Under lång tid var Nikolaj utrikespolitiskt framgångsrik. I ett krig mot Persien 1826–28 erövrades provinserna Erivan och Nachitsjevan. 1826 hade Osmanska riket lovat att rätta sig efter Rysslands önskemål, men i den grekiska frågan negligerade Nikolaj av utrikespolitiska skäl sina absolutistiska principer och stödde grekernas frihetskamp. I freden i Adrianopel 1829 gjorde han betydande landvinningar, bland annat i Mindre Asien.