Puščavo so prvič prevozili z motornimi vozili leta 1919. Med iraško vojno je puščava služila kot glavna oskrbovalna linija za odpor Iraka, pri čemer je iraški del puščave postal glavno oporišče sunitskega upora, ki je deloval v guvernoratu Al Anbar, zlasti po zavzetju Faludže med koalicijo v drugi bitki za Faludžo. Niz vojaških operacij koalicije je bil razmeroma neučinkovit pri odstranjevanju upora v puščavi. Ko so odporniki začeli pridobivati nadzor nad okoliškimi območji, so predstavniki koalicije začeli omalovaževati pomen Sirske puščave kot središča operacij; kljub temu Sirska puščava ostaja ena glavnih poti za tihotapljenje opreme. Do septembra 2006 je odpor dobil nadzor nad skoraj vsem guvernoratom Anbar in je večino svojih sil, opreme in voditeljev preselil naprej proti vzhodu v mesta pod nadzorom upornikov ob reki Evfrat.