У 1868 році, після вбивства князя Михайла Обреновича III, під час малолітства князя Милана, який тоді мав 14 років, у 1868—1872 роках Ристич був членом регентської ради; провів конституцію 1869 року. У 1872—1873 роках він був прем'єром і в 1876 році знову на цій посаді. Провів невдалу Сербо-турецьку війну 1876—1877 років, керував сербською політикою під час другої війни 1877—1878 років, був представником Сербії на Берлінському конгресі, де, спритно лавіруючи між Росією і Австрією, домігся визнання незалежності Сербії і розширення сербської території. Після війни, 13 жовтня 1878, Ристич знову став прем'єр-міністром, однак, він відмовився підписати торгову угоду з Австро-Угорщиною, яка, на його думку, поставила б Сербію у залежність від свого потужного сусіда. З цієї причини, він пішов у відставку (2 листопада 1880).