З моменту заснування пісенного конкурсу і до 1965 року не існувало обмеженнь на мову пісень, хоча виконавці зазвичай виконували пісні мовами держав які вони представляли. В 1966 році було введене правило, що пісня має бути мовою держави, яку ця пісня представляє. Це правило діяло до 1973 року, після якого виконавці знов могли виконувати пісні будь-якою мовою. Цим скористались декілька переможців, зокрема група ABBA, пісня якої під назвою «Waterloo» англійською мовою перемогла на конкурсі 1974 року. В 1977 році було повернуто правило про те, що пісня має виконуватись мовою держави яку представляє, і це правило діяло аж до 1998 року включно. При цьому було зроблене виключення для ФРН та Бельгії, яким дозволили використовувати англійську мову. Під час мовних обмежень тільки Велика Британія, Ірландія та Мальта мали змогу делегувати на конкурс пісні англійською мовою, оскільки вона є в цих країнах офіційною. Також три пісні мали назву і один рядок англійською, а весь інший текст національною мовою: «Don't Ever Cry» (Хорватія, 1993), «One Step» (Австрія, 1997) та «Goodbye» (Боснія і Герцеговина, 1997).