Почетком јула 1941. године, недуго након покретања операције Барбароса против Совјетског Савеза, почео је оружани устанак против Нијемаца и Аћимовићеве владе. Био је то одговор на молбе Јосифа Стаљина и Коминтерне да комунистичке организације у окупираној Европи одвуку њемачке снаге са Источног фронта, након чега је услиједио састанак ЦК КПЈ у Београду 4. јула. На том састанку је одлучено да се подигне општи устанак, формирају партизански одреди и започне оружани отпор и да се народ позове на оружани отпор окупатору широм Југославије. Ови догађаји су се поклопили са одласком посљедњих њемачких инвазионих снага које су остале да нагледају прелазак на окупацију. Од појављивања постера и памфлета који су позивали становништво на вршење саботажа, брзо су се окренули покушају и стварном саботирању њемачких пропагандних објеката и жељезничких и телефонских линија. Први оружани сукоб десио се у селу Бела Црква 7. јула, када су жандари покушали прекинути говор комуниста, након чега су два жандара убијена. На крају прве седмице у јулу, Лист је захтјевао да Луфтвафе на окупирано подручје пребаци школу за обуку, пошто оперативне јединице нису биле доступне. Недуго затим, жандармеријске станице и патроле су нападнуте, а пуцано је на њемачка возила. Прва оружана група се појавила у Аранђеловачком срезу, сјеверозападно од Тополе.