המשכיות המוניטין של תנועת האפרו-קובניזם התקבלה מהקמת סגנון האמנות של העולם החדש, אשר שילב את האסתטיקה של התרבות האירופאית והאפריקנית גם יחד. אף על פי שהתנועה עצמה נעלמה בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20, התרבות האפרו-קובנית המשיכה לשחק תפקיד חשוב בזהות קובה. זו הייתה המהפכה הקובנית שפתחה פתח למחקרים מקיפים יותר על השורשים האתניים-אפריקאים בקובה. הרטוריקה של המהפכה שילבה את ההיסטוריה השחורה ואת תרומתה לרובד החשוב בזהות הקובנית. המהפכה מימנה פרויקטים רבים ששחזרו את עבודתם של אפרו-קובנים תוך מאמץ להתאים את הזהות האפריקאית המונעת בתוך החברה הקובנית האנטי-גזענית החדשה.