По време на ранната си история, Америка е серия от британски колонии на източното крайбрежие на днешен САЩ. Това е и причината литературната и традиция да е свързана с широката традиция на английската литература. Въпреки това, уникални американски характеристики и метод на писане я разграничават от английската литературна традиция. Новите британски колонии са център на американската литература. Революционният период съдържа политически творби на Самюел Адамс, Бенджамин Франклин, Томас Пейн. В следвоенния период, с Декларацията за независимостта, Томас Джеферсън се затвърждава като ключов американски писател. Първите американски романи започват да се публикуват през късния 18-и и ранният 19 век. С Британско-американската война и нарастващото желание да се произвежда уникално американска литература и култура, множество от ключови нови литературни фигури се появяват, може би най-известните, от които Уошингтън Ървинг и Едгар Алън По. През 1836 г., Ралф Уолдо Емерсън (1803 – 1882) започва движение познато с името Трансцендентализъм. Хенри Дейвид Торо (1817 – 1862) пише "Уолдън, "която книга призовава за съпротива срещу организираното общество. Политическият конфликт заобикалящ аболиционизма вдъхновява творбите на Уилям Лойд Гарисън и Хариет Бичър Стоу в нейната световноизвестна книга "Чичо Томовата колиба. "Тези усилия се подкрепят от продължаване на робската повествователна автобиография. Най-известен пример от този период е "Разказ за живота на Фредерик Дъглас, един американски роб, "написана от Фредерик Дъглас.