Lükő Sándor és Horváth Johanna nemes szülők fia. A gimnáziumot Rozsnyón, a jogot Eperjesen végezte. Az 1843-44-iki pozsonyi országgyűlésen mint jurátus részt vett és ott nyert ügyvédi oklevelet, mely után sokáig Tihanyi temesi grófnak volt titkára; de e hivatalából hazaszólította őt megyéje, ahol 24 éves korában alszolgabírónak választatott meg. Másfél év mulva 1848. május 15-én főszolgabírónak választotta Torna vármegye. Batthyány Lajos miniszterelnök felhivására 200 főből álló szabad csapatot szervezett, mely egyik tisztévé Lükőt választotta, aki otthagyta szolgabírói hivatalát. Görgey Artúr táborában a Kápolnai csatában Verpelétnél megsebesült; felgyógyulva újra elfoglalta hivatalát és nagy tevékenységet fejtett ki Torna vármegyében a szabadságharc érdekében. Paszkevics herceg egy cserkesz csapatot küldött ki a tornaiak megfékezésére; Lükő megmenekült és helyette Zassz orosz tábornok egy elfogott kereskedőt halálra is ítélt, de a tévedés kiderült és a megszabadult kereskedő sietett figyelmeztetni Lükőt, mi vár reá, ha az oroszok kezébe kerül. A szabadságharc után egy ideig bujdosott, majd birtokára vonult és gazdálkodott. 1861-ben Torna vármegye másodalispánná választotta, de nemsokára letette hivatalát. 1865-ben a görgői kerület megválasztotta képviselőjének. 1872-ben Torna megye alispánja lett, de 1873-ban a görgői kerület újból megválasztotta és azután folytonosan ezt a kerületet képviselte függetlenségi programmal. 1887-92-ben kimaradt és ezután elvonulva élt szerény falusi magányában. Az egyházi téren huzamosabb ideig volt tanácsbíró. 1881-től egyházmegyei gondnok, tagja volt a debreceni Zsinatnak, a konventnek és a konventi legfőbb bíróságnak; a függetlenségi pártklubnak pedig alelnöke volt.