Gadde föddes och växte upp i Finland som son till majoren vid Karelska Dragonerna Gustaf Olofsson Gadde och Susanna Kristina Petersdotter Ridder, dotter till major Peter Hollander Ridder. Gadde valde tidigt den militära banan där han blev pikenerare vid livgardet 1696, rustmästare vid livgardet 1697, sergeant och fältväbel 1700, fänrik 1701, löjtnant 1702, regementskvartermästare 1706, kapten 1707, överstelöjtnant vid Närkes och Värmlands regemente 1711 och överste och kommendant på Nya Älvsborg 1716. Gadde kom att medverka i slagen vid bland annat Narva, Düna, Kliszów, Thorn, Haloŭtjyn, Poltava och Pruth. Efter nederlaget i Poltava medföljde han Karl XII till Bender. Han blev hemsänd som kurir från Bender av konungen 1712 för att som överstelöjtnant sätta Närke-Värmlands regemente i stånd och 1721 blev han överstelöjtnant vid Skaraborgs regemente samt från 1729 dess chef. 1737 fick han transport som överste för Närke-Värmlands regemente, men avled 1738 efter drygt 5 månaders tjänst vid regementet. Han adlades 1706 och introducerades 1713 under nummer 1436. Gadde skriver själv i sina memoarer, vid Klissow blev han "illa blesserad och slagen samt utplundrad på slagfältet" och "under sina 15 krigsår i fält hade han erhållit sammanlagt 9 blessyrer, bevistat 5 bataljer, 9 aktioner och 2 belägringar".