Уперше зміст історичного процесу в Україні як самобутнього, хоч і пов'язаного з литовською, польською, турецькою, російською і австрійською історією, науково обґрунтував Михайло Грушевський у статті «Звичайна схема руської історії й справа раціонального укладу історії східного слов'янства», надрукованій у Санкт-Петербурзі в травні 1904. Самій періодизації вчений не надавав особливого значення, іноді розподіляючи матеріал між томами «Історії України-Руси» без прив'язки до ключових дат вітчизняної історії. Наприклад, 4-й т. він завершив ключовою подією — Люблінською унією 1569, але 8-й почав із розгляду подій після Куруківської угоди 1625, а закінчив подіями 1650. Отже, така ключова дата, як початок визвольної війни українського народу (1648), загубилася в середині тому.