La Conferința de pace de la Paris din 1919-1920, Bulgaria fiind un stat învins, s-a rezolvat destul de ușor problema frontierelor în Dobrogea dintre România și Bulgaria. Bulgaria a fost acuzată de 76 de crime de război, totodată, adăugându-se și înfometarea populației civile, abuzurile și omorârea ostaticilor. Tot ce a dorit România de la Consiliul Suprem a fost să se revină la frontiera stabilită în 1913, astfel, României îi revenea Dobrogea și Cadrilaterul, regiuni ocupate de bulgari în 1916. Aliații erau de acord, dar doar cu o singură condiție: România era nevoită să semneze tratatul cu Austria și cel al minorităților, tratate care nu au fost semnate la 10 septembrie 1919, din cauza refuzului conducătorului delegației române, Ion I.C. Brătianu. După ce acesta demisionează și la fel a procedat și Arthur Văitoianu, care i-a urmat în funcție, astfel, a venit la conducere Alexandru Vaida-Voevod, care a semnat cele două tratate, la care s-a adăugat și tratatul cu Bulgaria de la Neuilly. Prin urmare, s-a lăsat intactă granița stabilită prin Tratatul de la București din 1913.