Under tiden fram till Stora nordiska kriget sköttes den svenska utrikeshandeln av handelskompanierna och av utlänningar, främst holländare. Produktplakatet av år 1724 begränsade utlänningarnas roll och uppmuntrade borgerskapet i de svenska städerna att skaffa sig egna skepp lämpade för fjärrhandel. Samma år beviljades också tullfrihet för fartyg om minst 50 läster. Till en början byggdes åbofartygen på landsbygden men år 1732 startade ett litet reparationsvarv i Åbo. De goda konjunkturerna i fjärrhandeln i slutet av 1730-talet förmådde tre köpmän i Åbo att grunda ett större varv och kallade in engelsmannen Robert Fithie som skeppsbyggmästare. Tre fartyg byggdes på varvet men utvecklingen avbröts av Hattarnas ryska krig och schismer inom ledningen. Varvet lades ned 1742.