Після науково-практичної конференції 2001 року «140 років естонськості в Криму» (), коли стало зрозуміло, що Україна не в змозі забезпечити підтримку громади кримських естонців, а на Кримському півострові через економічні негаразди в країні поширюється бідність та низка інших соціальних проблем (хімічні залежності, конфлікти з кримськими татарами, які повертались після радянської депортації тощо), Естонія розгорнула програму допомоги. Восени 2002 року в середній школі Олександрівки почала викладати естонську мову та культуру прислана Міністерством освіти Естонії вчителька Мерґе Сіммулі (). За рік її замінила Райна Рейльян (). Наступними були Геллє Аунап (), Тійна Реканд (), Енда Трубок (), Хрісті Сепп (). Завдання всіх цих вчительок було не тільки викладати мову, але й керувати гуртком естонської культури. Групи естонської мови були призначені як для дітей, так і для дорослих (у тому числі із Сімферополя). 2009 року в Естонії знято () (автор — , ).