След превземането на Константинопол от кръстоносците от Четвърти кръстоносен поход на 13 април 1204 година, през есента на 1204 г. при подялбата на земите на империята латинският император Балдуин Фландърски предоставя на френския рицар Рение дьо Три във владение Филипопол (дн. Пловдив) и неговата околност и го провъзгласява за херцог на Филипопол. Заедно със 120 рицари той завзема града през ноември 1204 г. и близките градове и крепости. Рение дьо Три започва да възстановява и строи крепости и манастири в своите владения, които разделя на няколко фиефства (баронства). През ранната пролет на 1205 година около тридесет рицари от пловдивския гарнизон, сред които неговия зет и син – също Рение, напускат Пловдив, но са разбити от български отряд, а пленените рицари са обезглавени по заповед на цар Калоян. поради това останалата част от гарнизона - 95 рицари не напуска града и не взема участие в битката при Адрианопол на 14 април 1205 година.