Владимиро-Суздальське князівство (1157—1362) було утворено через перенесення великим князем Андрієм Боголюбським столиці Суздальського князівства до Владимира-на-Клязьмі. У місті зводиться один з шедеврів давньоруської архітектури Успенський собор і храм Покрова на Нерлі. Виникають міста Юр'їв-Польський, Гороховець, Стародуб-на-Клязьмі, Мстиславль, князівські резиденції Кідекша й Боголюбово. В 1159 році володимирський князь Андрій забирає у новгородців Волок-Ламський, в 1169 році спільно зі Смоленським князівством і половцями захоплює Київ, але в 1170 зазнає поразки від новгородців. Його визнають Великим князем, проте він не осідає у Києві, але залишається у Владимирі, таким чином Владимирське князівство стає Великим князівством Владимирським. До складу Владимирської землі входили території сьогоденних Владимирської, Вологодської, Московської, Тверської та Ярославської областей. В 1177 році відбулася Липицька битва між владимирськими і ростовськими військами у річок Липиця та Гза, в якій перемогу здобув брат і наступник Андрія Боголюбського Всеволод Велике Гніздо. Під проводом великого владимирського князя Всеволода Велике князівство Владимирське воювало проти Волзької Булгарії, Ерзії, Рязанського князівства. Всеволод продовжив лінію свого брата зі створення культурних цінностей. При ньому було зведено Дмитрієвський собор.