До 1936 г. 11 ноември няма характера на национален празник. Датата се отбелязва с военни тържества в първата неделя след 11 ноември. За първи път е чествана на 14 ноември 1920 г., когато във връзка с победата в Полско-съветската война Юзеф Пилсудски е удостоен със звание маршал. През следващата година във връзка с празника е възстановен орденът на Белия ореп. Опити да се придаде национално значение на празника се правят след майския преврат от 1926 г. Той се свързва символично с култа към фигурата на Пилсудски и традицията на полското легионерско движение и става важен елемент от пропагандата на санационното правителство. От 1926 г. Денят на независимостта се чества с военни паради, в които Маршалът неизменно участва до смъртта си през 1935 г. Крайните леви и националистични политически групи демонстративно не участват в тържествата. На 23 април 1937 г. датата 11 ноември е обявена за национален празник, като в официалното постановление се подчертава, че денят е избран като „свързан за вечни времена с името на Юзеф Пилсудски, победният Водач на народа в борбата за Свободно Отечество“.