Värmlands fältjägarkår sattes upp 1790 ett värvat förband under namnet namnet Värmlands fotjägarbataljon. Värmlands fotjägarbataljon sattes upp för att försvara gränsen mot det danska Norge. Bataljonen sattes upp med tre kompanier om 100 man vardera. De var till en början underställda Närke-Värmlands regemente och 150 man hölls i ständig garnison i Karlstad. År 1796 indrogs dock denna garnison. Under fälttåget till Norge 1808 ingick fotjägarbataljonen i 1. brigaden under överste Lejonstedt och fanns på arméns högra flygel. Tillsammans med Närke-Värmlands jägare utgjorde de en stark bataljon på 600 man. Bataljonen deltog i striderna vid Lier den 18 april 1808, där de under kapten Liljeström och kapten Materns utmärkte sig. De deltog även i striderna vid Masterud den 1 maj, vid Mobäck den 18 maj, vid Magnor den 19 juli, samt vid samma ställe den 22 september 1808. De deltog sedermera i Georg Adlersparres tåg tillsammans med Närke-Värmlands regemente till Stockholm för att avsätta Gustav IV Adolf. År 1812 tillfördes fältjägarkåren en ytterligare bataljon, även den om tre kompanier. Då Fältjägarkåren nu bestod av två bataljoner och totalt 600 man antogs namnet Värmlands fältjägarregemente.