Майже всі вчені сходяться на думці, що "«Фарсалія»," якою ми її зараз знаємо, є незавершеною. (Однак існують деякі суперечки щодо того, чи була поема незакінченою на момент смерті Лукана, чи останні кілька книг твору були втрачені. Браунд зазначає, що так чи інакше доказів мало, і що це питання має "«"залишатися предметом спекуляцій"»". ) Деякі стверджують, що Лукан мав намір закінчити свою поему битвою при Філіпах (42 р. до н.е.) Або битвою при Актії (31 р. до н.е.). Однак обидві ці гіпотези здаються малоймовірними, оскільки вони вимагали б, щоб Лукан написав твір, який у багато разів перевищує наявний (наприклад, вірш із десятьма книжками, який ми знаємо сьогодні, охоплює загалом 20 місяців; якби поет продовжував написання у тому самому темпі, його творчий процес тривав би 6-17 років). Інша, «більш приваблива» думка (за Сюзанною Браунд) - це те, що Лукан задумував поему в шістнадцятьох книгах, вона мала закінчитися вбивством Цезаря. Однак ця версія не ідеальна: Лукану потрібно було б ввести та швидко розвити персонажів на заміну Помпею та Катону. Це також могло б дати твору щасливе закінчення, яке за тоном видається невідповідним поемі загалом. Зрештою, Баунд стверджує, що найкращою гіпотезою є те, що оригінальним наміром Лукана було створення поеми з 12 книг, що відповідає "обсягу «Енеїди»". Найважливішим аргументом цього є те, що у своїй шостій книзі Лукан зображує обряд некромантії, який перегукується з багатьма мотивами, наявними в шостій книзі Вергілія (де детально описується, як Еней радиться з Сивілою і потім сходить у підземний світ). Браунд стверджує, що якби поема мала б бути викладеною в 12 книгах, то вона закінчилося б смертю Катона та його подальшим апофеозом як героя-стоїка.