A mitjan , més de la meitat dels novaiorquesos havien nascut a l'estranger; entre 1820 i 1890, més de deu milions d'immigrants es van instal·lar a la metròpoli fugint de la crisi econòmica i de les persecucions que tenien lloc a Europa. Els immigrants més nombrosos eren els alemanys i els irlandesos: els primers van abandonar el seu país després de les Revolucions de 1848 i els segons a causa de la Gran fam irlandesa. Van sorgir barris ètnics a Manhattan: per exemple, els alemanys es van concentrar al Lower East Side. La immigració irlandesa va conduir a la creació de noves parròquies catòliques i d'un arquebisbat el 1850. Cada comunitat va desenvolupar les seves xarxes d'ajuda mútua, associacions i periòdics. De vegades, les tensions entre aquests grups van degenerar en revoltes, com les de 1871 entre catòlics i orangistes que van tenir 65 morts com a resultat.