També segons Bailey, tret de la variació del nivell del mar i consegüent modificació de les costes, als Balcans no va haver-hi canvis significatius entre el paleolític superior i període següent (pas del plistocé a l'holocé en termes geològics), ni en els aspectes climàtics, botànics ni zoològics, ni en la cultura material, particularment en l'artesania lítica; de manera que fins i tot la utilització de la denominació "mesolític" pot ser impròpia per a la regió. Així i tot, és habitual utilitzar-la per a designar un període de dos a quatre mil·lennis, intermedi entre el paleolític i el neolític. Per a les zones on la neolitització fou primerenca, com és el cas de la major part dels Balcans, hi ha autors que prefereixen utilitzar la denominació epipaleolític. De fet, la continuïtat dels assentaments a la zona pot interpretar-se en el sentit que actuà com una reserva de població des de la qual es repoblaren zones europees que havien sofert condicions més desfavorables. És característic del període la concentració d'activitats humanes en llocs concrets, vinculats a activitats personals i grupals que semblen tenir un caràcter identitari, com la pintura corporal amb ocre i hematita i els ornaments.