Un any després, la guerra havia pres un caire diferent i Brooke ja no considerà estrictament necessari seguir al costat de Churchill. Esperava ser nomenat comandant de la invasió aliada de l'Europa Occidental, càrrec promès per Churchill fins en 3 ocasions. Però durant la Primera Conferència de Quebec, a l'agost de 1943, es decidí que el futur comandant seria el General americà George Marshall (tot i que, com que la tasca que estava realitzant Marshall com a Cap d'Estat Major de l'Exèrcit era massa important perquè abandonés Washington DC, i enlloc seu, el també general americà Dwight Eisenhower va ser nomenat pel càrrec). Brooke se sentí molt decebut, tant per ser deixat de banda com perquè Churchill li havia promès el càrrec. No obstant això, Brooke sempre va mantenir una relació cordial amb Eisenhower.