עם פרוץ המלחמה היה היים ראש מטה הקורפוס ה-16, והשתתף עמו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-15 בפברואר 1940 מונה היים לראש אגף בOKH, וב-3 בספטמבר 1940 מונה לראש מטה הארמייה השישית, והשתתף עימה בהכנות למבצע ארי הים. במהלך מבצע ברברוסה השתתף היים עם הארמייה בלחימה באוקראינה כחלק מקבוצת ארמיות דרום, וב-26 בינואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 בפברואר 1942 מונה לגנרל מיור, וב-15 במאי 1942 הועבר לעתודת המילואים. ב-1 ביולי 1942 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-14, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-14 ולאחר מכן חלק מקורפוס הפאנצר ה-47, במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל היים ב-30 באוגוסט 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-48 שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית באזור סטלינגרד. ב-14 בנובמבר 1942 הועבר הקורפוס לתגבר את הארמייה הרומנית השלישית, אך ב-19 בנובמבר נכשל בבלימת המתקפה הסובייטית, ובכך כותרה הארמייה השישית בסטלינגרד. בעקבות כישלונו הודח היים מתפקידו, ולאחר מכן נעצר בעקבות הוראה ישירה מהיטלר ונשלח לכלא מואביט בברלין. באפריל 1943 הוא שוחרר ממעצרו והועבר לבית חולים, וב-16 באוגוסט 1943 פרש מהצבא. ב-1 באוגוסט 1944 גויס מחדש, וב-5 באוגוסט 1944 מונה למפקד חיל מצב בבולון, וב-23 בספטמבר 1944 נכנע עם שרידי הכוחות של חיל המצב לדיוויזיה הקנדית ה-3, ונלקח בשבי בעלות הברית.