Mandorla reprezintă o aureolă în formă de "vesica piscis" care înconjoară figuri precum cea a lui Iisus Hristos sau a Maicii Domnului în arta creștină tradițională. În mod normal este folosită pentru a ilustra pictura lui Hristos în Majestate în arta medievală și romanică timpurie, dar și în arta bizantină din aceeași perioadă. Acest termen se referă la forma unei migdale, "mandorla" însemnând "migdală" în limba italiană. În icoanele Bisericii Ortodoxe Răsăritene, mandorla este folosită pentru a ilustra momente sacre care transcend timpul și spațiul, precum Învierea, Schimbarea la Față și Înălțarea Domnului. Aceste mandorle sunt pictate folosindu-se numeroase modele concentrice și diverse culori care devin tot mai închise pe măsură ce se apropie de centru. Această teorie este în concordanță cu utilizarea de către biserică a teologiei apofatice, așa cum este descris de Dionisie Areopagitul: „Pe măsură ce sfințenia se sporește, nu mai există nicio modalitate de a-i descrie strălucirea, decât prin întuneric”.