I 1772 vendte han tilbage og blev nu, i besiddelse af magthavernes gunst, der om muligt i endnu højere grad blev ham til del fra det øjeblik, kronprinsen selv overtog regeringsstyret, efterhånden en af landets mest betroede mænd, der forholdsvis hurtig rykkede op i de forreste poster og beklædtes med de højeste udmærkelsestegn. Han blev således i 1772 kammerherre, i 1774 oberst, naturaliseret som dansk adelsmand i 1776, i 1784 chef for Holstenske Regiment Ryttere, generalmajor i 1787, kommanderede rytterbrigaden i det norske felttog i 1788, blev i 1792 hvid ridder og i 1799 generalløjtnant. I 1801 blev han kavaleriinspektør, i hvilken egenskab han meget bidrog til at sætte rytteriet i den fortrinlige stand, der senere opvakte de franskes beundring, kommanderede desuden et reservekorps i Holsten i 1801, rytteriet under troppekoncentrationen sammesteds i 1803, 2. division i 1805-06, reservehæren i 1807 og blev til belønning, fordi han under denne sidste kommando havde "udført alt med saa megen Konduite, Troskab og Bestemthed til Hs. M. Kongens Tilfredshed", i 1808 udnævnt til general og i 1809 til Ridder af Elefanten.