Després d'una gran activitat inicial, la campanya de l'Atlàntic s'alentí. Karl Dönitz havia planejat un esforç màxim dels submarins durant el primer mes de la guerra, amb gairebé tots els submarins disponibles al setembre per patrullar. Aquest nivell d'operacions no es podia mantenir perquè els vaixells havien de tornar a port per provisionar-se de combustible i descansar. El dur hivern de 1939-49, amb la majoria dels ports bàltics congelats, va dificultar l'ofensiva alemanya en atrapar les noves tripulacions alemanyes al gel. Finalment, la decisió d'Adolf Hitler d'envair Dinamarca i Noruega durant la primavera de 1940 va fer que la flota de superfície i la majoria dels submarins oceànics es preparessin per a les operacions navals de l'Operació Weserübung.