Недуго по овом немилом догађају који је могао представљати крај његове војне каријере, генерал Штуме је послат у северну Африку, да се прикључи Афричком корпусу. У Ромеловом одсуству, после две и по године откад је био његов надређени командант, Штуме је 22. септембра 1942. године преузео команду над немачком оклопном армијом „Африка“. Био је то веома деликатан тренутак за немачко-италијанске снаге у овом делу света, с обзиром да су Британци били у завршној фази припрема за велику противофанзиву која је била само почетак протеривања снага сила Осовине, прво из Египта, а потом и из целе северне Африке. Само један дан након што је почела битка, познатија као Друга битка код Ел Аламејна, 24. октобра 1942. године, током ваздушног бомбардовања, Штуме је доживео срчани удар и преминуо у свом штабу. Степен хаоса који је настао у немачким редовима приликом британског напада верно осликава и чињеница да његово тело Немци нису успели ни достојно да сахране.