Кроз објашњавање концепта неолиберализма, од учења Фридриха Хајека и Лудвига фон Мизеса, до Милтона Фридмана и "Чикашких момака", и описивања ширења неолиберализма од свргавања Салвадора Аљендеа у пучу у Чилеу 1973. године, који је довео Аугуста Пиночеа на власт, до реформи Маргарет Тачер у Великој Британији и Роналда Регана у Сједињеним Америчким Државама, Малагурски тврди да је "шок-економија" базирана на Вашингтонском консензусу довела Србију и друге државе на ивицу егзистенције, захваљујући марионетским режимима које поставља САД да би спроводили америчку политику. У филму се тврди да одређене невладине организације, са буџетима од више милиона долара и директним везама са Вашингтоном, помажу да режими, који су пријатељски настројени према интересима САД, остају на власти, а да грађани остају покорни. Уз опаску да Русија захтева да се невладине организације, које добијају средства споља, региструју као "страни агенти", Малагурски примећује да и Сједињене Државе имају сличан закон на снази - Закон о регистрацији страних агената. "Институције попут Међународног монетарног фонда", рекао је Малагурски у дискусији, "понашају као економске убице и концепт неолиберализма уништио је привреде многих држава." Деструкција образовног система у бившој Југославији се такође анализира у филму и тврди се да је прихватање неолибералног модела у образовању довело до смањења квалитета образовања које, у комбинацији са вулгарним телевизијским програмом, има за циљ заглупљивање становништва.