Велика Грабовница је старо српско село. Засељено је још у доба старе српске државе, вероватно на месту које се данас зове "Старо Село". Први помен имена Грабовница налази се у Душановој повељи из 1348. године. где се наводи као једно од дарованих села манастиру Хиландару. У турским изворима се не појављује Грабовница као једно сеоско насеље, већ као два: Горња Грабовница и Долња Грабовница. Горња Грабовница, вероватно данашњи локалитет „Старо село“ у турском попису из 1516. године било је тимарско село у нахији Дубочици, а Долња Грабовница, сада Мала Грабовница, припадала је хасу крушевачког Санџак-бега. Такође и Михајло Лукаревић новобрдски трговац, помиње у својој књизи дужника, Грабовницу. За време Првог српског устанка Грабовница је била на поседу Лесковачког Шашит-Паше, тако да су близина Лесковца и јака војна посада у граду као и стратегијски значај Солунског друма, спречили значајније учешће Грабовничана у неколико буна у Лесковачкој нахији почетком 19. века. Због тога и нема Грабовнице на списку попаљених места, мада је устанак утицао на исељавање извесних Великограбовничких породица. Грабовница и околина су ослобођени од Турака јануара 1878. године - после четири и по века ропства. На овом подручју, због значаја Цариградског друма вођене су тешке борбе. Одмах по ослобођењу од Османског царства формирана је општина Великограбовничка. Налазила се између: Губеровачке, Великотрњанске и Ораовачке општине. 1889. године Велику Грабовницу је посетио и ту кратко боравио у својству председника бирчаког одбора Великограбовничке општине Стеван Сремац. Велики број Грабовничана је дао своје животе у Балканским ратовима, првом и Другом светском рату. Током НАТО бомбардовања СРЈ и грабовничка села су била мета агресије. Последице се и данас осећају.