Efter det engelske overfald 1807 afgik han med sin bataljon til Fyn for herfra at forsøge overgang til Kalundborg. 1812-14 førte han overkommandoen på Lolland, sidstnævnte år endvidere kommandoen over 6 bataljoner i omegnen af Aarhus. Han blev 1815 Ridder af Dannebrog, 1816 Kommandør og 1817 chef for Danske Livregiment, 1826 Kommandør af Dannebrog (efter allerede 1811 at have ansøgt om denne udmærkelse), 1824 Dannebrogsmand, 1828 generalmajor og gjorde 1829 en fodtur gennem Tyskland, Schweiz, Frankrig til Madrid. Han fik 1833 afsked som generalløjtnant, hvorefter han boede i Middelfart, indtil det fjendtlige bombardement i maj 1848 forjog ham der fra. Han døde 9. februar 1849 på Frederiksberg og blev 1850 begravet i Fredericia, hvor han havde indrettet en pragtfuld begravelsesplads ved Sankt Michaelis Kirke. Med ham uddøde den danske gren af familien Sundt på sværdsiden, mens den norske gren af adelsslægten først uddøde 1984.