Густав Адольф успадкував від батька три війни, коли він зійшов на престол. З 1612 р., коли графу Акселю Оксенстеріну призначили бути , що він залишив до смерті Густава Адольфа. Ці дві особи пройшли довге й успішне партнерство та добре доповнювали один одного. Війна проти Росії (Інґрійська війна) закінчилася 1617 р. Столбовським договором, що виключив Росію з Балтійського моря. , війна проти Польщі закінчилася в 1629 р. перемир'ям в Альтмарку, яка передала велику провінцію Лівонію і звільнила шведські війська для подальшого втручання у Тридцятирічну війну в Німеччині, де шведські сили вже . Бранденбург був розірваний сваркою між протестантами та католиками. Коли Густав Адольф у північну Німеччину в червні-липні 1630 р., він мав всього 4000 військовослужбовців. Але він незабаром зміг закріпити протестантську позицію на півночі, використовуючи підкріплення зі Швеції та грошові кошти, надані Францією за . Густав Адольф був убитий в 1632 р. в битві під Лютценом. Королева Марія Елеонора та взяли на себе уряд Королівства від імені неповнолітньої доньки Густава Адольфа Христини, доки вона не досягла повноліття. Густав Адольф часто розглядається військовими істориками як один з найбільших військових командирів всіх часів, з інноваційним використанням озброєнь.