בשלהי המאה ה-17, שושלת ספאוויד האיראנית, שהייתה שכנה לשתי האימפריות והייתה אחת היריבות הגדולות ביותר בטורקיה במשך מאות שנים (במאות ה-16 עד ה-19), הייתה בדעיכה. תוך ניצול המצב, רוסיה והאימפריה העות'מאנית כבשו את שטחים הכוללים את דאגסטן, אזרבייג'ן וצפון איראן של ימינו, שנכבשו על ידי פיוטר הראשון במלחמה הרוסית-פרסית (1722–1723); העות'מאנים כבשו את השטחים ממערב, כולל ארמניה המודרנית, חלקים ממזרח אנטוליה ומערב איראן. הישגי שניהם אושרו בחוזה קונסטנטינופול (1724) ובמשך כמה שנים הם גבלו זה בזה לאורך שטח גדול בקווקז, מה שגרם לחיכוכים נוספים.