1814-ben, amikor Napóleon visszatért Elba szigetéről, ismét a császár szolgálatába állt, ő biztosította Antwerpen védelmét. A „száz nap” alatt belügyminiszter lett és grófi címet kapott. A waterlooi vereség után – mint királygyilkos – emigrációba kényszerült, előbb I. Sándor orosz cár adott neki menedéket, aki tiszteletbeli altábornaggyá nevezte ki, majd Magdeburgba vonult vissza és csak a tudományoknak élt.