За то време, у Врховној команди је владало незадовољство радом Треће српске армије под командом генерала Божидара Јанковића. Наиме, након заузећа Косова и ослобађања Приштине, Трећа армија је направила дан паузе, ради одмора за предстојеће наступање. Мишић као оштар критичар, замерио је команданту армије "да је дао Армији дан одмора, уместо да је хитао ка Скопљу, док је он у част освећеног Косова организовао свечане литије". Истог става је био и генерал Путник, који је наредио Мишићу да хитно телеграфише "Теча Божи да се мане литија и да гледа своја посла, те да пожури према Скопљу". У исто време Мишић је упутио и прекор генералу Степановићу, јер није "форсирао покрет своје Тимочке дивизије I позива да учествује у бици код Куманова". Такође је истакао да "грмљавина топова са Нагоричана није била довољна" да отргне из "колебљивости команданта Друге армије да благовремено изврши поменуто наређење" и помогне Првој армији. Међутим, Степа није поступио по овом наређењу, јер је у том периоду турска армија са мањим одредом запосела Црни врх и тиме онемогућила бар на кратко Тимочку дивизију из састава Друге армије да се пробије до Куманова.