Милош Радојчић се није бавио само медицином већ и књижевношћу, а посебно је уживао у писању песама. Године 1843. написао је песму "Српска зора" и која се штампала у Будиму. Исте године када је умро Димитрије Крестић архимандрит манастира Крушедол, Радојчић му је написао посмртну оду, која је такође штампана. Бавио се и природним наукама, па је тако написао "Кратки преглед чудних промени наше земље," а осим геологије бавио се и историјом, нарочито римском. Посебну је пажњу поклањао историји Земуна и прикупио је доста историјске грађе о њему. Његова историјска расправа о Земуну изашла је у "Граничару", листу Јована Павловића, под насловом "Црте из повеснице Срема с обзиром повеснице вароши Земуна". По обиму она обухвата историју Земуна од доба настанка места у време Римљана, а завршава се битком на Сенти 1697. године. Могло би се рећи да је Радојчић био први историчар земунски који је ставио акценат баш на Земун.