Ovšem již následujícího roku upadl Bohemund do muslimského zajetí, avšak byl Núr ad-Dínem propuštěn, nebylo totiž v jeho zájmu vyvolat konflikt se švagrem knížete – byzantským císařem Manuelem I., kterému byl mladý kníže po svém propuštění nucen složit lenní hold. Jeho dlouhodobým cenným spojencem byl Raimond III., hrabě z Tripolisu a také baron Balian z Ibelinu, kteří stáli v čele umírněné dvorské kliky mladého jeruzalemského krále Balduina IV., kdy Raimund z Tripolisu dlouhý čas zastával i úřad regenta království. Mladý král však trpěl leprou a proto se mu nepředvídala dlouhá vláda. Když se po smrti Balduina IV. a jeho mladičkého synovce Balduina V. dostal k moci Guy de Lusignan jako spoluvládce královny Sibyly, představitel bojovně naladěných a z Evropy přicházejících rytířů, ocitlo se Jeruzalémské království na pokraji katastrofy, když roku 1187 po drtivé porážce u Hattínu od vojsk sultána Saladina ztratilo téměř celé území tohoto křesťanského království v Levantě, včetně hlavního města Jerusaléma.