Vidu poc després de la seva primera esposa Isabel de França, la mort del príncep va deixar a Felip IV sense un hereu directe per a la Monarquia i, de fet, va deixar molt afligit al monarca, tal com es destil·la de la correspoendència entre ell i la religiosa María de Ágreda. La situació del rei no millorarà a causa de l'esclat de la revolta de Catalunya el 1640, la qual va viure des de Saragossa. Després de la mort de Baltasar Carles, Felip hagué de buscar una nova esposa i la trobà en l'antiga promesa del seu fill, la seva neboda. Tanmateix, els procuradors de Corts van demanar al monarca que oficialitzés com a hereva a la infanta Maria Teresa, però Felip va oposar-s'hi perquè encara podia tenir descendència masculina amb la seva segona esposa, Marianna d'Àustria i que es manifestà en els infants Felip Pròsper i el futur Carles II de Castella; a més la infanta Maria Teresa havia de casar-se amb Lluís XIV de França per tal de culminar la pau dels Pirineus entre França i la Monarquia.