Aleksander II. je bil ruski car od leta 1855 in poljski kralj v obdobju 1855–1864. Odpravil je tlačanstvo v Rusiji in izpeljal vrsto reform v pravosodju, državni in lokalni upravi, vojski in šolstvu. Zavračal pa je zahteve po ustavni monarhiji, kar je proti njemu obrnilo izobražence in svobodomiselno elito. Javnost mu je očitala slabo zastopanje Rusije na mirovnih pogajanjih v Parizu (1856, po krimski vojni) in v Berlinu (1879, po rusko-turški vojni). Nasprotniki, predvsem iz nihilistično usmerjenih vrst študentov, so izvedli nanj 12 neuspelih atentatov; trinajsti atentat je uspel. Aleksander II. velja za največjega ruskega reformatorja po Petru Velikem.