Pérignon pocházel ze staré languedocké šlechty. Jeho otec byl prefektem maršálského soudu (tj. šlechtického) na Saint Domingue ve francouzských koloniích. V roce 1776 se oženil s Heléne de Grenier. Patřil k té části liberální šlechty, která přijala za své osvícenské myšlenky francouzské revoluce. V roce 1790 přijal úřad smírčího soudce kantonu Montech a o rok později jej zvolili jako poslance Zákonodárého shromáždění za kraj Haute-Garonne. Za pár měsíců jej ale politika znechutila natolik, že svoji funkci složil a ujal se velení dobrovolnické legie ve Východopyrenejské armádě. V roce 1795 vstupuje opět do politiky a vstupuje do Rady pěti set. Stává se vyslancem ve Španělsku a dojednává smlouvu ze San Ildefonsa. V roce 1801 je zvolen senátorem. V roce 1804 byl jmenován maršálem a hrabětem Francie. V roce 1805 získal řád Čestné legie. Od 18. září 1806 do 23. července 1808 byl guvernérem parmského vévodství. Později se pohyboval po Neapolském království a udržoval známost s královským párem (Joachim Murat a Caroline Bonaparte). V roce 1814 se vrátil do Francie, kde podpořil Restauraci Bourbonů a Ludvíka XVIII. Během Sto dní byl mu odebrán maršálský titul. Hlasoval pro trest smrti pro Michela Neye. Byl povýšen na markýze Grenady a na paira. Obdržel řád svatého Ludvíka. Nejvíce se proslavil během revolučních válek.