Bitva u Sekigahary začala za mlhavého rána, 21. října roku 1600. Zúčastnilo se jí na 160 tisíc vojáků. Měla to být největší bitva, jakou Japonsko zažilo. Je zvláštní, jak se naplnilo rčení velkého vojevůdce, Dósana Saitóa, který kdysi prohlásil, že kdo se zmocní Sekigahary, zmocní se Japonska. Přičemž Saitó mínil pouze to, že pláně u Sekigahary jsou dost rozlehlé na to, aby zde pohodlně manévrovaly dvě nepřátelské armády. Terénní výhoda patřila Išidovi. Tokugawové totiž zůstávali v horském údolí a jejich čelní linie se musely nebezpečně roztáhnout do kruhové formace. Klíčem k vítězství tedy zůstával Hideaki Kobajakawa. Jeho 16 tisíc mužů čekalo na hoře Macuó, shlíželo na situaci pod nimi, jak se k sobě blíží linie Išidy a Tokugawy a váhalo, na kterou stranu se vlastně přidat.