředníků. V téže době se do Říma dostavilo rovněž poselstvo jedinců pocházejících z nesezdaných svazků římských vojáků a hispánských žen. Senát jim na jejich žádost přidělil k obývání město Carteia (poblíž San Roque) a obdařil ho postavením latinské kolonie.