Acest stat provizoriu a fost recunoscut de Aliați la Conferința de la Teheran, împreună cu AVNOJ ca organismul său legislativ. Guvernul iugoslav al regelui Petru al II-lea, aflat în exil la Londra, a recunoscut guvernul AVNOJ, parțial la presiunea guvernului Regatul Unit, prin Tratatul de pe insula Vis, semnat la 16 iunie 1944 între prim-ministrul guvernului în exil, Ivan Šubašić, și mareșalul Tito. Prin Tratatul de pe insula Vis, guvernul în exil și Comitetul Național pentru Eliberarea Iugoslaviei au convenit să fuzioneze, formând cât mai curând un guvern provizoriu. Forma noului guvern a fost convenită printr-un al doilea acord Šubašić-Tito semnat la 1 noiembrie 1944 în capitala iugoslavă recent eliberată Belgrad. Federația Democrată a Iugoslaviei a devenit unul dintre membrii fondatori ai Organizației Națiunilor Unite prin semnarea Cartei Națiunilor Unite în octombrie 1945.