Да ли је Стаљин размишљао о проглашењу Суслова својим наследником пошто му је "де факто" дао место партијског идеолога, не може да се зна са сигурношћу. Једино је сигурно да га је смрт вође Совјетског Савеза 1953. године оставила на политичкој чистини на којој није знао да се снађе. У том тренутку он је био по свом положају други најстарији члан секретаријата комунистичке партије Совјетског Савеза, члан Политбироа и члан Президијума Врховног Совјета, али власт је накратко преузео Георгиј Маљенков, најстарији члан секретаријата КП Совјетског Савеза. Суслов тај чин није подржао нити му се противиои што га је коштало места у Политбироу. Ово место је вратио тек 1955. године подршком Никити Хрушчову и његовом преузимању власти. Тада је формално добио и доживотну функцију шефа комунистичке идеологије Совјетског Савеза коју је неформално држао од Ждановљеве смрти у склопу које је учествовао у гушењу мађарске револуције 1956. године.