Kiváló portrékat, csataképeket festett klasszicista kompozícióteremtő készséggel és realisztikus megfigyelésekkel, de már a romantika is megjelenik nála, kompozíciói elevenek, színesek, lendületesek, koloritja dús és túlfűtött, olyannyira, hogy még Delacroix is tanulhatott tőle. Hite és törekvése szerint David hűséges tanítványa és Napóleon feltétel nélküli csodálója volt, mégis elragadta művészeti heves vérmérséklete, világvégét sejtető megvilágításban ábrázolta az iszonyatos küllemű sebesülteket és a holtak nagy tömegét az eylaui csata piszkosszürke haván. Másrészt Napóleon a pestises betegeknél szinte szentként jelenik meg, a szélsőséges romantikára jellemző keleties díszletek közepette. Festészete kiválóan érzékelteti a klasszicizmusból a romantikába való átmenetet.