לאחר התבוסה במערכה על צרפת, החלו טייסים צרפתים רבים להגיע לאנגליה, ולהמשיך משם בלחימה. אחרים הגיעו ממקומות אחרים בעולם כדרום אמריקה ומושבות צרפת באפריקה. עד יוני 1941 לא היו הטייסים השייכים לצבא צרפת החופשית מאורגנים במסגרת אחידה. חלקם שירתו כנספחים ליחידות של ה-RAF ואחרים ביחידות שהתארגנו אד הוק, ללא שדרת פיקוד ראויה. טייסים אלו השתתפו במשימות השוטפות של ה-RAF, אך גם במשימות בהן היה צבא צרפת החופשית מעורב כקרב על דקר והקרב על אל-כופרה. בשנת 1941 הגיע לזירה מרסיאל ואלן, קצין צרפתי שהיה בעת התבוסה חלק ממשלחת צרפת בריו דה ז'ניירו. בהנחיית דה גול עמד ואלן במגעים עם שר האווירייה הבריטי סיר ארצ'יבלד סינקלייר, והשניים הצליחו להגיע להבנה, באביב 1941, על הקמת מסגרת ארגונית לחיל האוויר של צבא צרפת החופשית. ואלן מונה על ידי דה גול להקים מסגרות אלו. על מנת להבחין בין מטוסי צרפת החופשית ובין מטוסי וישי, שעדיין נשאו את סמל הטריקולור, נשאו מטוסי צרפת החופשית את צלב לורן. כוחות אלו כונו "כוחות האוויר של צרפת החופשית" (Forces Aériennes Françaises Libres).