Els crítics de l'"Eneida" es focalitzen en una seguit de temes. El to del poema, com un tot, és un particular tema de debat, ja que alguns consideren el poema com definitivament pessimista i políticament subversiu al règim d'August, mentre que altres ho veuen com una celebració de la nova dinastia imperial. Virgili fa ús de la simbologia del règim d'August, i alguns estudiosos veuen una estreta relació entre August i Enees, un com a fundador i l'altre com a re-fundador de Roma. Al poema s'ha detectat una forta teleologia o la conducció cap a un clímax. L'"Eneida" està plena de profecies sobre el futur de Roma, les obres d'August, els seus avantpassats, i els romans famosos, i les Guerres púniques, l'escut d'Enees, encara que representa la victòria d'August a Àccium contra Marc Antoni i Cleòpatra VII al 31 aC. Un altre focus d'estudi és el caràcter d'Enees. Com a protagonista del poema, Enees sembla oscil·lar constantment entre les seves emocions i el seu compromís amb el seu deure profètic de fundar Roma, els crítics assenyalen la ruptura del control emocional d'Enees en les últimes seccions del poema on el "piadós" i "just" Enees mata a Turnus sense pietat.