Jan Žižka av Trocnov trädde in på den historiska scenen som fattig godsägare i södra Böhmen i slutet av 1300-talet. Från en mer välbärgad bonde skilde han sig endast genom att han var fri och hade sitt säte på ett fäste. Han var ständigt skuldsatt och sålde slutligen sin kvarvarande egendom. I stället började Žižka tjäna sitt uppehälle som legoknekt. Under striderna mellan adelsförbundet och kung Wenzel IV runt sekelskiftet stod han på kungens sida. Efter att förhållandena i landet hade lugnat ned sig blev det svårare med försörjningen. Žižka förlorade sin sold och sökte sitt uppehälle i de militära brödraskap vilkas verksamhet gränsade till stråtröveri. När det i Polen började dra ihop sig till en avgörande kraftmätning mellan Tyska orden å ena sidan och den polske kungen med den litauiske storfursten å den andra, trädde Žižka i tjänst på den polska sidan. I slaget vid Tannenberg stred han i en av kung Vladislavs två heltjeckiska kontingenter. Enligt uppgift ska han efter slaget även ha tjänstgjort i garnisonen på den erövrade borgen Reden (polska: "Radzyń Chełmiński"). Därefter återvände denna ärrade veteran med ovärderliga erfarenheter och fylld penningpung till Prag, där han köpte ett hus. Som en av de lägre befälhavarna i den kungliga högvakten och redan till åren kommen rycktes han med av Jan Hus predikningar i Betlehemskapellet.