Norlander höll sig till tidens revystil och bjöd på en mer eller mindre sammanhängande dialog, då och då avbruten av sång- eller dansnummer. De snabba dekorbytenas revy var ännu inte uppfunnen utan man höll sig med två scenbilder, en för varje akt. Först ett svenskt landskap, därefter en gatubild från Världsutställningen 1900 i Paris, dit den sköna fen med hjälp av en förgylld lergök fört de drömmande kolingarna. Att Albert Engström inspirerat till huvudpersonerna och Frans Hodells lustspel "Andersson, Pettersson och Lundström" bidragit till dramaturgin var helt klart.