Az eljárást az amerikai haderő a "109. Quartemaster Company (Air Drop)" segítségével fejlesztette ki és vezette be 1964-ben. A következő évben a "109"-esek egyik alegységéből megszervezték a "383rd Quartermaster (Aerial Supply)"-t és Vietnamba vezényelték. 1966 szeptemberében a "109"-esek is követték őket a Cam Ranh öbölbe, és átvették a parancsnokságot. Naponta 226,8 tonna (250 short tons) rakományt juttattak célba. 1967 áprilisában, a Junction City hadműveletben egy összehangolt művelet során 456,3 tonna (503 short tonns) rakományt dobtak ki egy nap alatt Tay Ninh tartományban, a kambodzsai határ mentén, ami akkor rekordmennyiségnek számított. Ugyanebben az évben kezdték alkalmazni a "LAPES"-t is. Mindkét egység vegyes teherdobási módokat alkalmazott a "LAPES"-szel együtt Khe Sanh ostroma alatt. A "LAPES"-t alapvetően olyan áruk földre juttatására akarták alkalmazni, amelyeket nem lehetett magasabbról kidobni (pl. robbanóanyagok, lőszerek), de később már gépjárműveket, könnyűharckocsikat, tüzérségi eszközöket is a célterületre juttattak a módszerrel. A műveletsorozatot a Fülöp-szigeteki Mactani légibázison tökéletesítették, Cebu mellett. A "Khe Sanh"-nál nyújtott kiemelkedő teljesítményükért – amellyel 8000 tonnányi ellátmányt (ebből 514,4 tonnányit (567 short tons) LAPES-el) juttattak el az ostromlott amerikai katonákhoz a 78 napos ostrom alatt – a "109"-esek elnöki kitüntetésben "(Presidential Unit Citation, PUC)" részesültek 1969-ben.