Delacroix utförde dramatiska och ofta litterärt inspirerade eller exotiska motiv, framställda med fria penseldrag och klangfulla färger. Hans genombrott var "Dante och Vergilius i underjorden" som ställdes ut på Parissalongen 1822. Målningen väckte stor uppmärksamhet och Delacroix fick motta skarpa angrepp från av de från Jacques-Louis David utgående akademikerna, medan de yngre hyllade honom som en konstens förnyare. 1824 följde den 4 meter höga framställningen "Blodbadet på Chios" (idag på Louvren). Denna tavla blev en fullständig krigsförklaring mot nyklassicismen då den bröt mot alla dess ideal och skärpte konflikten mellan klassikerna och romantikerna. Delacroix var ofta politisk i sin konst och tog ställning i tidens politiska händelser. Med "Blodbadet på Chios" och "Grekland på Missolonghis ruiner" (1826) visade han sitt stöd för den grekiska saken i frihetskriget mot Osmanska riket.