Село Бијело Брдо по којем је бјелобрдска култура добила име налази се на десној обали Драве, у близини ушћа Драве у Дунав. У средњем веку се на том месту помиње село Трновац. У време Турака населили су га српски досељеници из горњег Подриња. Током Бечког рата је напуштено, а након завршетка истог поново насељено српским досељеницима из Босне, Црне Горе и Барање (почетак 18. века). Тада је добило своје данашње име, наводно по брду беле боје. У последњој деценији 19. века у Бијелом Брду су вршена археолошка ископавања. Резултате ископавања је објавио Бруншмид. Од укупно 212 гробова 13 гробова припада праисторијском периоду, а остали средњовековном. Ископавања је 1907. наставио Хофилер, који је открио 22 гроба, од којих су 2 праисторијска, а остали средњовековни. Приликом ископавања у Белом Брду 1948. поред старог корита Драве откривена је још једна некропола. Мада се налази у близини горе поменуте некрополе, нема никакве везе са њом. Названа је Бијело Брдо I како би се разликовала од до тада познате релативно млађе некрополе по којој је бјелобрдска култура добила име (Бијело Брдо II). Истраживали су је Иваничек и Вински. Приписује се кестељској (аварско-словенској) култури.