A zsidó pénzkölcsönzőkkel szembeni ellenségeskedés többször is zavargásokhoz vezetett, amelyek áldozatai elsősorban zsidó lakosok voltak. A késő középkori és kora újkori társadalomban a zsidó üzletembereket kívülálló szerepbe szorították, mert egyrészt nem férhettek hozzá céhekhez és így elismert kézműves foglalkozásokhoz, másrészt viszont nem vonatkozott rájuk a kamattilalom. Sok eladósodott ember számára nyomasztó volt az adósság. A kamat és törlesztés összekapcsolódott az irigységgel és ez ellenségeskedést szült, amelyet aztán általánosítottak a teljes zsidó lakosságra, és kegyetlen pogromokhoz vezetett. A "zsidó uzsora" iránti gyűlölet gyakran túlszárnyalta a papságét és a nemességét. 1385/1390-ben IV. Vencel cseh király végrehajtotta a „zsidó-adósságtörlesztést”, amely tehermentesítette a városokat és a fejedelmeket. Zsigmond császár a Konstanzi zsinat és a Bázeli zsinat költségeit rótta a zsidókra. Az első keresztény bankokat azért is hozták létre, mert a kamattilalmat már nem tartották be. Végül sok zsidó pénzkölcsönzőnek fel kellett adnia tevékenységét és el kellett vándorolnia. Az esetek többségében azonban csak a tehetősebb zsidók engedhették meg maguknak az elvándorlást, amely egyrészt a Birodalom számára jelentős pénzforrás vesztés volt, másrészt a megmaradt zsidók elszegényedéséhez vezetett.