En preparació a un apropament a Alemanya i amb l'objectiu de trobar-se preparats en cas de conflicte, el març del 1938 Darányi anuncià un programa de rearmament i una nova legislació antisemita. Darányi, escollit per al càrrec amb la tasca de limitar l'apropament a Alemanya, abandonà aquest rumb després de la visita a Berlín, que donà inici a una dretització de la política hongaresa, tant externa com interna. El primer ministre va alinear cada cop més la seva política a l'alemanya, distanciant-se de França, Gran Bretanya i Itàlia. A començaments d'any, el seu govern va decidir permetre l'annexió alemanya d'Àustria, malgrat la seva anterior proximitat amb aquest país; el procés semblava per aleshores inevitable. Les potències no semblaven disposades a intervenir en favor d'Àustria i Hongria no comptava amb la força militar per evitar l'annexió. La concentració internacional —en especial la de la Petita Entesa— en aquesta crisi va permetre a Darányi posar en marxa el programa armamentístic sense oposició. Hongria fou dels primers països a felicitar Berlín per l'ocupació del país veí el 13 de març. A demanda de Budapest, inquieta per la veïnat alemanya a pesar de les felicitacions oficials, Berlín va garantir la frontera comuna el 19 de març. L'annexió a més va augmentar la dependència econòmica hongaresa d'Alemanya: després d'ella, al voltant de la meitat del comerç exterior hongarès quedà dominat per Berlín. Per al govern de Budapest, tanmateix, la seva passivitat davant de l'avanç alemany havia de servir perquè Berlín col·laborés en la recuperació de territoris de Txecoslovàquia, el seu vertader objectiu en la crisi.