Уследиле су револуције, прво Фебруарска, а затим Октобарска, пропаст фронта и "само-демобилизација" руске војске. Потпоручник Шелоумов, који је дао заклетву „јединственом и недељивом Царству“, придружио се Белом покрету, бригади генералштаба, генерал-мајора М.Г. Дроздовског, и са њом, кроз битке код Јашија и Дона, се сјединио са добровољачком војском генерала Корнилова. Тамо га је погодила епидемија тифуса која је покосила редове добровољаца, а он се опоравио тек новембра 1918. године.