„Горски вијенац” је објављен фебруара 1847. у јерменском манастиру у Бечу и својом појавом представљао је велики допринос победи Вукове борбе за нови књижевни језик. Око коначног назива дела Његош се доста премишљао. Првобитни називи су били: „Изви искра”, „Извијање искре”, „Извита искра”, чиме је желео да укаже на искру слободе која се јавила у тами ропства у којој је чамио српски народ. Та искра је дошла са Карађорђем и Првим српским устанком, али је ту „неугаслу искру слободе” видео и у својој Црној Гори. Конкретно, у самом делу „Горски вијенац” она се зачела у „истрази потурица” и прерасла у пламен ослободилачке борбе. Коначни назив „Горски вијенац” носи у себи особиту симболику: венац од црногорских подвига, од јунаштва и славе, од патријархалног морала, схватања, обичаја и веровања.