По доласку на Атину 16. априла, влада је поновила своју намеру да настави борбу против Немачке и њених савезница. Влада је 4. маја стигла у Јерусалим. Влада је издала изјаву у којој своју посвећеност споразуму Цветковић-Мачек као мера смиривања неповерљивости Хрвата. Од првобитна 22 министра, двојица су погинула у Априлском рату, а петорица су одлучила да остану у Југославији. Крхка равнотежа између странака је почела да пуца: главни хрватски представник Влатко Мачек је одлучио да остане у Хрватској и уместо себе у егзил послао страначког секретара, тврдолинијаша Јураја Крњевића. Словенац Франц Куловец је погинуо у бомбардовању Београда, Марко Даковић је погинуо приликом евакуације, док је вођа ЈМО Џафер-бег Куленовић прешао на непријатељску страну, и касније постао потпредседник владе НДХ.