Începând cu cu și de-a lungul Războiului Irlandez de Independență, republicanii irlandezi au încercat să obțină secesiunea Irlandei față de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei. Între timp, dintre care majoritatea trăiau în nord-estul insuleierau la fel de hotărâți să mențină Uniunea. Guvernul britanic, angajat în implementarea autonomiei, a înființat o comisie a cabinetului sub președinția unionistului din sud . Comisia Long a recomandat înființarea a două , împărțind insula în două teritorii: Irlanda de Nord și Irlanda de Sud. Acest lucru a fost pus în aplicare prin . Legea a intrat în vigoare ca "fait accompli" la și cu condiția ca Irlanda de Nord să fie formată din cele șase comitate nord-estice, în timp ce restul insulei să formeze Irlanda de Sud. Se intenționa ca ambele jurisdicții să primească autonomie, dar să rămână în Regatul Unit. Guvernul Irlandei de Sud nu a funcționat niciodată: războiul pentru independență a continuat până când cele două părți au convenit un armistițiu în iulie 1921, încheindu-se cu Tratatul Anglo-Irlandez la .