Az F–104 Starfighter egyhajtóműves, szuperszonikus könnyű vadászrepülőgép, melyet a Koreai háború tapasztalatai alapján hoztak létre az Amerikai Egyesült Államokban. Tervezője Kelly Johnson, az egyik leghíresebb amerikai repülőgép-konstruktőr. A repülőgép törzse nagyon hasonlít a vele egy időben tervezett U–2 stratégiai felderítőgépéhez. Sebessége és emelkedőképessége kiváló volt, de számos rossz tulajdonsága, elsősorban kis hatótávolsága és nagy (szárny)felületiterhelése miatt az Amerikai Légierőnél az 1960-as évek végére kivonták az első vonalbeli szolgálatból. Néhány NATO-tagállamban korszerűsített változatai sokáig rendszerben maradtak, Németország légierejében az 1980-as években a Tornado, Hollandiában az F–16 Fighting Falcon, Kanadában ez idő tájt az &lt;a href="F/A%E2%80%9318%20Hornet"&gt;F/A–18 Hornet&lt;/a&gt; váltotta fel. Olaszországban az utolsó gépek 2004-ig maradtak rendszerben. A repülőgépet nagy sebessége és kis szárnyai miatt gyakran hívták "Embervezette rakétának", de katasztrofális baleseti statisztikája miatt "Özvegycsinálónak" is.