De religiøse reformer var et vigtigt led i etableringen af Augustus’ principat, da de havde stor propagandamæssig betydning for legitimeringen af det nye regime. Formålet var at vise, at Augustus med sin sejr over Marcus Antonius havde bragt fred og ordnede forhold tilbage og genrejst riget i dets tidligere form. Det var en udbredt opfattelse blandt romerne, at de mange sejre, som Rom havde vundet, også havde svækket byen og åbnet for nye, fremmede uromerske skikke. Byen var næsten bukket under, fordi dens ledere havde fået ”græske” ideer såsom demagogi og tyranni; resultatet var en borgerkrig.