I perioden mellem reformationen og Karl Gustav-krigene medførte gentagne krige økonomiske kriser, hvilket førte til, at antallet af gårdforsiddelser, hvor fæsteren ikke kunne yde de fastsatte betalinger og derfor ikke opfylde sine forpligtelser i henhold til fæsteaftalen, voksede og indfæstningsafgifterne af samme grund faldt. Senere, da nogle hovedgårde valgte at satse på udvidelse af hovedgårdsdriften, blev hoveriet af voksende betydning og til gengæld faldt også betydningen af både indfæstning og bøndernes landgilde. I nogle tilfælde var det godsets ridefoged, der fastlagde fæstevilkårene. Efterhånden blev det almindeligt, at der blev udstedt en skriftlig kvittering på betalt indfæstning eller stedsmål, som fæsteren kunne opbevare som bevis på sin ret til fæstegården.