Polemika mezi Kunderou a Havlem odstartovala širší diskusi o smyslu československé reformy a údělu českého národa, která probíhala během roku 1969 a již fakticky ukončilo zastavení posledních kulturních časopisů, které byly ochotny v ní pokračovat. V časopise Host do domu reagoval Milan Kundera článkem "Radikalismus a exhibicionismus", v Plameni se připojil Karel Kosík textem "Váha slov", v Hostu do domu do debaty dále zasáhli brněnský sociolog Jaroslav Střítecký ("Úděl proměny a tvář sebeklamu"), filozof Lubomír Nový ("Metakritika krize") a Milan Uhde (v "Trialogu o radikalismu", spolu s Havlem a Stříteckým). Vstoupil do ní i Havlův kolega z Tváře Emanuel Mandler článkem "Naše světové stíny" (Tvář, č. 6/1969). K debatě se vraceli v 70. a 80. letech rozmanití autoři publikující v exilu i v samizdatu i v později vydaných vzpomínkách (Milan Jungmann v knize "Literárky – můj osud"). Pozice vyjádřené Kunderou a Havlem se staly východisky rozdílných hodnocení československého pokusu o společenskou reformu. V roce 2008 se někdejší diskusi pokusil oživit týdeník Literární noviny, který zveřejnil řadu esejů, úvah a vzpomínkových textů věnovaných této debatě a rozvíjejících ji.