האימפריה העות'מאנית החכירה את האי קפריסין לממלכה המאוחדת בשנת 1878. בריטניה סיפחה את קפריסין רשמית כמושבה בריטית בשנת 1914 עם תחילת מלחמת העולם הראשונה. בריטניה שמרה על שני אזורי בסיס צבאיים ריבוניים באי קפריסין לאחר עצמאות המדינה בשנת 1960. בתגובה להפיכה שבוצעה על ידי החונטה הצבאית של יוון כדי לאחד את האי עם יוון היבשתית, פלשה טורקיה לאי ביוני 1974. כתוצאה מכך, יותר מרבע מאוכלוסיית קפריסין גורשה מהצפון הכבוש של האי, שם היוו קפריסאים יוונים 80% מהאוכלוסייה. קצת יותר משנה לאחר מכן בשנת 1975, היה גם זרם של בערך 60,000 קפריסאים טורקיים מדרום לצפון לאחר הסכסוך. הפלישה הטורקית הסתיימה בחלוקת קפריסין לאורך הקו הירוק בפיקוח האו"ם שעדיין מחלק את קפריסין. בשנת 1983 הכריזה הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין (TRNC) על עצמאות, אם כי טורקיה היא המדינה היחידה שמכירה בה. בריטניה חתומה על חוזה הערבות יחד עם יוון וטורקיה בנוגע לעצמאותה ומעמדה של קפריסין.