Крајем Великог бечког рата (1683–1699) у највишим политичким круговима Хабзбуршког царства постављена су била два питања: одбрана граница према Турској на Сави, Дунаву, Тиси и Моришу, као и питање укључивања ту насељених Срба у оквиру монархије. Преовладало је мишљење да Србима треба дати повластице, које не би укључивале питање засебног подручја (на тражење угарског племства) у циљу њиховог укључивања у новостворену Војну крајину. Коначно, засебан одбор у Бечу је 1702. године спровео ову одлуку стварањем Посавско-подунавске и Потиско-поморишке војне границе са тачно уцртаним границама, у делу Хабзбуршког царства према Османском царству.