Hollandiában a britek elindították a walchereni hadjáratot, hogy második frontot nyissanak a háborúban és megsegítsék az osztrákokat. A brit hadsereg csak július 30-án szállt partra Walcherenben, addigra az osztrákok már vereséget szenvedtek Wagramnál. A walchereni hadjáratot kevés harc jellemezte, de súlyos veszteségeket okozott az a betegség, amit „Walcheren-láznak” hívnak. Több mint 4000 brit katona veszett oda a zavaros hadműveletben, a többiek 1809 decemberében kivonultak. A hadjárat fő stratégiai eredménye a franciák és az osztrákok közötti késedelmes politikai rendezés volt. Ferenc császár meg akarta várni, hogy a britek győzzenek a csatatéren, mielőtt tárgyalni kezdene Napóleonnal. Amint nyilvánvalóvá vált, hogy a britek semmire se mennek, az osztrákok belegyeztek a béketárgyalásokba.