Вступивши до Унії, Атанасій та інші єпископи, разом із відповідними єпархіями, прийняли верховну владу Папи Римського, одночасно отримавши право зберігати власний візантійський літургійний обряд. Дипломом, виданим імператором Леопольдом I, було проголошено, що Румунська православна церква Трансільванії є однією з Католицькою церквою. Тому трансільванським румунам пропонувалося прийняти католицизм і приєднатися до новоствореної греко-католицької церкви, маючи можливість зберегти візантійський обряд, якщо одночасно вони прийняли чотири доктринальних зауваження, проголошені Флорентійським собором (1431 і 1445): верховна влада Папи Римського над усією церквою; існування Чистилища; положення Filioque; і обґрунтованість використання прісного хліба під час Євхаристії в Латинській Церкві (східні православні стверджували, що латинське вживання прісного хліба було помилковим).