Italijanska renesansa je najbolj znana po svojih dosežkih v slikarstvu, arhitekturi, kiparstvu, literaturi, glasbi, filozofiji, znanosti in raziskovanju. Italija je postala priznana evropska voditeljica na vseh teh področjih do konca 15. stoletja, v času pogodbe iz Lodija (1454-1494), o kateri so se dogovorile italijanske države. Italijanska renesansa je dosegla vrh sredi 16. stoletja, ko so domači spori in tuje invazije pogreznile regijo v nemir v italijanskih vojnah (1494-1559). Toda ideje in ideali italijanske renesanse so se prenašali in širili v preostalo Evropo in zašli tudi na sever. Italijanski raziskovalci iz pomorskih republik so služili pod pokroviteljstvom evropskih monarhov, in začeli dobo velikih odkritij. Najbolj znani med njimi so Krištof Kolumb, ki je plul za Španijo, Giovanni da Verrazzano za Francijo, Amerigo Vespucci za Portugalsko in John Cabot za Anglijo. Italijanski znanstveniki, kot so Falloppio, Tartaglia, Galileo, Torricelli, so igrali ključno vlogo v znanstveni revoluciji, tujci, kot sta Nikolaj Kopernik in Andreas Vesalius, pa so delali na italijanskih univerzah. Za konec renesanse so bili predlagani različni dogodki in datumi 17. stoletja, kot je zaključek evropskih verskih vojn leta 1648.