Мехмед IV (Османски турски: محمد رابع "Meḥmed-i rābiʿ"; Модерни турски: "IV. Mehmet"; такође познат као "Avcı Mehmed", Мехмед Ловац; 2. јануар 1642 — 6. јануар 1693) је био Султан Османског царства од 1648. до 1687. године. Дошао је на престо са само шест година након што је његов отац био свргнут и погубљен. Мехмедова владавина је била друга најдужа у Османској историји. Прве и последње године његове владавине окарактерисане су војним поразима и политичким нестабилностима, али такође је већи део био успешан због Мехмедовог великог везира Копрулу Мехмед-паше. Мехмед IV је описан од савременика као побожан владар, и био је означен као гази, што значи "свети ратник", због његове улоге у многим освајањима током његове дуге владавине. Под његовом владавином, царство је достигло највећу висину свог територијалног проширења у Европи. Од малих ногу је развио велики интерес за лов, због чега је у Турској познат под именом "avcı" (ловац). 1687. године, Мехмед је био свргнут од стране војника који су били разочарани због Османских пораза у Великом турском рату. Касније је отишао у Једрене, где је и преминуо 6. јануара 1693. године у 51. години живота.