У вези са старијом историјом насеља, вредно је помена, да је у околини Светићева и оближње Победе до 2. светског рата газдовало неколико феудалних властелина, велепоседници Рудић, Бајић и Енгелман, и малопоседници Офнер и Рафаи на чијим имањима су радили малобројни надничари из околњих салаша и села. Иначе, подручје је у времену након најезде Турака и победе над њима (Битка код Сенте, 1697) било готово ненасељено, травната пустара, те су властелини на крају 19. века од Краљевске коморе добили велики комплекс земље да започну пољопривредну производњу и гајење винове лозе. Доласком колониста земља феудалаца је умањена и подељено је шест јутара по породици досељеника. Након потпуног протеривања феудалаца 1946. године имовина им је национализована и захваљујући социјалистичкој реформи сада су и некадашњи кметови, локални салашари могли да постану самостални земљорадници. Мајурства су претворена у задруге (нпр. у Победи), и посао је могао добити свако. Данас су послератне пољопривредне задруге или приватизоване (стечајним поступком од стране фирми), или припадају држави која их приватницима даје у закуп. Процес реституције није спроведен, јер већина власника некадашњих феудалних поседа више не постоји или нико није поднео захтев за обештећење или враћање одузете имовине.