החלק הקדום ביותר הוא הכרך השלישי, שחלקיו המקוריים בטרם העריכות המאוחרות מקורם סביב 140 לפנה"ס והוא משלב את הסיבילה בסיפר המקראי על ידי הצגתה כבת משפחתו של נח. הכרך כולל בין היתר אזכורים למלחמת גוג ומגוג. הכרך הרביעי נכתב אחרי 80 לספירה ומתאר את התפרצות הר הגעש וזוב (79) כעונש על טבח היהודים בידי הרומאים במרד הגדול, אם כי הוא כמעט ומתעלם מבית המקדש. הספר החמישי ספוג אף הוא עוינות לרומאים, אם כי משבח את הקיסר הדריאנוס ומכאן שנכתב לפני מרד בר כוכבא. שלושת הספרים הראשונים חוברו כנראה על ידי יהודים מאלכסנדריה. הספרים השישי עד השמיני הם נוצריים במובהק ומכילים נבואות אודות ישו, המנוני שבח לו וגינויים קשים ליהודים, המתוארים במקום אחד כדומים לאנשי סדום. החלקים האחד-עשר עד הארבעה-עשר הם היסטוריה של העולם עד התקופה הרומית, הכוללים נבואות על כך שהאימפריה תישלט בדורה האחרון על ידי אלוהים עצמו.