Згідно О. М. Яницькому, суспільство стикається з небезпеками природного і техногенного характеру, які випливають з рівня цивілізаційного розвитку і зливаються з соціогенними ризиками. В СРСР тоталітарна система базувалася на ідеології, а не на раціональному виборі, керуючи як усіма об'єктами навколишнього світу, включаючи природні, соціальні та індустріальні, так і своїм розвитком. Для будь-яких екосистем подібний принцип потенційно загрожує соціально-екологічною кризою. Злам тоталітарної системи йшов одночасно з розкраданням природних ресурсів і зростанням ризиків, що викликаються розвитком цієї системи. Виниклий в радянські часи розрив між виробництвом ризиків і можливостями авторитарної системи керувати ними в наші дні став катастрофічним. Як наслідок, велика частина сучасних природоохоронних стратегій заснована на вживанні заходів. Народження епохи суспільства загального ризику підтвердили Чорнобильська катастрофа і спровоковані нею небезпеки, які неможливо знищити або локалізувати ні в соціальному сенсі, ні в просторовому.