El 1884, George Goldie de la Companyia Unida Africana va tenir èxit absorbint la seva competència i va eliminar les factories comercials franceses del baix Níger; la situació va permetre a Gran Bretanya de reclamar la regió sencera a la Conferència de Berlín el següent any. El 1886 Lagos esdevingué una colònia separada de la Costa d'Or sota el Governador Cornelius Alfred Moloney. El consell legislatiu de la nova colònia va ser format per quatre oficials colonials i tres membres oficiosos. El governador Moloney va nomenar dos africans com a representants oficiosos: el clergue, més tard bisbe, James Johnson i el comerciant Charles Joseph George. En aquest moment els poders europeus estaven en plena competència per les colònies africanes mentre els protagonistes de les guerres iorubes s'estaven desgastant. L'administració de Lagos, actuant a través de Samuel Johnson i Charles Phillips de la "Church Missionary Society" va arranjar un alto el foc i tot seguit un tractat que garantia la independència de les ciutats Ekiti. Ilorin va rebutjar aturar la lluita i la guerra la va arrossegar.