Området omkring Birobidzjan der var uset som den jødiske socialistiske republik, er ca. på størrelse med Belgien og havde på daværende tidspunkt ca. 27.000 indbyggere; hovedsagligt russere, ukrainere, kosakker og koreanere. En undersøgelseskommission sammensat af kommunistpartiet blev i 1927 sendt til fjernøsten hvor det blev rapporteret tilbage at grundet områdes manglende udvikling og dets afsides beliggenhed skulle en egentlig genbosætning af jøder ikke påbegyndes før tidligst i 1929. Imidlertid pressede både Kalinin og Komez på for en hurtig løsning, og allerede i starten af sommeren 1928 havde 654 jøder fra Ukraine genbosat sig i områdets største by Birobidzjan. Området blev først kaldet Birobidzjan nationale jødiske rajon og siden i 1934 den Jødiske autonome oblast. Ideen om et jødisk socialistisk hjemland i Sovjetunionen blev til start mødt med en vis grad af entusiasme blandt jøder både inden for og uden for Sovjetunionen og tilflytningen fortsatte med at stige de følgende år. I 1930 var der tilflyttet 1.500 jøder så de nu udgjorde 8% af den nu ca. 37.000 store befolkning i byen. I 1932 led Ukraine under hungersnød og et rekordantal ukrainske jøder, 14.000 personer, valgte at flytte til området. Området tiltrak også en del ikke-sovjetiske jøder, hovedsageligt fra Litauen, USA og Argentina.