Håkansson aloitti yleisurheilu-uransa 1930-luvun lopulla. Hän voitti Ruotsin pituushyppymestaruuden vuonna 1939. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa niin pituushypyssä kuin 100 metrillä. Håkanssonin huippuvuosi oli 1944, jolloin hän voitti niin pituuden kuin 100 metrin Ruotsin-mestaruudet. Saman vuoden syksynä hän teki myös omat henkilökohtaiset ennätyksensä niin 100 metrillä, 200 metrillä kuin pituudessa. Vuonna 1945 hän voitti 100 metrin ja vuonna 1946 pituuden mestaruuden. Vuosi 1946 oli toisen maailmansodan jälkeen ensimmäinen kansainvälinen kilpailukausi. Silloin järjestettiin Norjassa Oslossa EM-kisat. Niissä Håkansson oli yhdessä Stig Danielssonin, Inge Nilssonin ja Olle Laesskerin kanssa Ruotsin pikaviestijoukkueessa, joka voitti Euroopan-mestaruuden. Lisäksi hän sijoittui niin 100 metrillä kuin pituudessa viidenneksi. Pituudessa maanmies Olle Laessker voitti Oslon EM-kisoissa. Håkansson nimitettiin yleisurheilu-uransa jälkeen yleisurheilun stor grabbiksi numerolla 107.