У 1808—1809 роках Густав IV Адольф, для покриття військових потреб під час чергової війни з Росією, мусив удатися до масової емісії риксдалерів центральним банком. Як наслідок, і їх курс знизився відносно срібної монети. Банкноти центрального банку отримали позначення «риксдалерів банко». Подальше скинення короля, низка воєн призвели до банкрутства держави. Заходи, вжиті для нормалізації грошового обігу, дозволили випустити 1830 року нову серію монет, а у вересні 1834 року центральний банк Швеції почав обмін дещо знецінених банкнот на срібні монети. У країні склалася практика одночасного обігу відразу трьох грошових одиниць, номінованих у риксдалерах. Монети, номіновані в риксдалер, мали вагу 34 г срібла 750 проби. У вересні 1834 року встановлено курс 2 риксдалера банко за 1 риксдалер спесіє. Курс риксдалерів риксгельд становив від банкнот центрального банку. Між ними склалося таке співвідношення: 1 риксдалер спесіє = 2 риксдалера банко = 4 риксдалери риксгельд.