El poble kurd que viu a Turquia han estat durant molt temps una minoria perseguida o assimilada per la força. Això els ha portat a donar suport als partits independentistes, d'esquerres i nacionalistes kurds. Inicialment el Partit Popular Laborista i va continuar amb el Partit Llibertat i Igualtat el juny del 1992, el Partit Llibertat i Democràcia l’octubre del 1992, el Partit de la Democràcia el 1993, el Partit de la Democràcia del Poble el 1994, el Partit Democràtic Popular el 1997, el Partit de la Societat Democràtica el 2005, el Partit de la Pau i la Democràcia el 2008 i finalment el Partit Demòcrata de les Regions el 2014. La majoria d'aquests partits van ser prohibits i acusats de violar la constitució alegant el seu vincle amb el moviment independentista kurd. Tot i que els partits Partit per la Pau i la Democràcia i al Partit Demòcrata de les Regions també integren l'HDP i són obertament independentistes, l'HDP pretén establir una nova perspectiva que superi la divisió tradicional Turquia-Kurdistan. L'HDP pretén representar col·lectivament persones de totes les procedències ètniques o religioses i salvaguardar les seves llibertats civils mitjançant la democràcia directa i la fi de l’explotació capitalista. El partit ha defensat durant molt de temps l'establiment de "parlaments populars" locals per augmentar la representació democràtica i la descentralització del poder. Gran part dels intents del partit per unir ciutadans a tota Turquia es produeixen a través de l'oposició al governador conservador Partit de la Justícia i el Desenvolupament (AKP), que l'HDP ha acusat de ser autoritari, explotador i discriminador de les minories religioses. La política exterior del HDP també implica obrir la frontera amb Armènia, tancada des dels anys noranta a causa dels intents de Turquia de debilitar econòmicament Armènia durant la primera guerra del Nagorno-Karabakh.