Cílem chebské schůze mezi legáty basilejského koncilu a husitskými vyslanci bylo stanovení podmínek nadcházející basilejské disputace o 4 pražské artikuly a rovněž vyjednání bezpečnostních glejtů a záruk pro husitskou delegaci mířící do Basileje. Bezpochyby největší rozepře se strhly v otázce toho, kdo bude mít právo argumentační souboj při basilejské disputaci rozsuzovat. Husité již dlouhé roky předtím usilovali o možnost svobodného slyšení, kde by mohli obhájit pražské artikuly, přičemž zastávali tezi, že rozhodčí autorita by měla připadnout nadosobnímu principu Bible a z ní vycházejících zdrojů. Katolická církev možnost svobodné audience husitům dlouhodobě upírala, navíc byla toho názoru, že kdyby už k nějaké formě slyšení/disputace došlo, právo určit správnou věrouku by bylo vyhrazeno představitelům církve. Kvůli neúspěchu křižáků u Domažlic (1431) nakonec církev částečně ustoupila, neboť možnost disputace s husity posvětila, rozhodčí autoritu v tomto učeném hádání však bezpochyby stále připisovala sama sobě.