1941 márciusában a jugoszláv király (II. Péter) az erőteljes német nyomás hatására csatlakozott a háromhatalmi szerződéshez, majd ez ellen Belgrádban katonai puccsot hajtottak végre. A puccs után döntött először Németország és Olaszország a katonai megszállásról, Jugoszlávia szétszakításáról és az önálló Horvátország megalakításáról. A Jugoszláv Királyság elleni támadását és a jugoszláv hadsereg gyors vereségét követően, az ország területe a tengely erőinek ellenőrzése alá került. 1941. április 10-én, Slavko Kvaternik az usztasák helyettes vezetője, kihirdette a Független Horvátország "(Nezavisna Država Hrvatska)" létrejöttét. Pavelić, akit usztasa megnevezésén „Poglavnik”-nak hívtak, visszatért az olaszországi száműzetéséből Zágrábba és április 17-én az NDH teljhatalmú vezetőjévé vált, bár a tengelyhatalmak először Vlatko Mačeknek ajánlottak kormány alakításra lehetőséget, mivel Mačeknak és pártjának, a Horvát Parasztpártnak (horvátul "Hrvatska seljačka stranka", HSS) volt legnagyobb támogatottsága a jugoszláviai horvátok körében. A tervek ellenére, Maček visszautasította az ajánlatot.