Emanuel Lasker 1894-ben szerezte meg a világbajnoki címet, miután az addigi címvédő Wilhelm Steinitzet 10–5-re legyőzte. Címét az 1896/97-ben játszott visszavágón elért fölényes 10–2-es győzelmével védte meg. Ezt követően évekre visszavonult a sakkozástól, hogy matematikai és filozófiai tudományos munkájának hódoljon. 1904-től kezdve több kihívója, többek között Frank Marshall, Siegbert Tarrasch és a magyar Maróczy Géza az általa támasztott – elsősorban anyagi – feltételeket nem tudta teljesíteni. 1907-ben került sor Frank Marshallal vívott világbajnoki mérkőzésére, amelyet fölényes 8–0 arányban megnyert, ezzel másodszor is megvédte címét. Harmadszori címvédésére 1908-ban került sor, amikor Siegbert Tarrasch ellen 8–3 arányban győzött. 1910-ben két alkalommal is sor került világbajnoki párosmérkőzésre: először január–februárban Carl Schlechter ellen mérkőzött, akivel 5–5 arányú döntetlent ért el, és a döntetlen a világbajnok számára a cím megvédését jelentette.