Маја 1943. године постављен је за команданта реорганизованог Сремског партизанског одреда и са њим учествовао у источном делу Срема, на комуникацији Београд-Винковци, у нападу на Ириг, Купиново, Бољевце и непријатељско упориште у селу Бапска, код Шида. Исте године, је са Одредом прешао у источну Босну. Када је у Босни, јануара 1944. године била формирана 16. војвођанска дивизија, Сава је био постављен за команданта Друге војвођанске ударне бригаде. Под његовом командом, ова бригада је учествовала у нападу на Тузлу, чишћењу Требаве од четника и др. Под његовом командом, бригада је 18. марта 1944. године, код села Кораја и Забрђа, водила тешке борбе са деловима немачке 13. СС брдске дивизије „Ханџар“, када је убијено 120 непријатељских војника „есесоваца“. За овај подвиг бригада је добила похвалу од Врховног команданта НОВ и ПОЈ маршала Тита. Бригадом је командовао све до 24. октобра 1944. године, када је по завршетку Београдске операције, прешао у Срем и у почетним борбама за формирање Сремског фронта, био рањен у близини села Доњи Петровци, код Руме. После оздрављења, априла 1945. године био је постављен за команданта војне области при Главном штабу НОВ и ПО Војводине.