Імператор Карл V правив однією з найбільших і найрозлогіших імперій в історії Европи. Через це під час свого правління він майже постійно воював, б'ючись із Францією, Англією, Папською державою, Османами, ацтеками, інками і протестантами Шмалькальденського союзу. Іспанія комплектувала значну кількість Габсбурзьких армій і фінансових ресурсів у цей період. Карл призначав кастильців на високі державні позиції як в Кастилії так і в цілій імперії, і взагалі залишив адміністрування Кастилії в кастильських руках. З цієї точки зору, повстання можна вважати успішним.