У другій половині XVIII століття Мурафа розвивається. На цей час вона переходить від Тишкевичів до Потоцьких. У 1766 році нею вже володів Йоахім Кароль Потоцький, теребовлянський староста, підчаший литовський, генерал-поручник королівських військ, один з ватажків Барської конфедерації. У містечку Потоцький відкрив ремісничі цехи, побудував селітряний завод, замостив головну вулицю та обсадив її деревами, звів палац (який у ХХ столітті зруйнувала радянська влада), влаштував парк зі звіринцем, намагався відновити обороні споруди. Але головна його заслуга перед Мурафою в спорудженні заново в 1786–1791 рр. домініканського монастиря. Велика сіра (сьогодні біло-голуба) двобаштова будівля костелу, присвяченого Непорочному Зачаттю Пресвятої Діви Марії (НЗПДМ), підноситься й сьогодні у тій же пишності.