Indtil 1953 var øerne beboet af en irsktalende befolkning, og var et Gaeltacht område. 1840 var befolkningstallet omkring 150, men efter Hungersnøden i Irland 1845-1849 var der kun 100 indbyggere tilbage. 1916 var der 176 indbyggere. Livsbetingelserne på øerne blev af den irske stat længe betragtet som ikke menneskeværdig. Familierne havde en ko, et par får, og et et lille areal med kartofler. De skar tørv og fangede fisk fra havet med deres Currach, en robåd bygget af tynde trælægter dækket af tjæret sejldug.