A rendekiek az 1956-os forradalom eseményeiről csak a rádióból értesültek és a híreket kezdetben óvatosságból egymás között beszélték meg. 1956. október 27.-re már bátrabbak lettek és gyűlést hirdettek, ezen az összejövetelen a megsértett emberek a község vezetőinek leváltását, megbüntetését követelték, de hallatszott lincselésre utaló bekiabálás is. Közfelkiáltással megalakították a Forradalmi Tanácsot, elnöknek és titkárnak két helyi lakost választottak. A gyűlés végén a tömeg közrefogta a volt tanácselnököt és ütlegelték, majd elkergették. A párttitkár és a TSZ elnök elmenekült. A tanácstitkár távol volt, így akkor őt nem vonhatták felelősségre, de október 31-én, mikor hazatért, nagyon megverték, kórházba is került. A forradalom leverése után az új hatalom bosszút állt és letartóztatta a verekedőket. A bíróság többéves börtönbüntetést rótt ki a résztvevőkre. A megvert, elkergetett vezetők, amint visszatértek, ott folytatták, ahol korábban abbahagyni kényszerültek. Valamennyire az általános légkör is javult. Sokan jártak dolgozni Ajka üzemeibe, takarékosan éltek, egymás után épültek a házak. A TSZ-t egyesítették előbb a kislődivel, majd mindkettőt az ajkaival. A fiatalok az újjászervezett TSZ-be már nem léptek be. Az ajkai gyárakban jobban kerestek, az idősebbek jobb híján helyben maradtak. A foglalkoztatottság összetétele megváltozott.1956 után a településről sokan elköltöztek, az alföldiek szinte mind, a felvidékiekből is számosan. Az eredeti lakosság maradt, észrevétlenül többségbe kerültek. Bátrabban vállalták nemzetiségüket, gyakorolják szokásaikat, mernek németül beszélni, énekelni.