Som divisionsgeneral stod Trochu 1859 i spetsen för en infanteridivision vid Mac Mahons armékår, med vilken division han deltog i slagen vid Magenta och Solferino. Kommen i en skev ställning till de styrande genom orleanska sympatier, utgav han 1867 ett verk, som gjorde honom världsbekant, nämligen "L’armée française en 1867" ("Franska arméen 1867", 2 svenska översättningar 1868), där han öppet kritiserade alla brister, som vidlådde det franska arméväsendet.