Roku 1683 sa bitka pri Viedni skončila porážkou Osmanských Turkov. Piata rakúsko–turecká vojna pokračovala do rozhodujúcej porážky Turkov 11. septembra 1697 v bitke pri Zente (dnes Senta, Srbsko) cisárskym vojskom pod velením Eugena Savojského. Turci boli donútení uzavrieť s Habsburgovcami roku 1699 Karlovský mier. V auguste 1716 Eugen Savojský porazil Osmanských Turkov pri Petrovaradíne a 16. augusta 1717 aj pri Belehrade. 21. júla 1718 bol podpísaný mier v Požarevci medzi Habsburskou monarchiou a Benátskou republikou na jednej strane a Osmanskou ríšou na strane druhej. Osmani stratili všetky územia ležiace severne od Dunaja a Sávy. Celé Uhorsko a tým aj jeho Dolná zem, kam patrilo aj územie dnešnej Vojvodiny, boli oslobodené spod tureckého jarma. Ked Turci odišli, južné kraje Dolnej zeme zostali takmer vyľudnené. Viedenská vláda hneď začala tie kraje osídľovať, predovšetkým z vojenských, ale aj hospodárskych pohnútok. Osídľovaním vytvárala pevný obranný systém proti prípadnému tureckému vpádu. Na druhej strane napriek tomu, že tam pôda bola močaristá, začala sa obrábať, čo malo značný hospodársky význam.