У лютому 1913 року, перед остаточною фазою битви за Яніну, командувач армією наслідний принц Костянтин зажадав більш тісної блокади албанського узбережжя, через яке мала турецька армія. Після грецьких перемог над турецьким флотом у битві біля Еллі і битві біля Лемноса грецький флот міг дозволити собі перекидання на Іонічне море старого броненосця «Псара». До складу флотилії, крім 4-х «річок», що знаходилися в Іонічному морі з початку війни увійшли також есмінці «Аетос», «Логхі», «Аспіс» і захоплений у турків міноносець «Нікополіс». Ескадрі були додані також 4 мобілізованих пасажирських пароплави, серед яких були океанські лайнери «Афіна» і «Фемістокл». Командування ескадрою прийняв капітан Андреас Міауліс-молодший. На флагманський броненосець «Псара» був відряджений з міністерством закордонних справ службовець, для вирішення питань, які могли виникнути як з новою державою Албанія, так і з Австро-Угорщиною та Італією.