З Польщею Галицько-Волинське князівство пов'язувала довга історія протистояння, починаючи з 1205 року, коли в битві при Завихостом був убитий князь Роман Мстиславич, після чого польські князі протягом сорока років брали участь в боротьбі за галицький престол і галицькі землі. У 1230-і — 1240-і роки Романовичів підтримувала Конрада I Мазовецького в боротьбі проти його дядька Болеслава V, що зумовило участь Краківський військ на боці Ростислава Михайловича Чернігівського в битві під Ярославом в 1245 році, втім, там вони були розбиті Данилом Галицьким. У 1259—1260 роках відбувся спільний похід галицько-волинський князів Данила та Василька Романовичів і темника татар Бурундая в Краківську землю. В ході походу було взяте місто Сандомир, практично все населення якого було винищено, згодом був узятий і сам Краків. Монголи повністю залишили Польщу тільки в 1260 році, завдавши величезної шкоди країні. Це призвело до ще більшої децентралізації і падіння авторитету князівської влади в Польщі.