Beethoven havia entaulat contacte amb l'inventor Johann Mäzel, que li va construir diversos instruments per ajudar-lo amb les seves dificultats auditives, com cornetes acústiques o un sistema per a escoltar el piano. La seva obra orquestral "La victòria de Wellington" va ser composta el 1813 per ser interpretada amb un panharmònic, un altre dels invents de Mäzel. Aquesta obra era un homenatge a la victòria sobre els exèrcits napoleònics en la Batalla de Vitòria per part del duc de Wellington i va assolir gran popularitat, a més de tornar veritablement famós el compositor, cosa que li va procurar grans ingressos. Tanmateix, ell mateix la va qualificar d"escombraries" (no diria una cosa així de cap altra obra seva) i avui està completament oblidada. L'invent de Mäzel que més va impressionar el compositor va ser el metrònom i va escriure cartes de recomanació a editors i va començar a realitzar anotacions a les partitures amb els temps del metrònom perquè les seves obres s'interpretessin com ell les havia concebudes. En aquella època, van començar els problemes econòmics del compositor, ja que un dels seus mecenes, el príncep Lobkowitz, va sofrir una fallida econòmica i el príncep Kinsky va morir en caure d'un cavall, i els seus hereus van decidir no pagar les obligacions financeres que el príncep havia contret amb el músic.