После Прве непријатељске офанзиве, вратио се, с делом чете, а по наређењу Главног штаба Србије, у Шумадију, где је с Космајским партизанским одредом свакодневно водио борбу с Немцима. У свим борбама показивао је велику бригу за своје другове. У борби на Шаргану изнео је рањену другарицу која је остала у снегу, а у селу Мравињцу, код Ваљева, у жестокој борби с љотићевцима, јуришао је, и када му је нестало муниције, да спасе рањеног друга. Извео је подвиг и у селу Трешњевици. Ишао је на челу колоне с командантом Космајског партизанског одреда. Ноћу их је зауставила четничка патрола и уперила у њих пушкомитраљез. Иван Мукер је сам зграбио цев пушкомитраљеза и отео га, а затим, у борби убио много четника. Притом је био и сам лако рањен, а командант одреда је погинуо.