Од 1206. Делхи је седиште Делхијског султаната. Први султан Делхија Кутбуд дин Ајбак је био бивши роб, који је постао генерал, па гувернер и затим султан Делхија. Кутбуд дин Ајбак је започео градњу Кутаб минарета да би прославио своју победу. У том комплексу је саградио прву џамију у Делхију. После краја Робовске династије, следиле су Килџи династија, па Туглук, Сајидсјка и Лоди династија. Те различите династије су градиле различите тврђаве. У Првој бици код Панипата 1526. Бабур је победио задњег султана из династије Лоди и основао је Могулску династију и Могулско царство. Могули су владали из Делхија, Агре и Лахора. Бабуров син Хумајун је био поражен и једно време је побегао у Авганистан. Уз персијску помоћ је повратио власт. Трећи и највећи могулски цар Ахбар Велики преместио је седиште царства у Агру, тако да је тада опало значење Делхија. Средином 17. века могулски цар Шах Џахан је саградио седми град на подручју Делхија, а данас је познат као стари Делхи. Поново је Делхи постао главни град. Аурангзеб (1658—1707) је крунисан 1658. у Делхију. Ахмад шах Абдали је 1761. похарао Делхи после Треће битке код Панипата. Делхи је 1857. дошао у састав Британске Индије. Калкута је постала главни град Британске Индије, а Делхи је поново постао главни град тек 1911. Британски архитекта Едвин Лутјенс је дизајнирао Њу Делхи као седиште владе. Њу Делхи постаје главни град Индије после 1947.