Když se Bankja stala v roce 1878 součástí Bulharského knížectví, žilo v ní sedmnáct rodin a obyvatelé záhy vykoupili jimi obdělávané pozemky. V té době zde byl postaven první hotel. Právo využívat minerální vodu v lázních získal Raško Nešev a rozšířil staré turecké lázně tím, že postavil jednoduché bazény oddělené na pánskou a dámskou část. Záhy se zdejší minerální voda stala proslulou a traduje se, že denní tržby z lázní byly tak velké, že místo přepočítávání Raško Nešev v bance peníze odvažoval. Počátkem 20. století se minérální pramen oficiálně zkoumal a začal být jímán. V roce 1907 byly otevřeny malé lázně a byla zahájena výstavba velkého lázeňského domu, který navrhl profesor Carl Hocheder z Mnichova. Lázně navštívila královská rodina a díky tomu získaly přístavek „královské lázně”. Po druhé balkánské válce sem přesídlili lidé z jihozápadní Makedonie a jejich potomci tvoří většinu starousedlíků, kteří žijí převážně v centru. V roce 1969 byla Bankja povýšena na město.