Као повод за отпочињање кампање терора над Србима у Босни и Херцеговини послужио је атентат на аустроугарског пријестолонасљедника, надвојводу Франца Фердинанда, који се догодио 28. јуна (15. јуна по јулијанском календару) 1914. године у Сарајеву. Атентат је извршен од стране Гаврила Принципа, из групе од шесторице атентатора који су били чланови организације Млада Босна, којима је координирао Данило Илић. Иза организације атентата стајали су официри српске војске. Атентат је водио директно ка Првом свјетском рату. Послије погрома након атентата на Франца Фердинанда у земљи су забрањена сва српска удружења. Започели су са радом пријеки судови. Хиљаде Срба су узети за таоце, а објешено је стотине људи. Аустроугарску власт су, поред војске и полиције, одржавали и „шуцкори” и нерегуларне трупе муслимана и Хрвата. Током рата ове јединице које су вршиле насиља над Србима бројале су 11.000 припадника. Око 5.000 становника Босне и Херцеговине, листом Срба, послато је у логоре широм Монархије. У овим логорима владала је велика суровост, а услови живота затвореника били су веома лоши. Вјерује се да је у њима умрло између једне трећине и једне половине логораша. Становништво читавих крајева уз границу са Србијом пресељено је у унутрашњост, док је према неким изворима око 5.000 српских породица протјерано на десну обалу Дрине.