מסוף ימי השליטה הרומית ועד המאה התשיעית התגבשו באנגליה ארבע ממלכות אנגלו-סקסוניות: וֶסֵקְס, מֶרְסְיָה, נורת'מבריה ומזרח אנגליה. במאה השמינית, מרסיה התעצמה ונהפכה לממלכה האנגלית החזקה ביותר בדרום אנגליה, אך בשנים הראשונות של המאה התשיעית וסקס התעצמה תחת המלך אֶגְבֶּרְט, סבו של סבו של אתלסטאן. במהלך המאה התשיעית, אנגליה סבלה ממתקפות הולכות ומתגברות של פושטים ויקינגים, ששיאן בפלישה הגדולה של הצבא הוויקינגי הגדול ב-865. במהלך עשר השנים הבאות הוויקינגים השתלטו על שלוש מתוך ארבע ממלכות אנגליה, מלבד וסקס, וכך עד 878 היא נותרה הממלכה האנגלו-סקסונית הריבונית האחרונה. וסקס המשיכה להיאבק בדנים בתקופת שלטונו של אלפרד הגדול, סבו של אתלסטאן, כששיא המאבק בניצחון הגדול בקרב אדינגטון. לאחר קרב זה אלפרד וגוט'רום, מנהיג הדנים, סיכמו על סיפוח חציה המערבי של מרסיה לוסקס, בעוד חציה המזרחי סופח למזרח אנגליה שנותרה בשליטת הוויקינגים. המאבק הדני-אנגלי חודש במהלך העשור האחרון של המאה התשיעית כשאלפרד נעזר בבנו אדוארד, אביו של אתלסטאן. בסופו של עשור זה, ב-899, אדוארד ירש את ממלכת אביו.