Перед наступом монголо-татар зимою 1241 Болеслав з Кунегундою втекли до її сестри Саломеї, дружини герцога Хорватії Коломана (раніше короля Галича). Тим часом 9 квітня у битві при Лєґніці загинув краківський князь Генріх ІІ Побожний, 11 квітня у битві на ріці Солоній (Шайо) отримав смертельні рани герцог Коломан. Через просування кочівних орд по Угорщині Болеслав з Кунегундою і Соломеєю втекли до Моравії, звідки вони повернулись до Польщі. Погромом Батия скористався Конрад І Мазовецький, зайнявши у липні 1241 Краків. Та вже 1243 року міщани закликали правити 17-річного Бролеслава Сором'язливого, який за угорської підтримки переміг мазовецьке військо. Війни за Краків продовжувались з перемінним успіхом після смерті Конрада Мазовецького з його сином Казимиром Куявським, на що Болеслав V брав позички у дружини Кунегунди. Зрештою, до кінця життя він брав участь майже у всіх міжусобних війнах польських князів. Підтримував свого тестя, короля Угорщини Белу IV у тривалих війнах з чеськими королями за австрійський спадок австрійського герцога Фрідріха ІІ Бабенберга. Після смерті Бели IV краківський князь Болеслав V замирився 1277 року з чеським королем Пржемислом Оттокаром ІІ, ставши його союзником.