I midten af 1800-tallet rullede en nationalromantisk bølge ind over Danmark, og et lille højborgerskab begyndte at interessere sig for hedebosyning. Omkring 1850 begyndte husmandskoner at sy til velhavende familier i København samtidig med, at de kom i huset i hovedstaden. Ude i Europa var det østrigeren Thérèse de Dillmont, som udbredte kendskabet til syningen, bl.a. i en stor international broderiencyklopædi, som hun udgav i Paris i 1884. Så tidligt som 1873 blev der på verdensudstillingen i Wien vist hedebosyninger, nu dygtige købstadsfruers frembringelser. Senere åbnede "Kunst- og industriudstilling af 1879" en stor udstilling i København, hvor det var landbostanden, der viste eksempler fra den nu svindende bondekultur.