Paul-Michel Foucault va néixer en el si d'una família burgesa acomodada. El seu pare era cirurgià i ensenyava a l'escola de medicina local i la seva mare s'encarregava de les finances familiars. Va fer estudis de filosofia i psicologia a l'École Normale Supérieur. Després d'acabar-los, ensenya filosofia en llocs tan diversos com Lilla, Uppsala, Varsòvia, Hamburg, Sao Paulo i Tunis, entre d'altres. Doctorat en Filosofia per la universitat de la Sorbona, finalment es convertí en professor del prestigiós Collège de France, el 1970. Precisament des d'eixa època, tot just després de maig del 68, començà a participar en diferents grups marginals i alternatius de lluita política i social, sense adscriure's, però, mai als grans partits ni als grans sindicats. Així, fundà en el 71, amb Naquet i amb Domenach, el GIP (Grup d'Information sur les Prisons), lluita que s'englobava dins dels moviments de reforma penitenciària de l'època. El 1975, va ser expulsat de l'estat espanyol quan acudí, junt amb altres intel·lectuals, a protestar per la condemna a mort de 5 militants d'ETA i del FRAP (darrers ajusticiats amb la pena de mort del franquisme). El 1978, va ser un dels signataris de les peticions franceses contra l'edat de consentiment, en defensa de la legalització de les relacions sexuals consentides entre adults i menors. El 1979, va col·laborar en la creació de la primera revista francesa de difusió pública de temàtica homosexual "Le Gai Pied", de la qual va proposar el títol. Donà suport a la Revolució islàmica de l'Iran. El 1984, va morir de sida.