Po prvi opijski vojni in ustanovitvi britanskega Hong Konga je Macao izgubil svojo vodilno vlogo trgovskega pristanišča. V tem času je bila v koloniji glavna panoga proizvodnja petard, kadil, tobaka in čaja. Portugalska je izkoristila povojno šibkost kitajskega cesarstva in nad Macaom uveljavila svojo suverenost. Prenehala je z plačevanjem letne najemnine ter si v letih 1851 in 1864 priključila otoka Paipa in Coloane. Zasedla je tudi otoke Lapa in Montanha vendar ju je do leta 1887 vrnila ko je bil v Pekingu podpisan kitajsko-portugalski sporazum, ki je urejal status portugalskega Macaa. Ta sporazum je Portugalsko obvezoval, da bi se odrekla Macau brez njene odobritve. Kljub občasnim konfliktom med kantonsko vlado in kolonialno vlado je status Macaa ostal nespremenjen, tako je bilo tudi med portugalsko revolucijo leta 1910 in kitajsko revolucijo 1911. Leta 1928 je bila ponovno sklenjena pekinška pogodba s katero je Kuomintang potrdil portugalsko pristojnost v Macau.