El papa Gregori VII va néixer a principis del .quan el món cristià occidental estava assolint el cim d'un període de relativa estabilitat política i creixement cultural, conegut com el "renaixement otonià", i de desenvolupament econòmic emmarcat en l'anomenat "renaixement de l'any 1000". L'afirmació de la dinastia otoniana amb Otó I de Saxònia, coronat emperador el 962, havia enfortit el poder centralitzat que va entrar en crisi amb la desintegració de l'Imperi Carolingi després del tractat de Verdun el 843. Otó II i Otó III havien perseguit l'ideal de "renovatio Imperii" sense, però, tenir ple èxit. Malgrat l'autoritat que els otonians van poder imposar, la societat europea encara es va mantenir fortament basada en el sistema feudal, caracteritzat per una fragmentació dels centres de poder. La situació política no havia canviat gaire fins i tot amb l'arribada de la dinastia sàlica, que va ascendir al tron imperial el 1027 amb Conrad II el Sàlic. Si a Alemanya el rei governava haver de fer front de vegades als diferents prínceps locals, sovint molt poderosos, mentrestant el sud d'Itàlia havia estat conquerida recentment pel poble normand, mentre que al regne de França a partir del 987 s'havia establert la dinastia dels Capet, que en l'època de Gregori governava un territori molt més reduït que a l'actual França. A Anglaterra, el 1066, Guillem el Conqueridor havia arrencat l'illa als anglosaxons.