Po bitvě u Lipan získali v Čechách převahu umírnění utrakvisté a byla větší vůle k dohodě. Následovala další jednání mezi husity a zástupci koncilu, do nichž se zapojil i Zikmund Lucemburský, který usiloval o uznání za českého krále: v Řezně (1434), v Basileji (1434), v Brně (1435), ve Stoličném Bělehradě (1435–1436) a v Jihlavě (1436). Cílem bylo dovést výsledky z přelomu let 1433-1434 k úspěšnému konci, tj. převést text kompaktát do listinné podoby, zpečetit je a slavnostně vyhlásit - pak by se stalo přijímání podobojí legálním a husité by se navrátili zpět do lůna církve. Snahy husitské strany text revidovat nebyly příliš úspěšné, při sporech o formulace se podařilo pouze pozměnit text dohody o světském panování kněží (přidání slůvka "iniuste" zajišťovalo možnost ponechání některých původně církevních majetků ve světských rukou). Na druhou stranu se při brněnských jednáních podařilo sepsat další dva klíčové dokumenty přináležející ke kompaktátům, jejichž text zajišťoval husitům například sejmutí veškerých církevních trestů.