Calea urmată de către maghiari peste Carpați atunci când au început cucerirea Bazinului Panonic variază de la sursă la sursă. Potrivit "Gesta Hungarorum", maghiarii au coborât prin pasurile din nord către șes, ocolind Transilvania, și au început invazia regiunilor de la est de Tisa abia după cucerirea regiunilor vestice. "Gesta Hungarorum" spune că vlahul Gelou din Transilvania a murit luptându-se cu maghiarii, în timp ce supușii săi și l-au ales „drept domn pe Tétény”, unul dintre conducătorii maghiari. Anonymus scria și despre înfrângerea lui Menumorut, dar spunea că el și-a păstrat autoritatea în Crișana, până la moartea sa, oferind pe fiica sa în căsătorie lui Zolta, moștenitorul lui Árpád, căpetenia maghiarilor. O relatare diferită, "Cronica luminată," scrie că maghiarii au fugit prin pasurile din Carpații Orientali în Transilvania, unde „au rămas în liniște” și „și-au odihnit turmele” pentru un timp înainte de a se muta mai la vest. Așa-numitul „grup Cluj” de mici cimitire de înhumațiemorminte cu orientare vest–est, de multe ori conținând rămășițe de cai au apărut pe ambele părți ale Munților Apuseni preajma lui 900. Caracterul lor militar demonstrează că cei care le foloseau formau o „dublă linie defensivă”, organizată împotriva pecenegilor. Cimitirele transilvănene din „grupul Cluj” sunt adunate în jurul minelor de sare.