תוכנית האב הראשונה של תל אביב הוכנה ב-1925 על ידי סר פטריק גדס. עד אז, כל שכונה התפתחה באופן עצמאי ללא כל זיקה לשכנותיה. גדס כבר לא יכול היה לשנות את פני השטחים הבנויים ועל-כן מרבית תרומתו נוגעת לתוכנית הבנייה בצפון העיר ופיתוח תוכנית מתאר של מרכזי משנה עם ככרות. תושביה של העיר שעסקו בעיקר במסחר, מלאכה ומקצועות חופשיים, פנו אל עסקי הקרקעות והחלו לרכוש שטחים אשר לא התאימו לגידול הדרים אולם התאימו לבנייה. הרעיון שהחל כפרבר גנים התחלף בפיתוח עירוני, בנייה קדחתנית עד שבשנת 1934 קיבלה תל אביב מעמד רשמי של עיר. בעקבות מאורעות 1936–1939 נסגר נמל יפו למסחר יהודי והיה צורך בנמל חלופי, על-כן החליטו על בנייה של נמל לחופה של העיר החדשה, פיתוח הנמל הביא להתחזקות המסחר העצמאי בעיר. לאחר מלחמת העצמאות ננטשה יפו ושנתיים מאוחר יותר סופחה לתל אביב באופן רשמי.