I 1899 blev flere års tørke og uår fulgt af en stor oversvømmelse fra floden; Det var samtidig i en periode med øget social ustabilitet efter at store mængder soldater var vendt hjem efter det kinesiske nederlag under den1. kinesisk-japanske krig i 1895. Samtidig var centralregeringen i Beijing hverken i stand til eller særlig optaget af at yde bistand, og befolkningens foragt for Qingstyrets svaghed voksede. Vreden vendte sig også mod vestlige interesser som havde sikret sig flere havnebyer (Tyskland fik kontrollen med den vigtigste havn, Qingdao, i 1898) og som bygde og drev jernbaner i provins. De kristne misionærer var relativt spredt og ubeskyttede, og skulle blive vigtige mål for det oprør som ulmede i provinsen. I 1900 var bokseropstanden i fuld gang, og spredte sig fra Shandong over det meste af Kina.