La invasió de la Unió Soviètica per l'Alemanya nazi iniciada el 22 de juny de 1941 va donar una bolcada a la línia política mantinguda per la Komintern i pel PCE des de la signatura del pacte germano-soviètic a l'agost de 1939. La Segona Guerra Mundial va deixar de ser considerada una «guerra imperialista» en la qual el poble espanyol no havia d'intervenir per passar a convertir-se en una guerra d'agressió dels nazis per «liquidar, un a un, a tots els països lliures», entre els quals els comunistes incloïen a la Unió Soviètica, «per aconseguir els seus anhels d'hegemonia al món», tal com s'explicava en un article publicat en "Nuestra Bandera" amb el significatiu títol de «Fem de tota Espanya un gran front contra Franco i contra Hitler». En conseqüència el PCE va proposar l'1 d'agost de 1941 la formació d'una «Unió Nacional de tots els espanyols contra Franco, els invasors italo-alemanys i els traïdors. Contra la participació d'Espanya en la guerra que Hitler fa a l'URSS, Anglaterra i els seus aliats i en suport d'aquestes potències i de tots els pobles que lluiten contra el feixisme. Per la independència i la sobirania nacionals d'Espanya. Pel restabliment de la legalitat constitucional». La «Unió nacional» aglutinaria a tots els espanyols sense distincions, «siguin aquests socialistes, republicans, anarquistes, nacionalistes catalans, bascos i gallecs; catòlics, maçons, ugestistes, cenetistes, [a] tots els homes esperit liberal; [a] els militars patriotes de l'exèrcit, la marina i l'aviació; [a] la intel·lectualitat…», per la qual cosa la crida no sols anava dirigit a l'esquerra, exclosos els que «han procedit sempre com a agents descarats feixistes» (en referència als quals havien recolzat el cop de Casado), sense també als militars monàrquics i a tots els elements conservadors que volguessin apartar-se de la política franquista.