År 1784 grundades ett nytt sockerbruk i Borgå med den sockermästare som hade lett verksamheten i Åbo. Bruket i Borgå blev aldrig stort. År 1785 köpte Jacob Bremer ut sina medägare i Åbo sockerbruk och brukets produktion var som störst under åren fram till hans död 1790. Sockerbruket övertogs av först hans änka, sedan hans son, men produktionen sjönk under 1790-talet. Orsaken var , de de inska fartygen inte kunde lämna sin hamn, och sedan revolutionskrigen, då priserna på alla varor i Atlanthandeln sköt i höjden. Prisstegringen på socker manade fram en allt större odling av sockerrör på de ostindiska öarna, där inget monopol rådde och priserna därför var låga. Det svenska ostindiska kompaniet började redan på 1790-talet importera råsocker därifrån. År 1803 sålde sonen Bremer Åbo sockerbruk till handelsmannen i Åbo Johan Christopher Roos. Nedgången för bruket fortsatte eftersom kontinentalblockaden gjorde råvaran så dyr. Åbo sockerbruk fortsatte ändå att vara det ledande sockerbruket i Finland till den svenska tidens slut, trots nya initiativ i flera städer i Finland.