Angličané používali luku více než ostatní armády evropského středověku. Jejich pěší vojáci, vyzbrojení dlouhými luky, rozhodli celou řadu bitev, jak proti Skotům, tak později za stoleté války proti Francouzům. K nejznámějším příkladům patří bitva u Kresčaku a u Azincourtu. Lukostřelci plnili úkol „střelecké přípravy“, tj. měli za cíl co nejvíce rozvrátit šiky nepřítele. Salvám šípů, padajících z výšky se značnou průrazností a často za ochranné štíty, odolal málokdo. Podle kronikáře Froissarta byl anglický lučištník na vzdálenost 30 kroků schopen prostřelit stehno rytíře, chráněné plátovou zbrojí a ještě usmrtit koně, na němž rytíř seděl. V Anglii byla také vydána první známá kniha popisující způsob výcviku ve střelbě z luku. Byla vytištěna za vlády Jindřicha VIII. Autor Roger Ashamov byl odměněn roční penzí 10 liber. V této době bylo podle rozkazu panovníka povinností každého občana cvičit se ve střelbě lukem.