Від участі у двох наступних великих війнах — Другій Македонській та Римо-селевкідській — віфінський цар розсудливо утримався, що дозволило йому не вступати у конфлікт з Римом, котрий розгромив Македонію та державу Селевкідів. Втім, у 188 р. до н.е. римляни зобов'язали Прусія передати підвладні йому області Місії Пергамському царству (тоді ж останнє отимало володіння сирійських царів у Малій Азії та перетворилось на потужну державу). В таких умовах невдовзі дійшло до чергового зіткнення Віфінії та пергамців.