Idén till NF-mandaten uppkom på fredskonferensen i Paris 1919 där det diskuterades vilka territoriella förluster de besegrade centralmakterna skulle påtvingas, i synnerhet vad som skulle bli av Tysklands kolonier och det kollapsade Osmanska riket. USA:s president Woodrow Wilson ville att det nybildade Nationernas förbund skulle styra dessa territorier, men det kunde inte accepteras från franskt och brittiskt håll där pressen var stor på att infoga erövrade områden i de egna kolonialimperierna. David Lloyd George hade svårt att motstå dominiernas anspråk på tyska kolonier som belöning för uppoffringar man gjort åt Storbritannien i kriget och Georges Clemenceau förkastade vad han uppfattade vara den amerikanske presidentens allt för idealistiska förslag till fredsavtal med Tyskland. Wilson fick till slut ge vika och de fjorton punkterna om bland annat folkens rätt till självbestämmande, som väckte folklig inspiration i många länder, omformulerades i många avseenden till att passa de europeiska segrarmakterna.