Када су лета 1814. године побегли у Француску, Мери и Перси почели су да пишу заједнички дневник, који су они објавили 1817. под називом "Историја шестонедељне туре", додавши томе четири писма, по два од сваког, базирана на њиховој посети Женеви 1816. године, заједно са Шелијевом песмом "Мон Блан". Књига слави младалачку љубав и политички идеализам и свесно следи пример Мери Вулстонкрафт и других који су комбиновали путовање са писањем. Перспектива књиге је филозофски и реформистички, пре него конвенционални путопис; путопис нарочито апострофира ефекте политике и рата на Француску. Писма која је пар написао током другог путовања суочавају се са „великим и изванредним догађајима” коначне победе Наполеона код Ватерлоа након његовог „стодневног” повратка 1815. године. Она такође истражују узвишеност Женевског језера и Мон Блана, као и револуционарно наслеђе филозофа и романописца Жана Жака Русоа.