Насеље су основали "лажичари", мајстори који су правили дрвене кашике. У османском пореском регистру за немуслиманско становништво од 1626/27. године насеље је забележено под именом "Ерменчева" са 53 харач ханета (домаћинства). "Етнографија вилајета Адријанопољ, Монастир и Салоника", штампана 1878. године, која се односи на мушко становништво 1873. године. показује да је Арменско имало 30 домаћинства и 115 житеља Словена. Васил Канчов бележи да је у Арменско 1900. године живело 1.080 Словена хришћана. Према секретару Бугарске егзархије, Димитру Мишеву, 1905. године Арменско је имало 1.440 Словена "егзархиста" и у селу је радила егзархијска школа. Боривоје Милојевић 1920. године наводи да у Арменско има 150 кућа Словена хришћана. Године 1913. насеље је имало 990 житеља, 1920. године 782, 1928. године 835, а 1940. године 991 житеља. За време Грађанског рата насеље није много страдало, али је било погинулих и известан број избеглих у Југославију и источноевропске земље.