La Marina Imperial Russa va construir una sèrie de barcasses de motor per fer desembarcaments però eren massa petites i poc dignes per al seu previst teatre d'operacions al Mar Negre. Estaven destinats als desembarcaments previstos al Mar de Màrmara, però, en lloc d'això, es va dissenyar una nova classe, basada en el patró generalitzat dels vaixells de vapor mercants del Mar Negre. Normalment eren molt lleugers a la proa, tenint tota la seva maquinària concentrada a la popa, cosa que permetia fer una fàcil entrada en platjes a qualsevol costa que tingués un suau pendent i, sovint, eren equipades amb una rampa a proa per fer ràpida la descàrrega. Això va donar lloc a una classe, de nom "Elpidifor" (en rús "Ельпіфідор"), de 1.500 tones i de 1.500 CV, anomenada així per ser aquest el nom de "Elpidifor Paramonov", empresari que tenia vaixells mercants amb el seu nom. Amb un calat de 1,8 m i equipats amb tancs de llast i el casc reforçat per seguretat, podien desembarcar 1.000 soldats a pràcticament qualsevol platja. Si bé els desembarcaments per als quals van ser creats mai no van ocòrrer, els vaixells van resultar força útils i van tenir una llarga vida donant suport a la Campanya del Caucas i més endavant com a transportadors de mines, barques amb canons i pel servei de transport.