Fredrik II gick under 1757 års fälttåg först till anfall mot österrikarna, ryckte in i Böhmen, segrade över Karl Alexander av Lorraine vid Prag 6 maj och började innesluta den belägrade hären i denna stad, men blev, då han vände sig mot en annan österrikisk armé under fältmarskalken greve Leopold Joseph von Daun, själv besegrad i slaget vid Kolín den 18 juni 1757 och måste utrymma Böhmen. En "observationsarmé" , bestående av tyska soldtrupper, som Storbritannien uppställt till Hannovers skydd, blev slagen av fransmännen under Louis Charles d'Estrées i slaget vid Hastenbeck den 26 juli 1757, varefter dess befälhavare hertigen av Cumberland under dansk medling slöt en neutralitetskonvention med fransmännen i Kloster-Zeven i september, som i realiteten öppnade vägen för dessa mot Brandenburg. Ryssarna under Stefan Fjodorovitj Apraksin besegrade Hans von Lehwaldt i slaget vid Gross-Jägerndorf den 30 augusti. En österrikisk strövkår hemsökte Berlin. Situationen syntes förtvivlad, i synnerhet som den andra franska armén under Charles de Rohan Soubise i förening med den tyska riksarmén ryckte fram mot Sachsen. Men Fredrik tillfogade dem i slaget vid Rossbach den 5 november ett avgörande nederlag. Därefter skyndade han i ilmarscher till Schlesien, som österrikarna under tiden genom att inta Schweidnitz och Breslau nästan helt och hållet fått i sitt våld. Genom en seger över den nära nog dubbelt så starka fienden i slaget vid Leuthen den 5 december och genom Breslaus kapitulation den 20 december återtog han Schlesien.