Marojević je 17. aprila 1991 na tiskovni konferenci v veliki dvorani Doma španskih borcev v Ljubljani (skoraj izključno srbsko govorečim) prisotnim pojasnil, da slovenski zdravniki pacientom srbske narodnosti namesto pravih injekcij vbrizgavajo vodo, in tudi, da je Slovenija »prošvercala« plebiscit o samostojnosti. Na tiskovni konferenci v Beogradu pa je poudarjal, da se delovni spori v slovenskih podjetjih rešujejo v škodo Neslovencev, da se slovenski civilisti oborožujejo in trpinčijo Srbe, da se neslovenski cariniki ne morejo zaposliti v carinski službi v Sloveniji, da zakon o slovenskem državljanstvu ogroža pripadnike drugih jugoslovanskih narodov, ki imajo stalno bivališče v Sloveniji, itd. Na vse to sta se odzvala člana mednarodne helsinške federacije Drago Demšar in Stane Stanič. Marojević je trdil, da ima o tem 45 strani dokumentacije, ki jo je že poslal republiški skupščini in pravosodnemu ministrstvu, dostavil pa da jo bo tudi njima, česar niti na njuno ponovno prošnjo štiri dni pozneje ni storil. Zato sta se obrnila neposredno na skupščino in ministrstvo, kjer pa so jima zatrdili, da kakšne take ali podobne dokumentacije niso nikoli dobili, Marojević pa je po tistem tudi ni več omenjal.