Nehru suosi ulkopolitiikassa liittoutumattomuutta ja hän toimi Sitoutumattomien maiden liikkeen johtajana jonka hän oli perustanut yhdessä Jugoslavian presidentin Titon ja Egyptin presidentti Nasserin kanssa. Nehru joutui kohtaamaan Pakistanin vastarinnan, tuloksena oli ensimmäinen Intian–Pakistanin sota (1947–1949). Nehru ei vastustanut kiinalaisten Tiibetin valtausta. Tosiasiassa se tarkoitti puskurivaltion muodostumista Kiinan ja Intian välillä, vaikkakin Dalai-lama oli asettunut pakolaishallituksen johtoon Intiassa. Intia kärsi sotilaallisen tappion Kiinan kansantasavallalle Kiinan–Intian sodassa lokakuussa 1962 jolloin Nehrun terveys romahti nopeasti ja hän kuoli vuonna 1964. Nehrun tuhka ripoteltiin Yamuna-jokeen.