Vplyv Byzantskej ríše na architektúru v Taliansku a v Ilýrii bol zjavný už od najstarších čias, keď nadviazala umenie rímske. Cisár Justinián I. nechal vyzdobiť početné chrámy v Ravenne a známe sú aj iné pamiatky v okolí Benátok, napr. Bazilika svätého Eufrázia v Poreči. Benátska republika zažila svoj rozmach 10. a 15 storočí. V roku 992 byzantský cisár Bazil II. výrazne znížil obchodné poplatky, ktoré Benátky platili Byzancii. Vďaka obchodu sa na Západ a do Benátok z Byzancie dostávali byzantské predmety a remeselníci ktorí priamo v Benátkach pracovali na nových dielach. V nasledujúcom období však Benátky začali upadajúcu Byzanciu v mnohých oblastiach prevyšovať a ohrozovať jej ekonomiku. K prehĺbeniu rozporov navyše prispela cirkevná schizma medzi Rímom a Konštantinopolom v roku 1054 a posledný klinec priniesla aktívna účasť Benátčanov na križiackych výpravách a najmä IV. križiackej výprave, ktorá vyústila do dobytia a vyrabovania Konštantínopola, kam križiakov nasmerovali práve Benátčania. Tí potom z výpravy získali veľkú hmotnú korisť a územné zisky na úkor Byzantskej ríše. Získali tak veľkú časť Konštantinopola a Adrianopolis, významné prístavy Dubrovník a Drač na Jadrane, mestá Koroni a Methoni na Peloponéze, Kallipolis na európskom brehu Dardanel a maloázijskú Irakliu a takmer všetky grécke ostrovy vrátane Kréty a Eubóje.