Carles Gustau feu tot el possible per corregir les extravagàncies financeres de Cristina. No obstant això, els seus propis desitjos de glòria militar podien haver causat problemes al seu propi país. En tres dies, persuadí els Riksdag dels Estats diferents estats dels beneficis d'atacar la Confederació de Polònia i Lituània. No obstant això, quan deixà Estocolm per marxar contra Varsòvia, el 10 de juliol de 1654, ho feu més per glòria personal que per afavorir els interessos nacionals. La Guerra polonesosueca s'estengué a la resta d'Europa donant lloc a la Segona Guerra del Nord. Carles Gustau aconseguí el control del Gran Belt i triomfà, però morí d'esgotament. Immediatament després de la seva mort, es formà un consell de regència per governar Suècia durant la minoria d'edat del seu únic fill i successor, Carles XI de Suècia, el qual només tenia quatre anys. El consell de regència s'afanyà a signar la pau amb els nombrosos enemics de Suècia, entre els quals hi havia el Tsarat Rus, la Confederació de Polònia i Lituània, l'Electorat de Brandenburg i Dinamarca-Noruega.