Kyrkan uppfördes av sten tidigt under medeltiden och består av ett tvåskeppigt långhus, ett smalare rakt avslutat kor i öster, kyrktorn i väster samt sakristia på korets nordsida. Det romanska tornet är äldst, medan långhuset och koret uppfördes omkring 1200-talets mitt. Sakristian är från 1850-talet. Kyrkan har vitputsade fasader och spetsbågiga fönsteröppningar. Långhuset och det lägre koret täcks av sadeltak. Till följd av ett ras, enligt uppgift 1534, har tornet fått sitt karakteristiska stympade utseende; det kröns av en kraftig åttkantig tornspira. Av de två sydportalerna är korets av särskilt intresse genom dess runinskrift, enligt vilken Lafrans Botvidarson från Eskelhem byggt kyrkan. Långhuset täcks invändigt av sex tältvalv; de två mittkolonnerna har utsirade kapitäl och baser (jämför korportalens dekor). En spetsig triumfbåge leder till koret, vilket kröns av ett tältvalv och upplyses av östväggens trefönstergrupp. Läktaren, vilken byggdes 1704 och är försedd med apostlabilder, flyttades från västgaveln till norra sidan under 1950-talet. Kyrkan genomgick en restaurering 1926 efter förslag av arkitekten Anders Roland.