У війську Київської Русі ( IX - X століття) кіннота, якої спочатку не було, вже в X столітті становила основу княжих дружин. Платня сплачувалася сріблом, золотом та хутром. Зазвичай воїн отримував близько 8-9 київських гривень (понад 200 срібних дирхемів) на рік, однак до початку XI століття плата пересічному воїну становила 1 північну гривню, що набагато менше. З плином часу кіннота київських князів ставала більш численною і відігравала у боях все більшу роль. Важливе значення кіннота мала у війську Олександра Невського, коли він розгромив лицарів Тевтонського ордену у Льодовому побоїщі 1242 року. У Куликовській битві 1380 року засадний кінний полк московської раті Дмитра Донського вирішив результат бою з ординським військом.