Управлението на Шарл е деспотично, а суровото му отношение към местната аристокрация обединява привържениците на предходната управляваща династия на Хоенщауфените, чиито представители по онова време се намират в изгнание. Недоволството от новия крал е най-силно в Сицилия, където на 30 март 1282 г. избухва антифренско въстание, известно като Сицилианска вечерня. В течение на няколко седмици всички френски сили в Сицилия са разбити. Политиката на Шарл спрямо въстаниците се оказва неуспешна. През август 1285 г. сицилианците обявяват за свой крал Педро III Арагонски, женен за дъщерята на покойния крал Манфред. Скоро Педро е признат за всеобщ сицилиански крал под името Педро I Сицилиански. Силите на Педро подпомагат въстаниците и принуждават Шарл да отстъпи остров Сицилия, който се обособява като самостоятелно кралство.