Les negociacions de la rendició van complicar amb dues qüestions. Quan les forces estatunidenques es van rendir a Charleston el 1780, no se'ls va concedir els termes habituals de capitulació, que incloïen que els vençuts podien sortir onejant la seva bandera i cantant una de les seves cançons. Washington va insistir que aquests termes no s'aplicarien a la rendició de l'exèrcit britànic a Yorktown, dient als seus negociadors "«Seran atorgats els mateixos honors a l'exèrcit que es lliura a la guarnició de Charles Town»". La segona qüestió es referia al nombre de lleialistes al campament britànic. Aquesta qüestió es va resoldre amb l'afegit d'una clàusula als termes que permetien enviar a un vaixell britànic, el sloop "Bonetta", sense cap mena d'inspecció per portar els despatxos de Cornwallis a Nova York; als estatunidencs, que sospitaven que els esclaus fugitius o els lleialistes poguessin estar a bord, se'ls va impedir inspeccionar el vaixell.