I løpet av århundrene begrenset det engelske parlamentet i økende grad maktutøvelsen til den engelske monarken, noe som kulminerte med den engelske borgerkrigen og rettssaken og henrettelsen av kong Karl I i 1649. Etter gjeninnføringen av monarkiet under Karl II og den påfølgende ærerike revolusjon i 1688, satte parlamentets overhøyhet prinsippet og for all framtidige engelske og senere britiske monarker om at deres rolle var begrenset til et konstitusjonelt monarki med begrenset utøvende autoritet. Unionsloven av 1707 som formaliserte opprettelsen av kongeriket Storbritannia og hvor det engelske parlamentet ble sammen med parlamentet i Skottland til Storbritannias parlament. Da parlamentet i Irland ble avskaffet i 1801, ble dets tidligere medlemmer slått sammen med hva som nå ble kalt for Det britiske parlamentet.