До кінця XIX століття турніри стали досить регулярним явищем. Німецький шаховий союз проводив турніри (конгреси) приблизно раз на два роки. Найсильнішими за складом змаганнями кінця століття вважають гастінгський турнір 1895 року, у якому всю тогочасну шахову еліту несподівано випередив американець Гаррі Пільсбері, петербурзький матч-турнір 1895-1896 років (Ласкер, Стейніц, Чигорін і Пільсбері грали один проти одного по шість партій), нюрнберзький турнір 1896 року і лондонський турнір 1899 року. На трьох останніх змаганнях перемогу здобував Ласкер. 1885 року в Цюриху вперше пройшов турнір за схемою, згодом названою швейцарською системою, яка дозволяла залучати велику кількість учасників за обмеженої кількості раундів. У 1897 році в Лондоні відбувся перший міжнародний жіночий турнір, який виграла .