Nens de diverses nacionalitats van morir en camps de concentració després de ser deportats amb les seves famílies com a «presos polítics» o van ser l'objecte privilegiat de represàlies i massacres. El cas més famós és el dels nens del llogaret de Lidice, a Txecoslovàquia, que va ser creat al juny de 1942 com a represàlia per la mort del governador nazi, Reinhard Heydrich, per la resistència. Els 105 nens del poble van ser deportats al gueto de Łódź; 23 d'ells van ser seleccionats per a ser adoptats per famílies alemanyes àries com a part del projecte Lebensborn, i els 82 restants van ser assassinats al camp d'extermini de Chełmno. A Itàlia, molts nens van morir en massacres i represàlies, com les massacres de Marzabotto i de Stazzema. Entre les víctimes de la massacre de les fosses Ardeatines hi ha dos joves de quinze anys: Duilio Cibei (membre del Partit d'Acció) i Michele Di Veroli (jueu romà).