Проширење граница Србије 1878. године на југоисток (Ниш, Пирот и Лесковац) донело је питање разрешење проблема имовинских односа у новоослобођеним крајевима. Србија, као земља слободног сељаштва, није могла трпети спахијски и читлучки, феудалан турски систем, али је проглашење сељака власницима без накнаде било противно одредбама Берлинског мира, који је изричито налагао поштовање имовинских права муслимана. Из новоослобођених крајева иселио се при завршетку рата знатан број мухамеданских становника. Прво насељавање, претежно Црногораца, било је нерегулисано и донело је хаотично и самовласно заузимање земље и сечу државних шума.