A kormány az imperialista nyugati országok mintájára aktív terjeszkedésbe kezdett külföldön; úgy vélték, hogy a versenyképesség eléréséhez nekik is gyarmatokra van szükségük. Megszilárdították ellenőrzésüket Hokkaidó szigetén, annektálták a Rjúkjú-szigeteket, majd Kína és Korea felé fordították a figyelmüket. 1894-ben a koreai Tonghak-lázadás leverésének ürügyén először csaptak össze a kínai és japán erők. Az ezt követő Első kínai–japán háborúban a jól képzett és kitűnő vezetésű japán hadsereg győzelmet aratott a nagyobb létszámú és jobban felszerelt ellenféllel szemben és 1895-ben elcsatolták Tajvant. A megnövekedett presztízsű ország elérte, hogy újratárgyalják a nyugati hatalmakkal korábban kötött egyenlőtlen szerződéseket. 1902-ben Japán katonai szövetséget kötött a kor vezető hatalmával, Nagy-Britanniával.