Adelen i England er i oprindelse og udvikling meget forskellig fra den kontinentale adel. I den angelsaksiske tid gik den gamle fødselsadel under, og kongens embedsmænd, ealdormens ("earls") og sheriffer, opnåede aldrig som på fastlandet at få stillingerne gjort arvelige; derimod opvoksede der en talrig lavadel, thegnerne, kongens håndgangne mænd, svarende til de danske herremænd i Valdemarernes tid. Ved den normanniske erobring (1066) af England indførtes de almindelige feudale former; men lensvæsenet, der på fastlandet undergravede kongens magt, kom her til at styrke den. Kongen opfattedes som ejer af alt land, og han forlenede det til omtrent 600 kronvasaller ("tenentes in capite") og omtrent 8.000 undervasaller ("subtenentes"); dog krævede han umiddelbar ed til sig også af de sidste, og kronvasallerne fik aldrig gjort undervasallerne til blot deres undergivne. De forskellige forleninger er dokumenteret i "Domesday Book" (1086).