בעקבות הכישלון, נתקף פריטוויץ בפאניקה. סגנו מקס הופמן, הציע לו תוכנית שהייתה יכולה על פי דעתו להשמיד את הצבא הרוסי, אולם פריטוויץ לא הסכים לשמוע על כך והורה על נסיגה ועל נטישת פרוסיה המזרחית. מולטקה מיהר להחליף אותו בגנרל הוותיק (שכבר פרש), פאול פון הינדנבורג, ובאריך לודנדורף שהוכיח את יכולותיו במהלך המערכה בבלגיה. השניים קיבלו את תוכניותיו של הופמן, והארמייה השמינית הותירה אך מסך הסוואה מול הארמייה הרוסית הראשונה בפיקודו של פאול פון רננקמפף, בעוד עיקר הכוחות כיתרו את הארמייה הראשונה בפיקודו שלאלכסנדר סמסונוב. קרב טננברג, הסתיים בניצחון גרמני מוחץ, בהשמדת הארמייה השנייה, ובהתאבדותו של סמסונוב. לאחר מכן התפנו הגרמנים לטפל בכוחות הארמייה הראשונה. חלק מכוחות הארמייה כבר נעו לכיוון טננברג כדי לחבור אל הארמייה השנייה (שכאמור כבר הושמדה), הדבר יצר פער בין כוחות הארמייה הראשונה. הרוסים השתמשו בתשדורות לא מוצפנות, מה שאפשר לגרמנים לדעת על כל תנועה שלהם. ב-7 בספטמבר פתח הינדנבורג בהתקפה באזור האגמים המזוריים, שהתפתחה לקרב שכונה הקרב הראשון על האגמים המזוריים. כמו קודמו, גם קרב זה הסתיים בניצחון גרמני מזהיר שביסס את מעמדם של הינדנבורג ולודנדורף כמושיעי גרמניה.