A principis dels anys quaranta, amb el debilitament de França, les expectatives cambodjanes ressorgiren. En primer lloc és Norodom Sihanouk que s'aprofita del cop d'estat japonès del 9 de març de 1945 per demanar a les autoritats japoneses reobrir la qüestió de les fronteres, però la petició va restar en lletra morta. Poc després, quan els francesos tornaren i volgueren que les seves possessions indoxineses fossin estats associats amb poders limitats dins d'una Unió francesa acabada de crear, Cambodja va reafirmar la seva reclamació. Si bé sembla probable que Cotxinxina s'assignaria al Vietnam, Sihanouk, aconsellat per Son Ngoc Thanh, l'antic primer ministre del govern creat pels japonesos i originari del delta del Mekong, diu que si Cambodja havia cedit aquest territori a França a canvi de la seva protecció, l'acord no afectava a Annam i el seu successor vietnamita. Els francesos van respondre que Cotxinxina no havia estat venuda pels sobirans d'Udong, però en 1862 i 1874 l'emperador d'Annam i la Cambodja no havien formulat cap reserva a les fronteres durant el tractat del protectorat de 1863.