I premiärloppet i Australien drabbades Räikkönen av regnet i kvalet och ett havererat startsystem i gjorde att han slutade åtta i loppet. I Malaysia fortsatte oturen då Räikkönen drabbades av en punktering och tappade nästan ett helt varv. Han kunde sedan inte bli bättre än nia, trots att han satte det snabbaste varvet. I Bahrain kom Räikkönen trea efter att ha missat en inbromsning under kvalet. Han startade som nia, men jobbade sig upp igenom fältet. I San Marino övertygade Räikkönen när han tog pole position, men han tvingades bryta på grund av ett drivaxelproblem när han ledde loppet. Men det var en förvarning om vad som skulle komma. Räikkönen låg 29 poäng efter spanjoren Fernando Alonso redan efter fyra race. I Spanien körde dock Räikkönen strålande och körde ifrån de andra med en sekund per varv och tog sin tredje seger i karriären. Det var en bedrift han upprepade i Monaco, där han ledde från start till mål. I Europas Grand Prix var Räikkönen överlägsen igen, men när han varvade Jacques Villeneuve i Sauber, så blankslets hans högra framdäck. Det blev värre och värre och på sista varvet, i en knapp ledning över Alonso, kraschade Räikkönen i första kurvan på grund av att hjulupphängningen gått sönder av däckvibrationerna. Detta gjorde att Alonso låg 32 poäng före, trots Räikkönens överlägsenhet i fart. I Kanada kom Räikkönens tredje seger för säsongen efter att ha startat från sjunde startrutan. Här hade han äntligen lite tur, då Giancarlo Fisichella tvingades bryta i ledning. I tvingades McLaren dra sig ur på grund av osäkra däck.