После капитулације Југославије, неко време проводи на релацији Љубљана–Јесенице. Убрзо је ступио у Освободилну фронту и учествовао у оружаним акцијама на простору Љубљане. 29. децембра 1941. ступио је у партизански прихватни логор, а одатле је упућен за борца-пушкомитраљесца Треће чете батаљона „Љубо Шерцер“. У борбама се истицао храброшћу, те је 10. марта 1942. године примљен у чланство Комунистичке партије Југославије (КПЈ). Крајем априла постао је заменик команданта Нотрањског НОП одреда, а недуго потом и за команданта његовог Другог батаљона. У јуну 1942. постаје командант Кочевског НОП одреда, са којим учествује у борбама за стварање слободне територије, где се сместило руководство ОФ, и успоставила се веза са хрватским партизанским јединицама.