Lund blev kadet i Marinen 1826, sekondløjtnant 1835, avancerede til premierløjtnant 1842, til kaptajnløjtnant 1853 og til orlogskaptajn 1866. Lund synes mærkelig nok i sin ungdom at have været meget sen i sin udvikling. Da han ved krigens udbrud 1848 var næstkommanderende i korvetten "Flora", oprindelig bestemt til kadetskib, tilbød man i Marineministeriet chefen, daværende kaptajn (senere admiral) Carl van Dockum, en anden og dueligere officer i hans sted. van Dockum tog ham imidlertid i forsvar, beholdt ham om bord og skænkede ham sin tillid. Dette lod til at bevirke et omslag i Lunds karakter: Hans selvtillid voksede, og hans udmærkede egenskaber viste sig; ikke mindst en åben, kraftig og ridderlig karakter, der senere gjorde ham til en lige så ejendommelig som afholdt skikkelse blandt Marinens personale. Han forblev krigsårene over hos van Dockum, førte senere et privat dampskib samt 1851-54 Marinens bugserdamper "Uffo", var 1856-61 adjudant hos marineministeren, 1861 chef for orlogsdamperen "Holger Danske" og i krigsåret 1864 for korvetten "Heimdal", med hvilket skib han 9. maj tog hæderlig del i affæren ved Helgoland. Tidligere havde han deltaget i affæren ved Rügen 17. marts. En begyndende brystsyge tvang ham kort efter krigens ophør til at foretage en rejse til Madeira, og herfra vendte han tilbage 1865, men sygdommen var allerede for vidt fremskreden til at kunne læges, og 1867 døde han. Han er begravet på Holmens Kirkegård, hvor besætningen fra "Heimdal" allerede i 1864 havde rejst en mindesten for ham. Sigvard Lund var 3. maj 1855 blevet Ridder af Dannebrog og 1. juni 1864 Dannebrogsmand.