Kolem roku 1935 územní a mocenské požadavky fašistických států eskalovaly. Itálie roku 1935 okupovala Etiopii, což vedlo k odsouzení Společností národů a diplomatické izolaci Mussoliniho režimu. Roku 1936 Německo remilitarizovalo Porýní, ačkoli Versailleská smlouva nařizovala, že na tomto území nemá být umístěna armáda. Roku 1938 si Německo připojilo Rakousko (tzv. anšlus) a Itálie mu pomohla úspěšně uzavřít diplomatickou krizi ohledně německých územních nároků vůči Československu, jejímž výsledkem byla Mnichovská dohoda a obsazení Sudet Němci. Británie a Francie si od Mnichova slibovaly odvrácení války; tato naděje však pohasla, když Hitler dohodu porušil a 16. března 1939 obsadil zbytek Českých zemí, zatímco na Slovensku nastolil loutkový režim. Ve stejné době požadovala Itálie územní a koloniální ústupky od Francie a Británie. Spolupráci fašistických režimů s imperialistickým Japonskem zakotvila Osa Berlín–Řím–Tokio.