Etter Februarrevolusjonen, hvor tsar Nikolaj II gikk av, ble de gjenværende svarte hundre-organisasjonene offisielt forbudt. Etter oktoberrevolusjonen drev mange av lederne og de jevne medlemmene fra disse organisasjonene med i aktiv kamp mot bolsjevikene og den kommunistiske Sovjetunionen, men deres generelle deltagelse var langt lavere de mer moderate styrkene i den hvite bevegelse. Det var i forlengelsen av kampene med bolsjevik-revolusjonen etter 1917 at de verste masseforbrytelsene mot jøder fant sted. Det er regnet ut at mer enn 100 000 jøder ble myrdet i de hvites herjinger mellom 1918 og 1920. Etter nederlaget i 1923 for den siste anti-kommunistiske enklaven, dro de fleste i bevegelsen utenlands, også de fremste tilhengerne av de svarte hundre.