Offenbachs karriär stod på toppen på 1860-talet efter stora framgångar med sina operetter "Orfeus i underjorden" (1858), "Sköna Helena" (1864) och "Pariserliv" (1866). Medan det senare verket ännu spelades för fullt skyndade sig Offenbach och hans librettister att förbereda ytterligare en ny operett, "Storhertiginnan av Gérolstein", som skulle framföras under Världsutställningen 1867 i Paris. Offenbach bistod Meilhac och Halévy i skapandet av librettot. De var angelägna om att det skulle bli succé, så de engagerade den oerhört populära sångerskan Hortense Schneider, som bland annat hade sjungit titelrollen i "Sköna Helena" och de betalade henne den höga månadslönen på 4 500 francs. Schneider var fullt lämpad, förutom sin vokala förmåga, att porträttera den krävande och kaxiga karaktären Storhertiginnan, som var en parodi på kejsarinnan Katarina den Stora av Ryssland.