Gehejmeråden blev vel nok slægtens mest fremtrædende mand i ældre tid. Efter at have fuldendt sin uddannelse på gentagne lange udenlandsrejser trådte han 1648 i Frederik III's tjeneste som overskænk og blev 1650 sat til hofmester for den 4-årige prins Christian (V), med hvis opdragelse han havde tilsyn i fem år. Under krigen med Sverige var han i et par måneder guvernør i Landskrona, som han udleverede til svenskerne efter fredsslutningen 1658. Da fjendtlighederne atter brød ud, fungerede han som krigskommissær for Sjælland. Han udnævntes 1669 til viceskatmester, idet han samtidig optoges i kongens råd som gehejmeråd, hvormed tillige fulgte sæde i Statskollegiet og i Højesteret, og blev 1677 desuden deputeret i Generalkommissariatet. Fra 1679 til sin død var han endelig som vicekansler den daglige leder af Kancelliets forretninger. Hans søn, stiftamtmand over Århus Amt, etatsråd Frederik Vind til Harrested og Baggesvogn (1662-1702), der ægtede baronesse Sophie Cathrine Juel til baroniet Juellinge på Sjælland, blev fader til kammerherre, baron Jens Juel-Vind (1694-1726), som ved patent af 1. maj 1708 optoges i friherrestanden, idet slægtsnavnet Juel sattes foran hans eget.