Peder Hansens prædikener betegnes som køligt intellektuelle, men ind imellem kom en varmere, mere personlig side frem, som fx i hans trøsteprædiken ved branden i 1795. Han gik meget op i udviklingen af fattigskolen, som var blevet genopbygget efter branden i 1728. Hansen havde titel af professor, og fik i 1793 en doktorgrad i teologi fra Halle. Hansens personlighed faldt ikke i alles smag – han betegnedes som anmassende og herskesyg – og han var nok mere respekteret end elsket.