Räjähtävien kranaattien yleistyminen 1840-luvulla teki perinteiset puusotalaivat haavoittuvaisiksi. Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta käyttivät Krimin sodassa panssaroituja ”kelluvia pattereita”, joita on joskus pidetty ensimmäisínä ironclad-aluksina. Ne olivat kuitenkin hitaita ja merikelpoisuudeltaan heikkoja. Ensimmäinen todellinen "ironclad"-panssarilaiva oli Ranskan laivaston vuonna 1859 vesille laskema "La Gloire". Alus oli vielä puurunkoinen, mutta jo seuraavana vuonna Kuninkaallinen laivasto laski vesille rautarunkoisen panssarilaiva "HMS Warriorin". Nämä kaksi alusta edustivat vielä siirtymävaihetta purjelaivoista höyrylaivoihin. Niissä oli höyrykoneen ja potkurien ohella täystakilointi, ja niiden tykit oli sijoitettu perinteiseen tapaan tykkiportteihin pitkin aluksen kylkiä. 1860-luvulla valmistuivat kuitenkin jo ensimmäiset käännettävillä tykkitorneilla varustetut monitorialukset, minkä lisäksi purjeista alettiin luopua. 1880-luvulla suurvaltojen laivastot alkoivat rakentaa panssarikansiristeilijöitä, jotka jo muistuttivat 1900-luvun alkupuolen suuria sotalaivoja.