Després de l'esclat de la guerra russopersa el 1826 va ser nomenat segon comandant i, a la primavera de l'any següent, va substituir Aleksei Iermólov com a comandant en cap. Sota el seu lideratge, Edjmiatsín i el Kanat de Nakhitxevan foren arrabassats als perses. Després que els perses tractessin de recapturar sense èxit Edjmiatsín, el tsar va concedir a Paskévitx el títol d'«Erivanski» ("Comte d'Erevan)," un milió de rubles i una espasa d'or adornada amb diamants i llorers, amb la inscripció "Per la derrota dels perses a Elizavetpol". La guerra russoturca (1828-1829) arribà tot seguit, i va dirigir amb èxit el front oriental o del Caucas. Per això, va ser nomenat mariscal de camp a l'edat de quaranta-set anys. En 1830, va lluitar a la Guerra del Caucas, al territori de l'actual Daguestan. Al mateix temps, va nomenar al clergue musulmà d'alt rang Mir-Fatah-Agha d'Iran com a cap del recentment establert Comitè del Caucas. Paskévitx esperava que amb l'ajuda de la gran consideració de Mir-Fattah a la comunitat musulmana, pogués contribuir de manera molt valuosa a la consolidació del poder rus al Caucas. Tant l'alta estima de Mir-Fatah entre els musulmans com els seus plans ideats per al Caucas, van aconseguir mantenir tot el Caucas estable d'insurreccions musulmanes rebels durant els anys venidors.