Zápasení se začal aktivně věnovat po druhé světové válce v Tbilisi v klubu Iskra pod vedením Giorgi Vardzelašviliho. Koncem čtyřicátých let dvacátého století si do své klasické (řecko-římské) tréninkové skupiny vybral trenér Leonid Dzekonski. V sovětské mužské reprezentaci se pohyboval od počátku padesátých let ve váze do 79 kg. V roce 1952 dostal v sovětské nominaci na olympijské hry v Helsinkách přednost Nikolaj Belov. Od roku 1953 patřil k nejlepším klasikům své doby. V roce 1954 startoval na mistrovství světa v Tokiu ve volném stylu jako náhradník za zraněného Davita Cimakuridzeho.