Den gloværdige revolution i 1688 skabte vidtrækkende ændringer i det europæiske politiske landskab og resulterede i en række krige med Frankrig, som varede over et århundrede. Denne periode var den klassiske sejlskibsæra, og selv om selve skibene kun udvikledes langsomt blev teknikken og taktikkerne raffineret, og de søslag der fandt sted under napoleonskrigene ville have været umulige at udkæmpe i det 17. århundrede. Grundet parlamentarisk modstand så Jakob II sig nødsaget til at drage i landflygtighed. Vilhelm III's landgang og den gloværdige revolution var en betydelig maritim præstation, der involverede 100 orlogsskibe og 400 transportskibe, der transporterede 11.000 soldater og 4.000 heste. Den blev hverken imødegået af den britiske flåde eller skotske flåde. Ludvig XIV erklærede krig få dage senere og startede dermed en konflikt, der udviklede sig til den Pfalziske Arvefølgekrig. Da Storbritannien i 1690 led nederlag ved Slaget ved Beachy Head, førte det til en omstrukturering af flådens doktriner, som skulle vise sig at virke efter hensigten: Kampagnen mod franske havne førte i sidste ende til den overbevisende sejr over Frankrig i slaget ved La Hougue i 1692. I 1689 landsatte Marine Nationale Jakob II i Irland og flåden blev endnu engang slået i forsøget på at angribe hans forsyningslinjer og i et slag ud for Beachy Head. Franskmændene kunne dog ikke udnytte denne sejr, men afbrændte byen Teignmouth under deres tilbagetog. Briterne sænkede til sidst Jakobs invasionsflåde ud for Normandiets kyst.