D'antuvi treballà com a periodista i crític de cinema a "La Revue du cinéma" entre 1947 i 1949. El 1951 va ser co-fundador de "Cahiers du cinéma" amb André Bazin, Joseph-Marie Lo Duca i el suport financer de Léonide Keigel. A finals dels anys 1950 es dedicà a la direcció de cinema amb pel·lícules de tonalitat càustica llevat el seu darrer "La Maison des bories", més romàntica. En 1964, va ser membre del jurat al 14è Festival Internacional de Cinema de Berlín. També treballà com a actor tant a la televisió com al cinema, alhora que va fer de narrador a "Le Bel Âge" de Pierre Kast. El 1960 va signar el "Manifest dels 121", declaració sobre el « dret a la insubmissió » en el context de la guerra d'Algèria.