על אף שאזור דרום מערב אסיה לא היה זירה ללוחמה בקנה מידה גדול במהלך מלחמת העולם השנייה, לא ניתן היה לדעת זאת מראש. עם נפילת צרפת, ונפילת סוריה ולבנון להשפעת משטר שיתוף הפעולה של צרפת של וישי בשנת 1940, לאור הנייטרליות של מדינות כטורקיה ופרס שאף נטו לעיתים אל צד מדינות הציר, ולאור הצורך בנתיבי אספקה אל ברית המועצות לאחר המתקפה הגרמנית על ברית המועצות, והתקדמות הגרמנים במדבר המערבי במהלך המערכה בצפון אפריקה, היה האזור בעל חשיבות לשני הצדדים. תעלת סואץ הייתה בעל ערך אסטרטגי משמעותי ביותר. לפני קרב אל עלמיין, והתהפכות הגלגל בזירה הסובייטית לאחר קרב סטלינגרד, עלה חשש להשתלטות גרמנית על האזור אם דרך טורקיה, או בפלישה לקפריסין או ללבנון, או באמצעות הבסת הארמייה השמינית של הצבא הבריטי במצרים. החשש היה מפני התקדמות גרמנית דרך סיני וארץ ישראל וחבירה אל הכוחות הגרמנים שהתקיפו את הסובייטים בדרום ברית המועצות, או התקדמות לשם השתלטות על המושבות הבריטיות בהודו, וחבירה לכוחות יפן בדרום מזרח אסיה.