Повернувшись до Польщі, 1 листопада 1918 року, Станіслав вступив до польської армії у званні лейтенанта. Під час польсько-української війни (1918—1919) воював за Перемишль командиром батареї та захищав львівську цитадель під час боїв за Львів. З грудня 1919 року брав участь у польсько-більшовицькій війні, а під час неї у Київській операції та у Варшавській битві 1920 року. Нагороджений Хрестом Хоробрих та Срібним хрестом ордена Virtuti Militari. Йому надали звання капітана, але він важко захворів на дизентерію, а також мав захворювання ніг. У липні 1921 року Старовейського демобілізували і перевели до запасу.