В преразглеждането си на съветската история, започнало по време на Перестройката в края на 1980-те години, Съветският съюз осъжда тайния протокол с Германия от 1939 г. Въпреки това, Съветският съюз така и не признава формално присъствието си в Прибалтика като окупация или анексия, считайки, че те са се „присъединили“ като съюзни републики. От друга страна, Руската съветска федеративна социалистическа република през 1991 г. признава събитията от 1940 г. за анексиране. Ревизионистката руска историография и учебниците в училище все още поддържат, че Балтийските страни са се присъединили на своя воля към Съветския съюз, след като народите им са провели социалистически революции, независими от съветската власт. Днешното правителство на Руската Федерация настоява, че инкорпорирането на Балтийските държави в СССР е било в съответствие с международното право и не е получило възражения по време на Ялтенската конференция през февруари 1945 г. или Потсдамската конференция през юли-август същата година. Все пак, Русия се съгласява на европейското изискване да „подпомага на хората, депортирани по време на окупацията в Прибалтика“, след като се присъединява към Съвета на Европа през 1996 г. Освен това, когато РСФСР подписва отделен договор с Литва през 1991 г., тя признава анексирането от 1940 г. като нарушение на литовския суверенитет.