Брзо територијално ширење настављено је под Селимом I (владао: 1512-1520), који је 1514. године поразио Сафавиде у бици код Чалдирана, припајајући велики део источне Анадолије и накратко заузимајући Табриз. Године 1516. водио је кампању против Мамелучког султаната, освајајући прво Сирију, а затим и Египат наредне године. То је довело до драматичног помака у оријентацији Османског царства, јер је сада владало муслиманским средиштима Блиског истока, као и успостављањем заштите над светим градовима Меке и Медине. То је повећало утицај ислама над царском владавином и омогућило много већу интеракцију између арапског света и османског средишта у Анадолији и на Балкану. Под Селимовом владавином територија царства се проширила са око 883,000 квадратних километара на 1.494,000 квадратних километара.