Військо кримськотатарське — умовна назва військових формувань, створених з мешканців Кримського півострова після приєднання Криму до Російської імперії (1783). За указом імператриці Катерини II від 1 березня 1784 з населення Криму мало бути сформовано п'ять кримськотатарських дивізіонів (у складі кожного — 7 офіцерів та 200 нижніх чинів). Спочатку створили три дивізіони, а наприкінці 1787 їх об'єднали у два під назвою Таврійського національного кінного війська. 1790 року започатковано ще чотири дивізіони і всіх разом направлено на кордони з Річчю Посполитою. Протягом 1792-96 їх розформували. 1807-08 з ініціативи кримських татар, які бажали утримувати на власні кошти ополчення, було сформовано чотири кінних полки: Сімферопольський, Перекопський, Євпаторійський, Феодосійський. Полки відправлено на кордон з Пруссією. 1812 перші два полки увійшли до складу 1-ї Російської армії, Феодосійський — до 2-ї, Євпаторійський — до 3-ї. Останній активної участі у Війні 1812 не брав через нестачу зброї, а Перекопський та Сімферопольський брали участь у битвах біля Смоленська, Можайська, Бородіно (див. Бородінська битва), Малоярославця, Тарутино (нині село Калузької області, РФ); Феодосійський воював під Кобрином, Пружанами (нині обидва міста Берестейської області, Білорусь), брав участь у Городечанській битві. Після закінчення закордонного походу російської армії 1813-14 полки розформували.