Od padesátých let 20. století se začalo formovat Hnutí za občanská práva, které poprvé zarezonovalo po brutálním lynči Emmetta Tilla, čtrnáctiletého chlapce z Chicaga, který byl zavražděn v Mississippi v roce 1955. Pachatelé byli soudem se zcela bílou porotou osvobozeni. Do povědomí se stále častěji začaly dostávat perzekuce Afroameričanů a diskriminační projevy nadvlády Euroameričanů. V roce 1955 Rosa Parksová protestem proti rasové segregaci rozpoutala bojkot autobusové dopravy v Montgomery. Následovala celá řada protestních akcí a aktivit hnutí za občanská práva, která vyústila v roce 1963 pochodem na Washington za práci a svobodu, kterého se zúčastnilo až 300 000 osob a na kterém Martin Luther King Jr. pronesl svůj slavný projev "I Have a Dream". V roce 1964 prezident Lyndon B. Johnson po tlaku veřejnosti podepsal zákon o občanských právech, který zakazoval rasovou segregaci a přikazoval dodržování rovných práv pro všechny občany USA. V roce 1965 byl přijat zákon o voličských právech, který dával federální vládě větší pravomoci nad státy s cílem odstranit diskriminační prvky, které v praxi bránily Afroameričanům volit. Mezi lety 1966 a 1975, po zavraždění Martina Luthera Kinga Jr., působilo radikálnější hnutí Black Power, jehož cílem bylo vytvořit autonomní politické a ekonomické struktury, které by vymanily Afroameričany z područí euroamerické populace USA. Zvláště ekonomická závislost byla alarmující. V padesátých letech tvořila výše platu Afroameričanů 55 % výše srovnatelného platu Euroameričanů. V roce 1959 činil příjem euroamerické rodiny 5 600 dolarů, zatímco afroamerické rodiny jen 2 900 dolarů. V roce 1965 žilo 43 % Afroameričanů pod hranicí chudoby. Do konce šedesátých let se situace zlepšila, průměrná výše platu Afroameričanů již činila 60 % výše platů Euroameričanů a pod hranicí chudoby nadále žilo již jen 23 % Afroameričanů.