Oprøret blev meget blodigt og bekosteligt for realunionen. Allerede i 1648 kontaktede Bogdan Khmelnytskij russerne og forhørte sig om muligheden for en eventuel union med dem. Russerne mente, at situationen ikke var egnet, men efter en lang tøven, som varede i flere år, antog de hans forslag og stemte i 1653 for indgåelsen af en union med ukrainerne. Da polakkerne i vinteren 1653-54 var nær ved at undertrykke oprørerne, indgik kosakkerne i Perejaslav traktaten med deres græsk-ortodokse trosfrænder. Bogdan Khmelnytskij svor troskabsed til Zar-Rusland over for den russiske delegation med Vasilij Buturlin i spidsen på et åbent rådsmøde (normalt var rådsmøder kun for kosaktoppen), hvor også almindelige indbyggere kunne deltage. Dermed udviklede kosakoprøret sig til en omfattende krig mellem Den polsk-litauiske realunion og Zar-Rusland.