V 13. stoletju so po tradiciji so amfiteatrske "vomitoria" (vhodne poti) Anžujci uporabljali za vhod mesto v času sicilskih večernic. V naslednjem stoletju so vhode zazidali in ruševine vključili v aragonske utrdbe (1302). Leta 1505 je državljanski senat podelil Giovanniju Gioeniju koncesijo za uporabo kamna za gradnjo hiš in samo areno kot vrt. Leta 1550 so bili sprejeti ukrepi za zavarovanje ruševin pri gradnji novih utrdb: prvo in drugo nadstropje sta bila podrta in galerije zasute z ruševinami. Po potresu na Siciliji leta 1693 je bil dokončno pokopan, območje pa spremenjeno v prostor za parado. Nato so bili oboki galerij uporabljeni kot temelji novih hiš in za neoklasicistično fasado cerkve San Biagio.