Od svého vzniku v roce 1937 až do roku 1958 bylo Irácké námořnictvo malou silou, operující zejména na řekách. V roce 1958 v zemi proběhl vojenský převrat, prosovětská revoluční vláda nastolila republiku a iniciovala rozvoj námořnictva. To bylo v následujících letech posilováno především sovětskými plavidly. V letech 1959–1961 získalo dvanáct torpédových člunů třídy "P6", které v 70. letech (již po novém převratu Saddáma Husajna) následovalo dvanáct raketových člunů třídy "Osa I a II". Mimo to země získala i sovětské minolovky, hlídkové čluny či čtyři výsadkové lodě třídy Polnocny B. V 80. letech se zlepšily vztahy Iráku se Západem a novým hlavním dodavatelem námořnictva se měla stát Itálie. Započala stavba čtyř fregat třídy "Hittin", dvou vrtulníkových korvet třídy "Mussa Ben Nussair" a čtyř úderných korvet třídy "Abdullah ibn Abi Serk" a zásobovacího tanketu "Agnadeen" třídy "Stromboli". Invaze do Kuvajtu a následné embargo však zabránily předání plavidel, která poté převážně přebrala jiná námořnictva. Samotné Irácké námořnictvo během války v Zálivu prakticky zaniklo a ve válce v Iráku již nehrálo významnější roli.