У архитектури античких народа као архитектонски елемент појавио се као комуникацијски простор за шетњу, одмор, састанке или трговање у топлијим крајевима или крајевима са великим бројем дана са падавинама током године. Тремове су имале и сакралне и световне грађевине у Египту, Кини, Индији и Јапану, а затим у класичној Грчкој и Риму. Преузели су га и старохршћански, византијски и исламски неимари. У старохришћанској архитектури из трема се у романици и готици развио клаустар код манастира. Слична архитектонска решења налазе се и у ренесанси, бароку и класицизму (перистил у приземљу палата, лође, колонаде, објекти у оквиру вртне архитектуре).