Након Нур ад Динове смрти (1174. године) и краткотрајне борбе са његовим наследником Малик Салих Исмаилом и Мосулом и Алепом који су га подржавали, Саладин шири ајубидску државу све до северне Сирије (1183) . Године 1187. покреће џихад и наноси крсташима велики пораз код Хитина. У бици код Хитина уништена је цела војска Краљевине. Муслимани су у бици задобили толико робова да је њихова цена на пијаци у Дамаску била једнака цени сандала. Јерусалим је освојен исте године. Саладин је, за разлику од крсташа 1099. године, показао великодушност и понудио нису цену за откуп заробљеника. Неке је и сам откупио. Ипак, око 15.000 њих нису успели да се спасу, па су продани у робље. Пад светог града изазвао је покретање Трећег крсташког рата под вођством најмоћнијих европских монарха (Ричарда I Енглеског, Филипа II Француског и Фридриха Барбаросе). Срећа је била на Саладиновој страни: Фридрих Барбароса је умро у леденој реци, Филип се разболео и вратио у Француску, а против Ричарда се спремао државни удар у Енглеској под вођством његовог брата што га је натерало да се повуче из Свете земље. Миром у Јафи завршен је Трећи крсташки рат. Муслимани су задржали Јерусалим. Саладин умире исте године. Након његове смрти наступају борбе за престо. Као победник је изашао Саладинов млађи брат Малик ел Адил који 1200. године постаје владар Египта.