Незважаючи на постійний поєднання титулу з Римським королем, Арелат кілька разів розглядався для відновлення як окрема держава. Найсерйозніший випадок був за часів Папи Миколая III за сприяння Карла Анжуйського. Між 1277 і 1279 роками Карл, на той час уже король Сицилії, Рудольф Габсбурзький, король римлян і претендент на імператорську корону, і Маргарита Прованська, королева Франції, вирішили свою суперечку щодо графства Прованс і також із претензією Рудольфа стати єдиним кандидатом на імперський престол. Рудольф погодився, що його дочка Клеменція Австрійська вийде заміж за онука Карла Карла Мартелла Анжуйського, маючи в якості посагу Арелат. Взамін Карл посприяє тому, щоб імператорська корона стала спадковою в Домі Габсбургів. Папа Миколай очікував, що Північна Італія стане королівством, виокремленим з імперської території, і буде передано його родині Орсіні. У 1282 році Карл був готовий відправити дитячу пару для повернення старого королівського титулу королів Арелату, але війна Сицилійської вечірні зірвала його плани.