Po skončení války byl dlouholetým členem Dolní sněmovny (1783–1810). Patřil k toryům a v parlamentu zastupoval hrabství Gloucestershire (ve volbách kandidoval neúspěšně již v letech 1774 a 1776). V Pittově vládě zastával v letech 1789–1795 generálního inspektora armády ("Surveyor General of the Ordnance"). Politice se aktivně věnoval a proslul neúspěšnými pokusy spojit dvě nejvýznamnější osobnosti politických protipólů W. Pitta a Ch. J. Foxe. Souběžně nadále sloužil u námořnictva, ve válkách s revoluční Francií se pod velením admirála Howea zúčastnil bitvy Slavného 1. června. Později operoval v oblasti Cádizu, Brestu nebo u břehů Irska. V roce 1799 byl povýšen na kontradmirála, ze zdravotních důvodů se ale dočasně vzdal aktivní služby na moři a znovu aktivně působil v politice. Po míru v Amiensu byl pověřen inspekcí přístavů v jižní Anglii a zlepšil obranu pobřeží proti případné francouzské invazi. V roce 1805 byl povýšen na viceadmirála. Po smrti Williama Pitta a nástupu whigů k moci byl převelen do severní Ameriky (1806–1808), při opětovném návratu toryů byl povolán znovu do Evropy. V letech 1808–1812 byl velitelem u břehů Portugalska a organizoval přesuny vojáků a proviantu Wellingtonovy armády pro boje na Pyrenejském poloostrově. Maršál Wellington jeho zásluhy z této doby často zdůrazňoval a Berkeley byl v roce 1810 povýšen na admirála, zároveň se stal velkoadmirálem portugalského loďstva. V roce 1812 byl znovu převelen do severní Ameriky a byl vrchním velitelem ve válce proti USA (1812–1814). V roce 1813 byl povýšen do šlechtického stavu jako rytíř Řádu lázně, v roce 1815 obdržel velkokříž Řádu lázně.