Кароліна дебютувала в 1830 р. у «"Газеті Польській» з" розповіддю про "ченця" Юзефа Корженьовського. Під час Листопадового повстання вона створила лікарню для поранених і хворих, і перебувала на той час у Варшаві. Після поразки Листопадового повстання її змусили виїхати за кордон, навесні 1832 року вона приєдналася до свого чоловіка в Дрездені. На Поділлі були вилучені залишки майна Потоцьких, конфісковано майно чоловіка в Кемпі Польській, у 1834 р. йому вдалося отримати еміграційний паспорт, який дозволив поїхати та рятувати знищений маєток. У 1840 році Кароліна приїхала до свого тестя, а потім його стараннями дістала паспорт до імперії та поїхала на Поділля. Не вдалося зберегти маєток Більче, спроданий Сапегом. Вона жила в Парижі в 1841 році, потім у Швейцарії, де в Женеві з'явилася її заміська "садиба" (т. 1-3, 1843–44), була зразком для жінок. У 1862 році вона переїхала з чоловіком в Тур.