לאחר ששתי הקשריות הקודמות בתנועה נספו, מינה טננבוים את ברונקה לקשרית, וזאת הודות למראה הגוי שהיה לה. ב-22 בדצמבר 1942 היא קיבלה תעודת זהות בדויה וניתן לה השם "ידוויגה שקיבל". היא עברה להתגורר בחלק הארי של העיר ביאליסטוק שם עבדה כעוזרת בית בדירה שבה התגוררו גרמנים. בתפקיד זה היא שימשה כמקשרת בין מחתרת הגטו למחתרת הפולנית בעיר, היא הבריחה נשק, ידיעות, תעודות, מזון ותרופות בין גטאות ורשה, ביאליסטוק וגרודנו.לאחר אחת האקציות המשמעותיות בגטו ביאליסטוק, בראשית 1943, עסקה ברונקה בעיקר בקניית נשק ובהברחתו. ברונקה שמרה על קשר עם טננבוים באמצעות מכתבים ששלחו אחד לשני. במכתבים דנו בענייני העבודה אך בשלב מסוים ההתכתבות התפתחה לשיח אישי בין השניים והיא נמשכה עד המרד בגטו ביאליסטוק באוגוסט 1943. כל חברי המחתרת שלחמו בגטו כחלק מהמרד נהרגו, בעוד שברונקה נשארה בחיים, זאת מאחר ששנשארה מחוץ לגטו, ולא לחמה עם חבריה.