Časopis, který vycházel šestkrát do roka v rozsahu okolo 256 stran, publikoval v českých překladech ukázky z díla básníků a prozaiků z celého světa, doprovázené životopisnými studiemi a rozbory, postupně se začaly objevovat rozsáhlejší polemické studie, eseje a tematická pásma představující nové trendy ve světovém umění. Důraz byl kladen také na výtvarný doprovod, přinášející tvorbu významných světových tvůrců. Světová literatura poskytovala českým čtenářům orientaci o kulturním dění ve světě, především v zemích za tzv. železnou oponou, a sehrála tak významnou roli v uvolňování společenských poměrů, vedoucím až k pražskému jaru 1968. Antonín Jaroslav Liehm tento přínos v anketě časopisu "Souvislosti" charakterizoval: "„Až se jednou u nás budou smět psát dějiny československého socialismu a role kultury v nich, nebudou historikové moci obejít Světovou literaturu. Nejen pro její přínos výlučně literární. V její historii je totiž vepsána, číslo od čísla, i historie společnosti těch let. Narodila se jako dítě první tzv. oblevy a krok za krokem pomáhala rozšiřovat prostor pro myšlení a nakonec i pro jednání.“" Náklad prvního čísla Světové literatury činil 4 000 výtisků, vzhledem ke značnému čtenářskému zájmu se stále zvyšoval, až na konci šedesátých let dosáhl 26 000. K desátému výročí vydávání časopisu vyšla ročenka v knižním formátu a v nákladu deseti tisíc výtisků, přinášející výběr textů z dosavadních čísel SL.