1911-ben az új véderő törvény vitája során a hadsereg fejlesztése mellett foglalt állást, de azt nem a létszám növelésével, hanem a kiképzési rendszer megreformálásával képzelte el. A huszárok kiképzésének idejét például a folyamatos átvezénylések megszüntetésével tartotta egy évvel megrövidíthetőnek (háromról két évre). A magas létszámú (egymillió fövel növelt) hadsereget túlságosan költséges fenntartása és hatékony alkalmazhatóságának hiánya miatt vetette el, történelmi példára hivatkozva (Mukdeni csata). A létszámemelésre szánt költségvetési forrás egy részét inkább egy minőségi altisztikar kinevelésére szánta, mely nem kényszerűségből tölti le a szolgálati idejét, hanem fő megélhetési forrásként tekintene pályájára.