V 19. storočí sa Tibet dostal do obchodno-mocenských záujmov Britskej Východoindickej spoločnosti, resp. Britského impéria. Do oblasti Tibetu boli vysielaní špeciálne vycvičení objavitelia zvaní panditi, koncom 19. storočia sa Tibet stal predmetom bádania mnohých európskych geografov ako boli napr. Nikolaj Prževalskij či Sven Hedin. Začiatkom 20. storočia vstúpila do Lhasy expedícia pod velením Francisa Younghusbanda, ktorá znamenala prielom v návštevnosti Lhasy Európanmi – do tej doby sa totiž podarilo do Lhasy dostať iba niekoľko málo Európanom. V prvej polovici 20. storočia sa po dlhé roky Tibetom zaoberal Giuseppe Tucci, ktorý svoje znalosti zhromaždil v rozsiahlom diele a položil tak základ modernej budhológie a tibetológie.