Hans fader var generalmajor Frederik Julius Haxthausen. 14 år gammel trådte han ind i Hæren som volontær, blev straks efter artillerikadet og i 1823 stykjunker, medens han efter aflagt officerseksamen blev sekondløjtnant i artilleriet med aldersorden fra januar samme år. 1828 blev han kammerjunker. Premierløjtnants karakter erholdt han 1833, selve graden først i 1837, men blev så til gengæld kaptajn i 1841. Da Treårskrigen udbrød i 1848, erholdt han befaling over et halvbatteri, som skulle forsvare Lillebælt, men blev i juni samme år chef for 6. batteri, hvormed han på ærefuld måde deltog i kampen ved Ejstrup det følgende år samt i fægtningerne ved Alminde og Vejle, hvornæst han deltog i Olaf Ryes tilbagetog. I 1850 udmærkede Haxthausen sig særligt i slaget ved Isted, idet han med sine 8 kanoner i lang tid stod ene mod fjendens 24.