Внаслідок переможної русько-хозарської війни 964—966 років київський князь Святослав Хоробрий (945—972) підпорядковує хозарських данників у оксько-верхньоволзькому межиріччі в'ятичів, розорює міста Саркел (Біла Вежа) й Ітіль, стверджуються на Тамані у новому княжому центрі Тмуторокані, перемогає аланів і кубанських касогів. Розгрому Хозарії сприяла навала зі сходу печенігів. Саме мінливість печенігів, що часами були спільниками Русі й часами спільниками Візантійської імперії, заважали тримати колишню Хозарію під владою Руської імперії. 967 року Святослав на прохання Візантії здійснює похід на Болгарське царство. 968 року звільняє обложений печенігами Київ. 969 року Святослав повертається у Болгарії й приєднує до Руської імперії болгарські землі України й Молдови від Дніпра до Дуная і Карпат. Разом зі спільниками уграми, болгарами й печенігами Святослав вдирається у центральну Болгарію за Дунай у Фракію, що вважалася Візантійською імперією своєю провінцією. Він придушує повстання болгар, але отримує нищівну поразку від візантійського імператора Іоанна I Цимісхія у Доростолі (Силістра). По дорозі у Київ переможеного Святослава у Мікільському-на-Дніпрі у Надпоріжжі вбиває печенізький хан Куря, до якого було відряджено з Константинополя епіскопа Феофіла. За руським літописом печеніги зробили з його черепа чашу.