Nomenat ambaixador extraordinari i plenipotenciari a Rússia el 1916, i com a tal va ser testimoni de la revolució russa, la caiguda de la dinastia Romànov el març de 1917. El febrer de l'any següent torna al Japó i és nomenat ministre d'Afers Exteriors, durant el govern de Hara Takashi, càrrec que va ocupar fins a 1923. Es va oposar a la intervenció de Sibèria i va promoure vincles d'amistat amb britànics i estatunidencs a la Conferència de Pau de París (1919) i la Conferència de Washington (1921-1922). Durant aquest període va rebre el títol de comte ("hakushaku"). Ocupà la mateixa cartera durant els governs de Takahashi Korekiyo i Katō Tomosaburō.