Abbas oli kediivi Tewfik paššan vanhin poika. Hän kävi Wienin Theresianum-koulua, kunnes hänestä tuli vain 17-vuotiaana isänsä seuraaja tämän kuoltua yllättäen 7. tammikuuta 1892. Valtakautensa alussa Abbas II pyrki hallitsemaan itsenäisesti suhteessa Britannian pääkonsuli lordi Cromeriin. Hän sai tässä kansallismielisten tahojen tuen, sillä egyptiläiset olivat tyytymättömiä brittien vaikutusvaltaan maassa. Kun Abbas tammikuussa 1893 nimitti brittivastaisena tunnetun pääministerin ja vuotta myöhemmin arvosteli julkisesti Egyptin armeijan komentajana toiminutta Herbert Kitcheneriä, Cromer pakotti hänet takaisin ruotuun. Tämän jälkeen Abbas oli politiikassaan maltillisempi, mutta rahoitti edelleen "Al-Mu’ayyad"-nimistä brittiläisvastaista sanomalehteä. Vuonna 1906 hän torjui yhteisymmärryksessä brittien kanssa nationalistien vaatimukset perustuslaillisen hallinnon perustamisesta. Kitchenerin toimiessa Britannian pääkonsulina 1912–1914 Abbasin valta kapeni ja hänen tukemaansa Mustafa Kamilin Kansallispuoluetta vainottiin. Italian–Turkin sodan aikana 1911 Egyptin joukot miehittivät Tripolitanian rannikolla sijainneen Salluminlahden, josta tuli myöhemmin osa Egyptiä.