Al era un "kadilik" del sandjak de Sofia. Evliya Çelebi la va visitar i descriure el 1660. El 23 de setembre de 1689 fou ocupada pels austríacs manats pel príncep Lluís de Baden, però retornada als turcs l'any següent. El 1737 els austríacs manats per Seckendorf la van tornar a ocupar però altre cop fou retornada al cap de dos mesos. Fou llavors quan es van construir els elements defensius. Encara es conserva bé una gran fortalesa de les primeres dècades del . El 1739 es va signar el Tractat de Niš . una convenció signada el 3 d'octubre de 1739, entre l' Imperi otomà i la Rússia imperial, que especifica les estipulacions del tractat de Belgrad, posant fi a la guerra russo-turca de 1735-1739. També hi ha un important monument del començament del en memòria de l'aixecament serbi contra el regne turc, present més de quatre-cents anys; és la Ćele Kula (o Torre de les Calaveres), una torre construïda amb calaveres humanes única en el seu estil i que recorda el sacrifici del voivoda Stevan Sindjelič, lloctinent del cap rebel serbi Karađorđe, que el 31 de maig de 1809 va fer saltar la fortalesa matant-se a si mateix i als assaltants otomans; els otomans no van poder ocupar la ciutat i amb les calaveres dels morts serbis els turcs van construir la torre esmentada. L'11 de gener de 1878 Nish fou finalment arrabassada als otomans en virtut del tractat de San Stefano; llavors era capital d'un "liwa". La població musulmana va emigrar majoritàriament a Turquia. A la ciutat van treballar l'historiador Ahmed Lutfi (1815-1907) i l'home d'estat Mihdat Pasha (1822-1884); aquest darrer fou governador de Nish del 1861 a 1864.