Остаточною атакою на євреїв став випуск едикту про вигнання 1290 року, де Едуард офіційно наказав вигнати усіх євреїв з Англії. Це не тільки дало прибутки після привласнення королем єврейських позик і власності, але й дало Едуарду політичний капітал для угод 1290 року з парламентом про суттєві світські субсидії. Вигнання, яке так і не було скасовано аж до 1656 року, мало більш ранні прецеденти в державах Європи, французький король Філіп II Август вигнав усіх євреїв зі своїх земель у 1182 році, Жан I герцог Бретанський випровадив євреїв зі свого герцогства у 1239 році, й наприкінці 1249 року Людовік IX вигнав євреїв із королівських земель перед своїм першим походом на Схід.