Gran viatgera, mentre, a més, es continuen imprimint els seus articles i llibres. El 1900 apareix en "El Imparcial" els seus articles sobre l'Exposició Universal de París, que acabarien donant forma al llibre "Cuarenta días en la Exposición" i el 1902 publica "Por la Europa católica", fruit del seu viatge pels Països Baixos. El 1906 va intentar dur una de les seves obres, "Verdad y Cuesta abajo", al teatre, estrenada a Madrid, no va tenir èxit. D'altra banda, es va convertir en una reconeguda figura literària, cultural i social de l'època. L'any 1908 va començar a utilitzar el títol de comtessa de Pardo Bazán, atorgat per Alfons XII en reconeixement a la seva tasca en el món literari; des de 1910 va ser consellera d'Instrucció Pública, i sòcia de número de la Sociedad Matritense de Amigos del País des de 1912. Més tard, el 1914, li va ser imposada la Banda de l'Orde de Maria Lluïsa i rebria la Creu "Pro Ecclesia et Pontifice" per part de Benet XV. El 1916 el ministre d'Instrucció Pública la va nomenar catedràtica de Literatura Contemporània de Llengües Neollatines a la Universitat Central.