Provinsen Maryland tillkom när Karl I av England 1632 förlänade landet till den katolske . Kolonin var avsedd som en tillflyktsort för engelska katoliker, som i hemlandet inte fritt fick utöva sin religion. De första nybyggarna landsteg under Baron Baltimores ledning den 25 mars 1634 och firade Marie bebådelsedagsmässan. Guvernören och den lagstiftande församlingen residerade i St. Mary's City, som blev provinsens första stad. Efter det engelska inbördeskrigets utbrott ägde ett protestantiskt uppror rum i Maryland 1645-1646. Länsherren och den katolska majoriteten i den lagstiftade församlingen bibehöll dock sin ställning och 1649 stiftade de en religionsfrihetslag vilken gällde för alla som erkände den treenige kristne Guden. Den engelska republiken fråntog 1652 Lord Baltimore länsherreskapet över Maryland och upphävde religionsfrihetslagen. Oliver Cromwell återgav dock 1657 provinsen till Lord Baltimore och en ny religionsfrihetslag stiftades. Tobaksodling med ofri arbetskraft var kolonins viktigaste inkomstkälla och slaveriet legaliserades 1664 för personer av afrikansk börd. Maryland och Virginia förde 1675-1677 ett gemensamt utrotningskrig mot susquehannockerna vilka efter Nya Sveriges fall saknade europeiska allierade. 1688 års engelska revolution följdes i Maryland av en protestantisk revolution 1689. Den brittiska kronan övertog styrelsen av provinsen, som dock bibehöll självstyrelsen men med protestantisk dominans. Religionsfrihetslagen upphävdes 1692 och den engelska kyrkan blev statskyrka. Residensstaden flyttades 1695 till Annapolis.