Системата за брониране „всичко или нищо“ става популярна за линкорите построени 1930 – 1940 години, но не намира употреба при немските, италианските, а също и при недостроените съветски кораби от този клас. В хода на реалните бойни действия през Втората световна война се проявяват нейните достойнства и недостатъци. Защитавайки артилерията, погребите и машините, тя оставя неприкрито краищата, което води до тяхното наводняване и даже загуба на плаваемост без да има пробиване на броневия пояс и броневата палуба. Нападението срещу Мерс ел-Кебир показва, че ако защитата от типа „всичко или нищо“ е разчетена за един калибър (283 мм), то при воденето на огън с по-голям калибър тя е по-малко ефективна, отколкото традиционната схема. Освен това, тази схема на защита прави линкорите доста уязвими за всички калибри фугасни снаряди на всички възможни дистанции на боя.