На Балкану, романтични погледи на везу са класичном Грчком, која је инспирисала филхеленизам(љубав грчке културе), инспирисала је Грчки рат за независност (1821—32), у којој је романтични песник лорд Бајрон умро од грознице. Росинијева опера "Виљем Тел " (1829) обележио је почетак операције Романтична опера, користећи централни национални мит обједињавање Швајцарске; и у Бриселу, немири (август 1830) после опера која је поставила осуђену романсу на позадину страног угњетавања ( Аубер " Ла Муетте де Портици ' ') изазвао је Белгијску револуцију 1830-31," прву успешну револуцију у моделу романтичног национализма. Оперски хорови угњетавог народа инспирисали су две генерације патриота у Италији, посебно са "Ва пенсиеро" (1852). Под утицајем романтичног национализма, између економских и политичких снага, и Немачка и Италија су пронашле политичко јединство и покрете за стварање нација слично заснованих на етничким групама. То би цветало на Балкану (види, на пример, Корушко питање, 1920), дуж Балтичког мора, и у унутрашњости Централне Европе, где би у евентуалним исходима Хабсбуржани подлегли расту романтичног национализма. У Норвешкој романтизам је оличен, не у литератури, већ у покрету према националном стилу, како у архитектури тако иу у "етосу". Раније је постојао снажни романтични националистички елемент помешан са просветитељством рационализма у реторици која се користи у британској Северној Америци, у декларацији независности колониста из Декларација о независности и Устава Сједињених Држава из 1787, као и реторика у таласу револта, инспирисаних новим чулима локализованих идентитета, који су 1810. године проширили америчке колоније Шпаније, један за другим, из мајске револуције Аргентина.