Након пада Срба под Турке, на простору Аустрије је 1522. године основана Војна крајина сачињена од Срба под непосредном управом бечког цара. Аустријанци су током великог аустро-турског рата (1683—1699) позвали Србе на устанак, а учешће Срба у побуни против Османског царства је проузроковало прву Велику сеобу Срба 1690. Друга Велика сеоба Срба је услиједила 1739. Срби су се у овом времену нашли између двије религије и двије културе представљене у лику двије моћне царевине, аустријске са сједиштем у Бечу и османлијске са сједиштем у Цариграду. Беч је у то вријеме био врло важан центар за све народе који су се налазили на територији царевине, па тако и за Србе.