Аутор види „расколништво“ као битно обележје руског националног духа, па с тог становишта тумачи непријатељски однос руског народа и империје, народњака и западњака, социјалиста и славјанофила... Бројне примере својих ставова Билингтон је илустровао изузетним примерима стваралачких личности и уметничких дела из руске историје. Према њему, руска култура је достигла врхунац у позном добу империје којег назива „крешчендом“. Окретање Западу је кулминирало бољшевичком Октобарском револуцијом и стварањем наднационалне комунистичке државе, али је тај процес услед необузданог и некритичког узлета, искривљених месијанских идеја о смислу руске историје и разобручене деструктивности окончан Стаљинизмом. Стаљинизам је за Билингтона израз старе ксенофобије и „освета Московије“ Русији Петра Великог и историјски узор Стаљинистичког поретка преко Ивана Грозног налази у главном „идеологу средњовековне московије“, Јосифу Волоцком.