L'Assemblea Constituent, que fou interrompuda l'octubre de 1920 a causa d'amenaces de Polònia, es reuní altre copi i inicià moltes i necessàries reformes en el nou estat: obtingué el reconeixement internacional i l'ingrés a la Societat de Nacions, aprovà la llei de reforma agrària, presentà el litas com a moneda nacional, i adoptaà la constitució definitiva l'agost de 1922. Lituània es convertiria en un estat democràtic, amb un Seimas (parlament) elegit per homes i dones per un termini de tres anys. El Seimas elegiria el president. El Primer Seimas fou elegit l'octubre de 1922, però no podria formar un govern donat que hi hagué un empat de vots (38-38) i es veié forçat a dimitir. El seu únic èxit perdurable fou la Revolta de Klaipėda, el 10-15 gener de 1923. Lituània aprofità la Crisi del Ruhr i capturà la Regió de Klaipėda, un territori separat de Prússia Oriental segons el Tractat de Versalles, i posat sota administració francesa. La regió s'incorporà com a districte autònom de Lituània el maig de 1924. Per a Lituània era l'únic accés a la Mar Bàltica i un important centre industrial. La rebel·lió fou l'últim conflicte armat a Lituània abans de la Segona Guerra Mundial. El Segon Seimas, elegit el maig de 1923, fou l'únic Seimas de la Lituània independent que funcionà durant tot el mandat previst inicialment. El Seimas continuà la reforma agrària, introduí sistemes de suport social i començà a pagar el deute exterior. Es feren diverses passes en el terreny de l'educació: s'expandí la xarxa d'escoles primàries i secundàries i s'establiren les primeres universitats nacionals a Kaunas. Es realitzà un cens de població el 1923.