Az 1919-es magyar–román háború után a megszálló csapatok az alakokat erősen megrongálták, ezért 1928-ban restaurálták. Erre a célra a székesfőváros közgyűlése az 1755/1927 kgy. sz. határozatával 1928-ra pengőt különített el. Tekintettel arra, hogy a vaskorláttal körbevett építmény a 20. század elején már erősen zavarta a forgalmat, ráadásul útjában volt a tervezett óbudai hídnak is, szinte folyamatosan napirenden volt lebontása és áthelyezése. A sajtóban több változatban is terjesztett hír miatt hitték később és lelhető fel több forrásban, hogy az 1928-ban elbontott fogadalmi oltárból csupán Flórián szobra került vissza a térre, de már egy másik helyre, s a rossz állapotban lévő többi alakot a Budapesti Történeti Múzeum raktárába szállították. Valójában a szoborcsoport mindvégig a helyén maradt, erről számos, az 1930-as, 1940-es években készült fénykép tanúskodik. 1937. szeptember 30-án egy elmebeteg (vagy annak vélt), önmagát egy újpogány szekta hívének valló óbudai cipészmester felmászott a szoboregyüttesre, s baltával leütötte a középen könnyen elérhető Borromei Szent Károly és a vele szemben térdeplő angyal fejét. A megcsonkított szobrok restaurálására Hűvös László szobrászt kérték fel. A szoborcsoportot 1949-ben az Árpád híd építésével kapcsolatos átépítések során bontották el végleg, és szállították be a Budapesti Történeti Múzeum kőtárába.