У травні 1941 року Люфтваффе заснували повітряне командування «Ірак» () на чолі з генералом авіації Гансом Єшоннеком, призначене для підтримки повстанців Рашида аль-Гайлані в англо-іракській війни. Командування складалося з ескадрильї бомбардувальників He 111 (&lt;a href="Kampfgeschwader%204"&gt;4./KG 4&lt;/a&gt;), ескадрильї важких винищувачів Bf 110 (&lt;a href="Zerst%C3%B6rergeschwader%2076"&gt;4./ZG 76&lt;/a&gt;) та 12 транспортних літаків, зокрема кількох Junkers Ju 90. У 10-денному протистоянні німецький лейтенант Мартін Древес збив два літаки. З боку союзників опору німецької активності в повітрі фактично не було, і експедиційна група зосередилася на підтримці сухопутних військ. 26 травня, після кількох днів операцій, у Люфтваффе не лишилося жодного боєготового Bf 110.