En política exterior —que va deixar fonamentalment en mans de Kálmán Kánya— va haver d'enfrontar-se a complicades relacions amb dos suposats aliats en l'objectiu de revisar el tractat del Trianon: Itàlia i Alemanya. Després de les complicacions per la Segona Guerra Italo-Etíop, Itàlia va perdre l'interès en l'aliança que mantenia des de temps de Gömbös amb Àustria i Hongria, tot permetent que el seu dèficit comercial amb els dos països creixés. El bloc revisionista centrat en la Itàlia feixista es va veure afeblit. D'altra banda, els intents austríacs d'afavorir les conerses entre Praga i Budapest amb l'esperança que la possible cooperació entre la Petita Entesa i el Bloc de Roma protegís Viena de l'amenaça alemanya —aguditzada després de la remilitarització de Renània el març del 1936— fracassaren. A la primavera del 1937, començaren les negociacions amb Txecoslovàquia, interessada a millorar les seves relacions amb Hongria atès l'afebliment de França i la seva passivitat i Gran Bretanya davant de les accions de Hitler. Aquestes converses foren mal vistes per Alemanya, que a la tardor ja havia completat els plans d'atac a Txecoslovàquia, per als quals desitjava la participació hongaresa.