V prosinci 1941 zůstal jako doprovod těžkých jednotek v japonských vodách a poté se v lednu a únoru zúčastnil podpory japonského postupu na jižních Filipínách a do Holandské východní Indie. Zúčastnil se operace AL proti Aleutám a i poté působil v severním Pacifiku, kde se věnoval hlídkování a transportům hlavně na ostrovy Attu a Kiska. V březnu 1943 se zúčastnil bitvy u Komandorských ostrovů a v červenci evakuace Kisky. Od října se pak věnoval doprovodům (převážně japonských letadlových lodí). V červnu 1944 se zúčastnil bitvy ve Filipínském moři a poté se vrátil k doprovodům. V listopadu se zúčastnil jednoho z konvojů operace "TA" s posilami pro Leyte a v únoru 1945 se zúčastnil operace "Kita-gó" – transportu strategických surovin ze Singapuru do Japonska. V dubnu se zúčastnil výpadu k Okinawě v rámci operace Ten-gó a stal se jedním ze čtyř torpédoborců, které přežily následující americké letecké útoky na bitevní loď "Jamato" a její doprovod. Dne 30. července během náletu letadel z TF 38 najel na minu v zátoce Mijazu a potopil se jako 129. a poslední japonský torpédoborec ztracený za druhé světové války.