Referent a la zona d'exclusió propera a la Central nuclear de Fukushima Dai-ichi establerta arran de l'accident de Fukushima I de 2011, uns anys després dels fets es va avaluar el potencial de l'espècie herbàcia "Eleocharis acicularis". Es va demostrar que aquesta podia dur a terme una fitoextracció de sòls i aigües contaminades per cesi-137 amb una acumulació de 2400 Bq/kg de pes sec. També es van descobrir fins a 188 soques de microalgues, plantes aquàtiques i protists incolors (no marins) que no només eren capaces d'absorbir cesi-137 en un sol dia, sinó també estronci 85 (85Sr) i iode 125 (125I). Aquesta capacitat ve donada, com passa en la bioacumulació bacteriana, per la confusió d'aquests elements amb el potassi (en el cas del cesi radioactiu) i el calci (en el de l'estronci). L'acumulació de iode, però, no es coneix amb precisió, malgrat les elevades concentracions a l'interior de diverses plantes.