Після вторгнення СРСР до Польщі 17 вересня 1939, згідно з пактом Молотова-Ріббентропа, Латвія, Литва та Естонія підпадали під радянську зону впливу, що становило важливий аспект договору для радянської влади, адже вони побоювалися використання німцями цих трьох країн як коридору до Ленінграду. СРСР вчинив тиск на Фінляндію і Балтію, щоб ті уклали з ним договори про взаємодопомогу. Після з Таллінна 18 вересня, СРСР поставив під сумнів нейтралітет Естонії. 24 вересня, естонському міністру закордонних справ висунули улитиматум в Москві. СРСР вимагав укладення договору про взаємну допомогу щодо створення військових баз в Естонії. У естонців не мали іншого вибору, окрім як дозволити створення радянських військово-морських, повітряних і військових баз на двох естонських островах і в порту міста Палдіскі; підписання угоди сталося 28 вересня. 5 і 10 жовтня, подібний договір підписали Латвія і Литва, відповідно. Угоди дозволяли СРСР встановлення військових баз на території балтійських держав протягом війни в Європі та розташування 25 тис. радянських військ в Естонії, 30 тис. в Латвії, і 20 тис. в Литві, починаючи з жовтня 1939.