Les campanyes anti-religioses del govern bolxevic presentaven propaganda, legislació antireligiosa, educació universal secular, discriminació antireligiosa, assetjament polític, detencions continuades i violència política. Inicialment, els bolxevics esperaven que la religió desapareixeria amb l'establiment del socialisme, per tant, després de la Revolució d'Octubre, toleraven la majoria de les religions, llevat de l'Església ortodoxa oriental que recolzava l'autocràcia tsarista. No obstant això, a la fi dels anys vint, quan la religió encara no havia desaparegut, el govern bolxevic va començar campanyes anti-religioses (1928-1941) que perseguien "bisbes, sacerdots i creients" de totes les denominacions cristianes i els van "detenir i enviar a camps de treball". A l'est, els sacerdots llatins budistes "van ser reduïts a Mongòlia, per part del NKVD en concert amb la seva filial local, executats allà mateix o enviats a la Unió Soviètica per afusellar-los o morir amb treball dur en el sistema GULAG" de camps de treball; i el 1941, quan l'Alemanya nazi va envair la Unió Soviètica, s'havien tancat 40.000 esglésies i 25.000 mesquites i s'havien convertit en escoles, cinemes i clubs, magatzems i botigues de cereals o museus d'ateisme científic.