Ајуб је био син Шадхи ибн Марвана и брат Ширкуа. Припадао је племену Равадија, огранку племена Хадхабани. Равадиди су били арапског порекла и на просторе града Двина стигли су око 758. године из Арбеле (данашњи Ербил у Ираку). Породица је била уско повезана са династијом Шададида, а када су они свргнути са власти у Двину (1130), Шадхи је породицу преселио најпре у Багдад, а потом у Тикрит где је именован за локалног гувернера. Ајуб је наследио свога оца као гувернер Тикрита. Од 1132. године је у служби Зенгија. Учествовао је у борби против селџучког султана код Тикрита и спасао је Зенгију живот приликом повлачења преко Тигра. Ширку је 1136. године убио хришћанина са којим се посвађао у Тикриту. Брат га је протерао из града. Саладин, Ајубов син је, наводно, рођен у ноћи када је Ширку напустио град. Ширку је, у међувремену, ступио у службу Нуд ад Дина, Зенгијевог сина, који је намеравао да освоји Дамаск. Када су крсташи 1148. године, током Другог крсташког рата, опсели Дамаск, његов емир, Муин ед Дин Унур, приморан је на савез са Нуд ад Дином. Након Нур ад Диновог заузећа Дамаска (1154), Ајуб је постављен за гувернера. Ајубов син Саладин такође је служио Нур ад Дина. Истакао се приликом крсташких похода на Фатимидски Египат. Ајуб му се 1170. године придружио у Египту. Саладин је збацио последњег фатимидског калифа Ел Адида. Најпре је био Ел Адидов везир наследивши на том месту свога стрица Ширкуа. Убрзо је преузео контролу над Египтом након чега отпочиње сукоб са Нур ад Дином.