Som tronfølger havde han titlen hertug af Sparta og ægtede 1889 kejser Wilhelm 2. af Tysklands søster, Sophie, med hvem han fik sønnerne Georg (f. 1890), Alexander (f. 1893) og Paul (f. 1901) og tre døtre. Han havde ledelsen af krigen mod tyrkerne marts—maj 1897, og dennes uheldige udfald skadede ham meget, men i en udførlig offentlig redegørelse stræbte han med held at lægge ansvaret andet steds, og i oktober 1900 blev han hærens øverstkommanderende. Han kunne dog ikke gennemføre en tilstrækkelig myndig reformpolitik, favoritvæsenet fortsattes. I august 1909 afsattes han ved en slags militært statskup og gik i landflygtighed. April 1910, da Venizelos var kommet til magten, vendte han tilbage, og ved sin ledelse af felttogene 1912—13 vandt han almindelig anseelse som feltherre.