После Априлског рата и капитулације југословенске војске, радио је интензивно на припремама за устанак. Био је један је од главних организатора устанка у свом крају. У току Тринаестојулског устанка био је изабран за политичког руководиоца Спушког устаничког батаљона и истакао се у борбама приликом ослобођења Спужа и на Вељем брду. Као истакнут партијско-политички радник, септембра 1941, на месној партијској конференцији, био је изабран за члана Месног комитета КПЈ Даниловград, а два месеца касније за заменика политичког комесара Команско-загарачког батаљона, који је у то време био у саставу одреда „Бијели Павле", а од почетка марта 1942. у саставу Ловћенског одреда. У пролећним данима 1942. године, истакао се у борбама у Загарчу, Цуцама, код Грахова и других места, вођеним на правцу повлачења партизанских снага ка Босни.