Користуючись повільністю дипломатії Антанти та коливанням її керівників стосовно балканських держав, що залишалися до того часу нейтральними (Греція, Румунія, Болгарія та Албанія), Берлін вів активну роботу щодо примирення двох непримиренних до того часу ворогів — Болгарії і Туреччини. З липня 1915 року в Софії було розпочато переговори про приєднання Болгарії до Центральних держав, причому 6 вересня 1915 року Болгарія уклала з ними військову конвенцію. Мотивом, що спонукав Болгарію укласти угоду, було прагнення отримати області Сербії і Румунії, населення болгарами, а також частини території Туреччини на захід від р. Мариці. Крім того, Болгарія, після успіхів німців в середині 1915 року на Східному фронті і в особливості після захоплення ними в серпні того ж року фортеці Ковно, була впевнена в кінцевому успіху Центральних держав. Крім цього турки успішно оборонялися у Дарданелльській операції, а франко-британські війська не могли прорвати німецький фронт на Західному фронті.