Efter rysk-turkiska kriget 1877-78 hade Adrianopels befästningar i och för sig förstärkts, men då Första Balkankriget bröt ut 1912, var de omoderna i likhet med kanonbestyckningen, som dessutom saknade pansarskydd. 22 oktober 1912 började staden, som försvarades av Schukri pascha med omkring 45 000 man, inneslutas av 2:a bulgariska armén, som i slutet av månaden förstärktes av serbiska trupper och i mars 1913 ytterligare förstärktes, så att belägringsarmén till slut uppgick till omkring 100 000 man och omkring 140 pjäser belägringsartilleri under general Ivanovs befäl. Efter långvarig beskjutning och mindre ömsesidiga anfall sattes 24 mars 1913 ett allmänt anfall igång. Framskjutna ställningar intogs under 25 mars, och den 26 mats stormades staden med sådan framgång, att Schukri pascha vid 2-tiden blev tvungen att ge upp fästningen. I preliminärfreden i London 30 maj 1913 avträdde Turkiet bland annat Adrianopel, som tillföll Bulgarien. Under det samma år utbrutna Andra Balkankriget besatte turkarna 23 juli Adrianopel utan nämnvärt motstånd från bulgarerna, och i freden 29 september 1913 avstods Adrianopel till Turkiet.