Истакао се као Шварценбергов начелник штаба у борби против Наполеона од 1813. до 1814. године. Крајем 1831. године преузео је заповедништво над аустријским трупама у сјеверној Италији, а 1836. године именован је за фелдмаршала. Након италијанског устанка у Милану, (18. марта 1848), повукао је аустријске трупе из града, али је касније победама код Кустоце и Новаре успео сузбити револуционарни и национални покрет у северној Италији учврстити аустријску владавину. Након тога је био генерални гувернер аустријске провинције Северне Италије.