אחד הארגונים הראשונים שפעל נגד הבריטים, היה "האירים המאוחדים" (United Irishmen) שהוקם בשנת 1798. הארגון הושפע מהמהפכה הצרפתית ומהמהפכה האמריקאית. בתחילה פעל הארגון בדרך לא אלימה, אך לאחר אכזבת התנועה הלאומית מהבריטים לאחר האיחוד עם האי הבריטי, עברו לדרך של מאבק אלים. ב-1803 כבשו המורדים את מצודת דבלין ורצחו את נשיא בית המשפט העליון של אירלנד. התנועה הלאומית האירית המשיכה להתחזק ב-45 השנים הבאות, עד מותו של מנהיגה, דניאל או'קונל. המשבר שהגיע בעקבות "רעב תפוחי האדמה" אשר סימל את דעיכת כוחה של התנועה. בין השנים 1845 ל-1852 גוועו ברעב כמיליון אירים, ומיליון נוספים היגרו מחוץ לאירלנד. ההתקוממות, אם נותרה, הייתה ספורדית בלבד.