Es considerava antiperonista i donà suport al cop d'estat que va tombar a Perón al 1955, almanco fins octubre del 1956, quan firmà a la revista "Leoplán" la nota "Aquí cerraron sus ojos" laudatòria dels aviadors navals caiguts mentre bombardejaven a resistents peronistes durant la Revolució Alliberadora. El setembre de 1958, va escriure a la revista "Mayoría" nº77:No sóc peronista, no ho he estat ni tinc intenció de ser-ho... Puc, sense remordiment, repetir que he estat partidari de l'esclat de setembre de 1955. No sols per urgents motius d'afecte familiar ―que n'hi havia―, sinó que vaig tenir la certesa que acabava d'enderrocar-se un sistema que burlava les llibertats civils, que fomentava l'obsecuencia d'una banda i els desbordaments per l'altre. I no tinc curta memòria: el que llavors vaig pensar, equivocat o no, continuo pensant-ho… El que no comprenc bé és que es pretengui obligar-nos a optar entre la barbàrie peronista i la barbàrie revolucionària. Entre els assassins del Dr. Ingalinella i els assassins de Satanowsky.