Srbská revolúcia (1804 - 1815) znamenala začiatok éry národného prebudenia na Balkáne počas východnej otázky. Zvrchovanosť Srbska ako dedičnej monarchie pod vlastnou dynastiou bola uznaná "de jure" roku 1830. V roku 1821 vyhlásili Gréci sultánovi vojnu. Po povstaní, ktoré vzniklo na Moldavsku ako odklon, nasledovala hlavná revolúcia na Peloponéze, ktorá sa spolu so severnou časťou Korintského zálivu stala prvou časťou osmanskej ríše, ktorá dosiahla nezávislosť (v roku 1829). Do polovice 19. storočia bola Osmanská ríša Európanmi označovaná ako „chorý muž“. Štáty vrchnosti - Srbské kniežatstvo, Valašsko, Moldavsko a Čierna Hora - sa v 60. a 70. rokoch 19. storočia posunuli smerom k nezávislosti.