"Huvudartikel: Slaget om Berlin"Den 9 mars gav Hitler order om att Berlin skulle försvaras till sista man. Försvarslinjen inrättades 60 km utanför Berlin och var indelad i åtta zoner, där Rikskansliet och Führerbunkern tillhörde den innersta zonen. Den 16 april började slaget vid Seelower Höhen sju mil öster om Berlin där Sovjetunionen bröt igenom en dag senare. Efter det marscherade 2,5 miljoner ryska soldater mot Berlin som försvarades av 500 000 tyska soldater. Den 21 april korsades stadsgränsen av den röda armén. Efter hårda strider om varenda stadsdel nådde ryssarna regeringskvarteret nära Führerbunkern den 29 april. Hitler tog livet av sig i Führerbunkern under Rikskansliet den 30 april 1945. 2 maj kapitulerade staden till den röda armén som marscherade in i staden efter de sista gatustriderna. En del tyska soldater som ville ge upp eller som gömde sig avrättades av de egna, totalt 277 tyska soldater mellan januari och april 1945. Strax efter stadens kapitulation plundrades affärerna och militärförråden av civilbefolkningen eftersom man räknade med att magra tider väntade. Även våldtäkter förekom strax efter röda arméns ankomst i huvudstaden, man uppskattar att ca 10-20% av kvinnorna våldtogs. Samtidigt var de sovjetiska officerarna fast beslutna att upprätthålla lag och ordning i staden, i vissa fall sov de hos kvinnorna för att skydda de för våldtäkterna. Det dröjde dock ca två veckor innan kontrollen hade blivit återställd. Ett fortsatt problem var däremot en stigande kriminalitet där tyskar rånade andra tyskar. Samtidigt var den sovjetiska militäradministrationen angelägen om att återställa livsmedelsförsörjningen, redan den 3 maj iakttog Anneliese H. hur det delades ut mjöl, potatis, bröd och varm mat till de köande. Även gatorna rensades snabbt, likaså försökte administrationen att få igång spårvagnar och tunnelbanor samt gas-, el-, och vattenförsörjningen. Fram till juli 1945 var Sovjetunionen den enda ockupationsmakten i Berlin.