Goose van Schaick (også kendt i andre kilder som Gozen van Schaick) var en amerikansk oberst og senere brigadegeneral under Den Amerikanske Uafhængighedskrig. Inden da havde han, fra sin militære tjenestes begyndelse i 1755, kæmpet i flere slag for de tretten kolonier under den Franske og indianske krig, hvor han blandt andet blev såret i slaget ved Ticonderoga. Det Goose van Schaick i dag er mest kendt for er hans ledelse af 558 kontinentale soldater i en militær ekspedition fra Fort Stanwix mod Onondagastammen, hvor hæren dræbte 12 indianere, tog 34 til fange og drev resten af stammen på flugt uden at miste en eneste mand. Denne ekspedition blev set som en kæmpe succes i forhold til den efterfølgende Sullivan-ekspedition, og Goose van Schaick fik Thanks of Congress sammen med de andre kontinentale soldater, der deltog i ekspeditionen. Herefter fik van Schaick et ry for god militær ledelse, hvilket senere medførte, at han fik titlen som brigadegeneral i 1783 ved slutningen af Den Amerikanske Uafhængighedskrig. Han trak sig dog tilbage fra militære tjeneste en måned senere og døde i 1789 kun 53 år gammel. Dette var blandt andet skyld i det sår, han påtog sig under slaget ved Teconderoga i 1758. Goose van Schaick giftede sig desuden med Maria Ten Broek i 1770, med hvem han senere ville få syv børn.