Efter kejsare Theodosius I:s död 395 delades det romerska kejsardömet mellan hans två söner. Denna typ av delning, att dela upp riket i två (ibland i tre eller fyra) administrativa delar var inte ett nytt koncept och sågs inte av romarna själva som en delning in i separata riken, snarare två administrativa indelningar av samma rike. Exempelvis kunde den ena kejsaren skapa en lag som då automatiskt även gällde i den andra kejsarens halva. Den yngre sonen Honorius ärvde Västrom och den äldre sonen Arcadius ärvde Östrom. Kejsardömet fortsatte som två separata, men sammanlänkade, administrativa indelningar fram tills att den siste västromerske kejsaren Romulus Augustulus avsattes av germanska arméer den 4 september 476. Den sista kejsare som Östrom erkänt som Västromersk kejsare, Julius Nepos, dog 480 och då upplöstes även titeln "Västromersk kejsare". Den östra rikshalvan, det östromerska riket, oftast efter 476 kallat för det bysantinska riket sedan 1500-talet för att skilja på antikens Rom och den medeltida staten, levde kvar ända fram till 1453 då huvudstaden Konstantinopel föll.