22 червня 1941 року німецький вермахт, вдершись на територію Радянського Союзу, розпочав операцію «Барбаросса». Опанування колосальними радянськими просторами не тільки задовольнили б потреби так званого «Лібеншраума» (), а і повністю покрили б потреби нової Німецької імперії у сировині, в першу чергу в продовольстві. Стратегічний наступ по трьох головних напрямках розвивався доволі успішно та стрімко, в перші ж тижні, група армій «Центр» генерал-фельдмаршала Ф. фон Бока оточила та знищила радянські війська Західного фронту в Білостоцько-Мінському котлі; загальна чисельність тільки узятих у полон становила близько 300 000 військовополонених. Блискавично розвивався наступ на південному фланзі німецько-радянського фронту, де група армій «Південь» генерал-фельдмаршала Герда фон Рундштедта просувалася Україною та Молдовою. Величезні агрообробляємі землі, загальною площею понад 160 000 км2 вважалися одними з найродючіших у всьому світі. Чорнозем, який давав СРСР 25 % врожаю пшениці, колосальні запаси жита, ячменю, вівса, цукрового буряку, картоплі, соняшнику, льону, кукурудзи, тютюну та бавовни. Україна також була одним з найрозвинутіших індустріальних регіонів СРСР, що давав 80 % радянської сталі, 70 % заліза, 50 % сталі, 72 % алюмінію та 35 % магнію. Україна мала одні з найбагатших вугільних басейнів в Європі, видобуток на якому щороку забезпечував понад 67 млн тонн вугілля.