Муаммар Каддафі розгорнув шалену пропагандистську кампанію для залучення до своєї країни африканського чемпіонату та самміту Організації Африканської Єдності (у серпні того же року), на якому він розраховував бути обраним головою цієї організації. Цим зусиллям активно, хоча й невдало, протидіяв президент Єгипту Анвар Садат, який хотів провести чемпіонат саме у своїй країні і відчував особисту відразу до лівійського лідера. Жеребкування помістило обидві команди до однієї групи у фінальному розіграші змагань, але протистояння між політичними суперниками на футбольному полі не відбулося: після вбивства єгипетського президента 6 жовтня 1981 року Єгипет вирішив відмовитись від участі у чемпіонаті, і його місце посіла збірна Тунісу. Каддафі скористався церемонією відкриття турніру як трибуною для критики політики Франції у Чаді та загалом в Африці, засудження імперіалізму США, апартеїду, саудівської монархії, «фашистського» режиму Судану та зради спортивних ідеалів заради грошей. Протягом одинадцяти днів змагань футболістів і членів делегацій всюди переслідували цитати та лозунги «Зеленої книги» — програмної праці Каддафі, присвяченої побудові «суспільства нового типу» і панафриканській солідарності.