1935-ben visszatért Kínába, a japánok által megszállt Mandzsúriába és a zenét fegyverként használva kiállt a megszállás ellen. A második kínai–japán háború idején hazafias dalokat szerzett, lelkesítve a japánok ellen harcoló honfitársait többek között . Ez idő alatt filmstúdiókban is dolgozott. 1938-ban feleségül vette , a Kínai Kommunista Párt egyik gazdaságpolitikusának lányát. Ebben az évben a kommunisták meghívására, azok székhelyére, ment és a Művészeti Akadémia Zenei Tanszékének vezetője lett. Itt írta leghíresebb művét a "Sárga Folyó kantátá"-t és a kommunista érzelmű "Termelési kórus"-t. A következő évben maga is belépett a kommunista pártba, a rákövetkező évben pedig Moszkvába utazott, tanulni és dolgozni. Az elutazása előtt személyesen látta vendégül egy vacsorára. 1941-ben a német támadás elől menekülni kényszerült, de a korábban szovjetbarát, ám ekkorra antikommunistává váló észak-kínai hadúr megakadályozta hazatérését, így Kazahsztán fővárosában, Almatiban ragadt. Itt születtek a "Nemzet felszabadítása" és a "Szent háború" című szimfóniái és zenekari szvitjei. Itt elkapta a TBC-t. A háború végén visszautazott Moszkvába, kórházi kezelésre. 1945. október 30-án hunyt el egy a Kremlhez közeli kórházban.