Kolem roku 1520 získal Bábur od Osmanských Turků palné zbraně - děla a arkebuzy, jejichž použití mu zajistilo úspěch v dalších bitvách. Jeho výboje nyní směřovaly do Indie, nejprve do pohraniční oblasti Paňdžábu, který roku 1525 dobyl. V následujícím roce vytáhl proti Dillí a v bitvě u Pánípatu porazil jeho vládce, sultána Ibrahima Lódího. Ibrahim v bitvě padl a jeho armáda byla zničena. Po smrti Ibrahima bojoval proti hinduistickým kmenům Rádžputů a v březnu 1527 porazil spojené armády jejich knížat v bitvě Síkrí. Další výboje chtěl směřovat do východní Indie, kde leželo bohaté Bengálsko, kvůli zdravotním problémům je však už neuskutečnil. Přesto pod svou vládu fakticky sjednotil většinu severní Indie a položil základ budoucí Mughalské říši. Byl první, kdo přijal titul Velký Mughal, který se pak stal dědičným v jeho dynastii. Provedl také reorganizaci státní správy, především okleštil moc rodové šlechty tím, že prohlásil půdu za své vlastnictví, které šlechticům a statkářům propůjčoval za stanovenou rentu.