Se svými bratry se zúčastnil děkabristického povstání a osobně vedl vojáky Moskevského pluku petrohradské posádky na Senátní náměstí. Byl odsouzen k trestu smrti, který mu byl nejprve změněn na dvacetiletý trest nucených prací a nakonec na vyhnanství v Jakutsku na Sibiři. Roku 1829 se na vlastní žádost stal řadovým vojákem na Kavkaze. Zúčastnil se zde během tzv. kavkazské války mnoha vojenských srážek, získal hodnost poddůstojníka a roku 1836 byl povýšen na poručíka. V tomto pro něj velmi těžkém období napsal pod pseudonymem Marlinskij (podle vsi Marli u Petrodvorce, kde byl roku 1818 ubytován jeho pluk) celou řadu próz, které vycházely nejprve časopisecky a pak i knižně a proslavily ho. Roku 1837 padl v boji s kavkazskými horaly o Adler, jeho tělo se však nikdy nenašlo. Pravděpodobně bylo uloupeno horaly pro výzbroj, objevily se však také spekulace, že zběhl.