Toinen karibisota alkoi maaliskuussa 1795 karibien aloitteesta. He olivat hautoneet pitkään valituksia Ison-Britannian siirtomaahallintoa kohtaan. Karibeja tukivat Ranskan vallankumouksen neuvonantajat, mukaan lukien radikaali Victor Hugues. Karibit saivat onnistuneesti hallintaansa suurimman osan saarta lukuun ottamatta Kingstownin ympäröivää aluetta, joka useasta hyökkäyksestä huolimatta selvisi Britannian vahvistusten oikea-aikaisen saapumisen ansiosta. Ison-Britannian pyrkimykset tunkeutua saaren sisämaahan ja tuulenpuoleisille alueille ja hallita niitä kärsivät toistuvasti epäpätevyydestä, taudeista ja tehokkaasta karibi-puolustuksesta, jota lopulta täydensi ranskalaisten joukkojen saapuminen Martiniquesta. Kenraali Ralph Abercrombyn suuri sotaretki onnistui lopulta murtamaan karibipuolustuksen vuonna 1797. Yli 5000 mustaa karibia karkotettiin Saint Vincentistä ensin Baliceauxin saarelle, Bequian ulkopuolelle, missä puolet heistä kuoli keskitysleireillä, ja sittemmin Roatánin saarelle nykyisen Hondurasin rannikon tuntumaan, jossa he myöhemmin tulivat tunnetuksi Garifuna-kansana.