През 1690 г. той е полковник на конен-регимент и през 1693 г. е пленен от французите. През Испанската наследствена война от 1704 г. Александер е генерал-майор във войската на Джон Чърчил, Херцог Марлборо. През 1705 г. той отива с херцога във Фландрия. На 11 юли 1708 г. е генерал-лейтенант в свитата на курпринца на Хановер (по-късно: Джордж II), където се отличава. През 1708 г. като командир може да плени множество стотици французи. На 4 декември 1713 г. е издигнат на имперски фрайхер и получава от пруския крал Орден Черен орел.