Јануара 1942. године, приликом напада на Козарац, борце своје чете је обукао у беле мантиле, које су девојке суседних села сашиле од чаршава. Тако маскирани, борци су се по снежној белини готово неприметно привукли непријатељским бункерима и уништили их. Када је 1. априла 1942. године формиран Крајишки ударни батаљон, чији је задатак био сузбијање четничког покрета на простору Бронзани Мајдан–Бања Лука–централна Босна, Раде је постављен за команданта Прве чете. У Ударном батаљону се налазио и Радетов нераздвојни друг Ранко Шипка, као командант Друге чете. Овај батаљон водио је успешне борбе на Голешима и Мањачи, Појезни и Крњину, Шњеготини и Караћу, на Поглеђеву и Патрији. Раде се посебно истакао у борбама током непријатељске офанзиве на Козару, јуна 1942. године, када је био рањен. Међу борцима његове чете био је познат по свом покличу приликом јуриша: "Напријед, партизани! Напријед, Козаро!"