Dne 1. března 1945 se Jošida stal velitelem 41. "kučikutai" složené z torpédoborců "Suzucuki" a "Fujuzuki". V poledne 5. dubna 1945 se Jošida zúčastnil porady velitelů "kučikutai" a doprovodných plavidel před nadcházející operací "Ten-gó", které se měla jeho 41. "kučikutai" rovněž zúčastnit. Porada se konala na palubě lehkého křižníku "Jahagi" a podle vzpomínek tehdejšího velitele "Jahagi" "daisa" Tameiči Hary se i Jošida přidal ke kritikům plánované operace, přičemž tvrdil, že jeho dva protiletadlové torpédoborce by byly mnohem lépe využity, kdyby se vydaly na samostatnou misi. "Suidžó tokkó butai" ( ~ Speciální útočný hladinový svaz), sestavená kolem bitevní lodě "Jamato", vyplula 6. dubna z Tokujamy a zamířila k Okinawě. Následující den se svaz stal terčem útoku amerických palubních letounů a když se ve 14:23 "Jamato" převrátila a explodovala, převzal Jošida velení nad zbytkem "Suidžó tokkó butai". Vzhledem k tomu, že Jošidovi z celého svazu zůstaly prakticky jen tři bojeschopné torpédoborce ("Fujuzuki", "Jukikaze" a "Hacušimo"), rozhodl se nepokračovat k Okinawě, ale věnovat se záchraně trosečníků a návratu do Saseba. Jošidova 41. "kučikutai" byla jedinou "kučikutai", jejíž všechny torpédoborce se vrátily zpět do Japonska ("Suzucuki" byl ale těžce poškozen).