Водночас війська 1-го Українського фронту під командуванням маршала Івана Конєва і лівого крила 1-го Білоруського фронту розпочали черговий наступ проти групи армій «Північна Україна». У цій битві 1-й танковій армії вдалося утримати оборону східніше Львова, використовуючи оборонну тактику Моделя, але він таки був змушений відступити, коли 4-та танкова армія, послаблена безперервним відтоком своїх формувань на посилення групи армій «Центр», була вже невзмозі стримати радянський наступ на власному фронті. Модель зміг зупинити просування Червоної армії аж на підступах до Варшави, й то лише після того, як Гітлер урешті-решт погодився посилити його групу армій 4-ма досвідченими та свіжими танковими дивізіями (3-тя танкова СС «Тотенкопф», 5-та танкова СС «Вікінг», «Герман Герінг» і «Велика Німеччина»). Посиленню позицій військ Моделя сприяло також те, що Червона армія зупинила свій наступ для перегрупування і поповнення запасів, що, у свою чергу, дозволило німцям скористатися нагодою та кинути значні сили на придушення Варшавського повстання.