תוכנו של כתב ההאמנה הוא רשמי וסטנדרטי, ובדרך כלל אין לתוכן חשיבות, אלא בכך שהוא מעיד על המינוי. בכל זאת, אופי ניסוח הפנייה אל ראש המדינה עשוי להעיד על אופי היחסים בין המדינות בזמן מסירת המכתב. לדוגמה, לאחר שאיטליה כבשה את אתיופיה הוכרז מלך איטליה כקיסר אתיופיה. באותה תקופה נשאו כתבי ההאמנה של שגרירי המדינות השונות פניות אל מלך איטליה בתארים שונים: המדינות שהכירו בשלטון האיטלקי על אתיופיה כינו את המלך: "מלך איטליה וקיסר אתיופיה". לעומת זאת, המדינות שראו בשלטון איטליה על אתיופיה כיבוש בלתי-חוקי הסתפקו בתואר "מלך איטליה" בלבד. מצב מוזר נוצר עקב העובדה שג'ורג' השישי כיהן באותה תקופה כמלך בריטניה וכמלך אירלנד בעת ובעונה אחת. בריטניה סירבה להכיר בשלטון איטליה על אתיופיה, ולפיכך בכתב ההאמנה של שגריר בריטניה באיטליה פנה ג'ורג' השישי אל מקבילו האיטלקי בתואר "מלך איטליה". לעומת זאת, בכתב ההאמנה של השגריר האירי, הופיעה הפנייה "מלך איטליה וקיסר אתיופיה" כיוון שממשלת אירלנד הכירה בשלטון איטליה על אתיופיה.