A kritikával ellentétben másnap augusztus 30-án Longstreet képességeinek legjavát adta. Pope abba a hitbe ringatta magát, hogy Jackson visszavonulásba kezdett és Longstreet kihasználva a rossz helyzetmegítélést több mint katonájával erőteljes támadást indított a Potomac hadsereg balszárnya ellen. Négy órán keresztül "„óriási pörölyként mérték a csapásokat”", s eközben Longstreet aktívan irányította tüzérségét és küldte csapatait a harcba. Longstreet és Lee egy helyen tartózkodtak és így mindketten uniós ágyútűz alá kerültek a roham közben. Noha a szövetségi csapatok elkeseredetten védekeztek, Pope hadserege a szégyenteljes első bull run-i vereséghez hasonlóan meghátrálni kényszerült, melyet nagyjából ugyanazon a területen szenvedtek el. Longstreet a győzelem teljes dicsőségét Lee „okos és briliáns” hadjáratának tulajdonította, elismerve parancsnoka érdemeit; saját maga számára azonban a stratégiai offenzívával párosodó taktikai védelmi harc modellértékű megoldás volt, mely a háború megnyeréséhez vezető útnak tűnt.