Hans fejltagelser førte til det katastrofale første år i krigen, som var ødelæggende for Østrig-Ungarns militære muligheder. F.eks. under felttoget mod Serbien i 1914, som blev anført af general Oskar Potiorek, viste den serbiske hær sig langt mere effektiv end Conrad havde ventet - trods den enorme østrig-ungarske overvægt i personel. Ubesejret i alle større slag tvang serberne til sidst Potioreks tropper til et storstilet tilbagetog ved årets slutning. Også de første østrig-ungarske offensiver mod Rusland var kendetegnet ved deres manglende slagkraft, og kulminerede i det tabte slag om Galicien og den katastrofale belejring af Przemyśl foruden store menneskelige omkostninger. Conrad beskyldte de tyske allierede, som havde fortrængt den russiske hær fra Østpreussen i slaget ved Tannenberg (1914), for manglende militær støtte. Det mest katastrofale nederlag indtraf i 1916, under den russiske Brusilovoffensiv, et af de mest blodige slag i historien, hvor de østrig-ungarske styrker under Conrads kommando mistede over 600.000 mand, og aldrig senere kunne gennemføre en offensiv uden tysk hjælp. Hovedparten af de østrigske sejre var kun muliggjort gennem samarbejde med den tyske overkommando, som den østrig-ungarske hær blev stadig mere afhængig af.