Brzdová komise ustanovená třetí konferencí evropských železničních správ o technické jednotnosti na železnici předložila v květnu 1909 požadavky na jednotnou brzdu nákladních vozů a předpokládaný program zkoušek. Bylo provedeno několik porovnávacích zkoušek, zejména s Hardyho sací brzdou v Rakousku a Westinghouseovou tlakovou brzdou v Maďarsku. Během války rozhodlo Německo o zavedení tlakové brzdy Kunze-Knorr a to bylo dokončeno v roce 1925. V poválečných mírových smlouvách uložili spojenci poraženým státům podmínku, že smějí na svých vozech používat pouze tlakovou brzdu schopnou spolupracovat s brzdou, kterou zavedou spojenci sami. V roce 1923 bylo v Paříži na zasedání nedávno předtím vzniklé Mezinárodní železniční unie ustanoveno, že se použije brzda tlaková, kompatibilní s brzdou Westinghouse. Mezinárodně uznaná byla brzda Kunze-Knorr a mimo jiné také jihoslovanská brzda Božičova.