En 1500, la configuració territorial d'Irlanda mostrava encara petjades de la incompleta invasió normanda, iniciada pels barons cambro-normands en el i continuada per Enric II, Comte d'Anjou, Duc de Normandia, i rei d'Anglaterra entre 1154 i 1189. Molts nadius havien estat expulsats dels seus territoris, sobretot en l'est i sud-est del país, i havien estat reemplaçats per camperols i treballadors anglesos. En la costa est, l'àrea situada entre els muntanyes Wicklow al sud i Dundalk al nord (que incloïa part dels moderns comtats de Dublín, Meath, Westmearh, Kildare, Offaly, Laois i Kilkenny), va rebre el nom de «la Palissada». Protegida per fossats i muralles, la Palissada era l'única zona de l'illa en què la cultura i l'idioma anglès havien arrelat de forma significativa i el govern, situat a l'antiga ciutat escandinava de Dublín, aplicava la llei anglesa.