Predrománske maliarstvo ťaží z ornamentálnych (úponky, pletence a závitnice) barbarských vzorov a kresťanskej tematiky. Prevládajú dve tendencie: pravidelné a symetrické ornamenty či pletence z tradície byzantského umenia a zložité a dynamické z tradície barbarského umenia. Dokonalým príkladom sú anglo-írske a írsko-anglosaské rukopisy. V oblasti Stredomoria je miniatúra síce rovnako zložitá, ale nie je ovplyvnená barbarským či severským umením. Naopak figurálne a zoomorfné postavy, prenesené z Byzancie, vďačia svojmu dvojitému prameňu, antickému a orientálnemu. Figurálne námety sa podriadili racionálnym zákonom. Predovšetkým si svoj význam uchovali neskôr v aj v románskom sochárstve. Pravdepodobne tieto antické a orientálne vplyvy prenikali najprv na Pyrenejský polostrov, ďalej na juhozápad dnešného Francúzska a postupne začali tieto dve tendencie splývať. Severský lineárny štýl a stredomorský zmysel pre geometrickosť sa spojila až v románskom umení.