V lednu roku 1919 společně s vojáky bývalé monarchie hájili hranici v boji s Poláky na Těšínsku, Oravě a Spiši. Bratislavský župan Samuel Zoch (1882–1928) si v únoru 1919 vyžádal na ČOS 2000 sokolů, kteří měli pomáhat při převzetí moci nové vlády. Nakonec na Slovensko odjelo 2500 sokolů a 1. pluk Stráží svobody. Po vyhlášení Maďarské republiky rad nařídila Česká obec sokolská všeobecnou mobilizaci a 20. června bylo 86 000 sokolů odvedeno, 35 000 nastoupilo vojenský výcvik ve zbrani. Odmítnutí vojenské služby se trestalo vyloučením ze Sokola. Již 5. června odcestoval na Slovensko první sokolský oddíl a 10. června následoval druhý. V polovině srpna se sokolské prapory vracely ze Slovenska, kde zůstaly do začátku října jen pluky Stráže svobody. Velká část sokolů zakotvila po první světové válce v četnické státní službě. Po roce 1920 již fungovaly nové ozbrojené složky, takže sokolstvo muselo zbraně odevzdat vojenským posádkám. Na podzim roku 1922 došlo k ukončení činnosti sokolských branných čet.