Први проблеми јављају се почетком деведесетих година, са распадом СССР-а и смањењем финансијских средстава расположивих за развој нових пројеката. Како би се програм одржао у животу, долази до удруживања завода за производњу хеликоптера Миља и Казањске фабрике хеликоптера, те произвођача мотора Климов. Године 1992. француско - немачки конзорцијум Еурокоптер изражава жељу да се прикључи програму, и то на подручју у којем је Русија заостајала за западом - електроници. Опремањем хеликоптера западним системима такође се омогућавало цертифицирање по свим релевантним стандардима: ЈАР-29, ФАР-29 и ЕАСА 29, што је повећало извозни потенцијал самог хеликоптера. 1994. нови партнери у програму оснивају нову компанију названу ЕУРОМИЛ, где Еурокоптер, осим добављања авионике, преузима улогу саветовања руских партнера о сертификацији, те пословима везаним за извоз.