Польське демократичне товариство — найчисленніша польська революційна організація періоду великої еміграції (в той час у Західній Європі, переважно у Франції, перебувало близько 10 тис. польських вигнанців). Утворена 17 березня 1832 року. Розбіжності у визначенні подальших форм і методів боротьби за незалежність Польщі після поразки польського повстання 1830—1831 призвели до ідейного розмежування еміграції. Усі члени Товариства вважали винуватцем невдачі шляхту, але не мали згоди щодо шляхів задоволення соціальних вимог селянства — основної сили визвольного руху. Виступаючи 29 листопада 1832 (у 2-гу річницю листопадового повстання) на велелюдному зібранні в Парижі, один із засновників товариства — Т. Кремповецький закликав діяти так, як діяли провідники українських селянсько-козацьких мас — С. Наливайко і П. Бут (Павлюк), Б. Хмельницький та І. Гонта. Цей виступ викликав, за С. Кєнєвичем, «шалене обурення шляхетського середовища еміграції», внаслідок чого Т. Кремповецького, А. Гуровського, А. Пуласького та кількох інших діячів було виключено з Товариства. Керівництво, що залишилося, зайняло менш радикальні позиції.