Po vypuknutí konfliktu na Balkáně se přidal k povstalecké armádě. Vypracoval se až do jejího čela. V říjnu 1944 se spolu s Vladimírem Ždanovem podílel na osvobození Bělehradu. Nedlouho po skončení války byl prohlášen za prvního čestného občana jugoslávské metropole. V roce 1953 byl prohlášen šéfem jugoslávského generálního štábu. Ve funkci však nezůstal dlouho; jugoslávští komunisté jej zbavili vojenských funkcí, neboť byl nepřímo zapojen do roztržky mezi Milovanem Đilasem a tehdejším politickým vedením země.