En annen populær forklaring på den italienske renessansen er tesen, først fremmet av historikeren Hans Baron, som hevdet at det som var den viktigste drivkraften for den tidlige renessanse var de langvarige krigene mellom Firenze og Milano, se "De italienske kriger". På slutten av 1300-tallet hadde Milano blitt et sentralisert monarki under kontroll av Huset Visconti. Giangaleazzo Visconti, som styrte byen fra 1378 til 1402, var kjent og beryktet, både for sin grusomhet og for sine talenter, og han begynte å bygge et imperium i det nordlige Italia. Han startet en rekke kriger med Firenze, gikk stødig inn for å erobre nabostater og overvinne de ulike sammenslutninger ledet av Firenze, som forgjeves forsøkte å hindre hans framgangen. Dette kulminerte i beleiringen av Firenze i 1402, og da det så ut som om byen ville falle, døde Giangaleazzo Visconti, og hans rike kollapset med ham.