Након гушења Зрињско-франкопанске завере (1670) и Великог бечког рата (1683-1699), јачање апсолутизма у Хабсбуршкој монархији укинуло је последње остатке хрватске аутономије у војним питањима: доташња феудална војска под контролом хрватских великаша и Сабора је укинута, а војска је професионализована, униформисана и стављена под контролу царских (већином немачких) официра, док су хрватски бан и Сабор изгубили сваку контролу над војском. Стога се након 1699. године не може говорити о хрватско-турским, већ искључиво о аустро-турским ратовима.