Kejsardömet Tyskland gjorde anspråk på territoriet 1884 då Bismarck utnämnde Afrikaforskaren Gustav Nachtigal till kejserlig kommissarie över Afrikas västkust med uppdraget att ställa intressanta områden under tyskt protektorat. Så kallade skyddsfördrag ("Schutzverträge") skrevs under med ledarna för folkgrupperna Duálá, Ndumb'a Lobe (Bell) och Ngand'a Kwa (Akwa). 14 juli följde hissandet av den tyska flaggan i Douala och Tysklands förklarades vara skyddsmakt. 1885 fastställdes gränserna vid Berlinkonferensen. 1885 tillträdde Julius Freiherr von Soden som guvernör. Han efterträddes av Jesko von Puttkamer som kom att prägla Kamerun som tysk koloni. Han verkade livligt för landets utforskning och utnyttjande, men avsattes 1906 till följd av hur han behandlade den infödda befolkningen. 1901–1914 var Buea vid Kamerunberget förvaltningsort.