Po Stalinově smrti a XX. sjezdu KSSS nastala v Sovětském svazu doba nazývaná „tání“, která se odrazila i v určitém uvolnění kulturních poměrů. Docházelo k postupné rehabilitaci jak tvůrců, tak děl: v oblasti opery ji symbolizovalo usnesení Ústředního výboru KSSS „K nápravě omylů v hodnocení oper "Velké přátelství", "Bohdan Chmelnický" a "Z celého srdce"“ z roku 1958. V hudbě již nehrozilo osudové nařčení z formalismu nebo – často právě v případě ukrajinských skladatelů – z nacionalismu. Desetiletí následující po roce 1956 je v ukrajinské opeře (alespoň kvantitativně) dobou největšího rozkvětu, vzniklo více oper než v předcházejících třiceti letech, tematicky různorodých. Je to i doba návratu k experimentům 20. let v hudební tvorbě i inscenační praxi, na jeviště se vracejí díla skladatelů umlčených za stalinismu (Šostakovič, Prokofjev, Ljatošynskyj).