З 15 серпня Шипка була зайнята 14-ю піхотною дивізією і 4-ю стрілецькою бригадою. Орловський та Брянський полки, як найбільш постраждалі, були відведені в резерв. З цього часу почалося так-зване «Шипкінське сидіння» — один з найтяжчих епізодів війни. Захисники Шипки, приречені на пасивну оборону, здійснювали головним чином зміцнення своїх позицій. Турки теж посилили та розширили свої фортифікаційні споруди та безперервно обстрілювали російські позиції. З настанням зими становище військ на Шипці зробилося вкрай важким: морози та завірюхи на вершинах гір були особливо люті. Найвідчутніші були ці труднощі для новоприбулих російських військ: три полки 24-ї дивізії в короткий час буквально розтанули від хвороб. За час з 5 вересня по 24 грудня в Шипкінському загоні вибуло зі строю убитими та пораненими всього близько 700 осіб, а хворими — до 9,5 тисяч. «Шипкінське сидіння» тривало аж до кінця 1877 року.