Етничке одлике становништва Крупе на Врбасу одликује хомогеност и историјски континуитет дуговремене српске насељености. Током многобројних историјских догађаја којима је становништво насеља било захваћено, етнички састав се није битније мењао. У време турске окупације на територији Змијања је пописано православно становништво, а исламизација је забележена само у појединим случајевима, и то, у селима Бањица, Стражице и Црљени. За време аустроугарске окупације, становништво је у пописима исказано по верској припадности. Верску структуру становништва Крупе на Врбасу и околних насеља карактерише доминантна заступљеност житеља православне вероисповести. Становништва муслиманске вероисповести је највише било у Агином Селу и Бочцу, а католичке у Рекавицама, које се углавном раселило, пре и после ратних сукоба у Босни и Херцеговини деведесетих година 20. века. Непосредно по успостављањеу аустроугарске власти, у Шематизму Митрополије дабробосанске за 1883. годину, у опису манастира Крупа се налази податак да у близини манастира живе православни Срби и 15 мухамеданских кућа. До Другог светског рата, осим православних Срба, у насељима Бочац, Агино Село и Крупа на Врбасу, живели су и муслимани који су одсељени, највише у Бању Луку.