במסגרת התערוכה העולמית של ניו יורק (1939) יוצרה לראשונה קפסולת זמן מתוכננת לטווח ארוך. הקפסולה, שאורכה 2.3 מטר, קוטרה הפנימי 16 סנטימטר ומשקלה 360 קילוגרם, תוכננה על ידי חברת וסטינגהאוס במטרה להיות אטומה ולשמור על התכולה לאורך שנים ארוכות וזאת באמצעות נחושת, כרום וסגסוגת של כסף. בקפסולה הוכנסו מספר פריטים זעירים מחיי היומיום, דוגמאות של מוצרי יסוד כמו מזון אורגני וזרעים, מידע טכני על הקפסולה וכן קטעי חדשות ממוזערים במיקרופילם וקטעי טקסט. קפסולה זו מיועדת להחזיק מעמד 5,000 שנה. הקפסולה הוטמנה בשנת 1965, יחד עם קפסולה דומה נוספת, בפארק פלאשינג מדוז, כאשר על שלט האבן המוצב מעליהן מוכרז כי הן אמורות להיפתח בשנת 6939. ג'ורג' אדווארד פנדריי , בהיותו האחראי על יחסי הציבור של התערוכה העולמית ב-1939, הוא שטבע את המושג "קפסולת זמן" כמשהו שמשמר את חיי היומיום עבור היסטוריונים עתידיים.