La victòria soviètica a Stalingrad, un cert alleujament en la campanya de terror ("de facto" des de desembre de 1942, i permesa formalment al febrer de 1943) i una amnistia promesa als col·laboradors que volguessin tornar a les files soviètiques van ser factors significatius perquè el 1943 les tropes partisanes cresquessin. Les desercions de les formacions de policia i milícies controlades pels alemanys enfortiren les unitats, amb formacions com la del batalló Tàtar del Volga (amb 900 membres al febrer de 1943) i la 1a Brigada SS del Poble Rus de Gil-Rodionov, amb 2.500 membres a l'agost de 1943. en total, s'uniren unes 7.000 persones als partisans, originàries de diverses formacions anti-soviètiques, mentre que uns 1.900 comandants i especialistes eren llançats sobre la Bielorússia ocupada el 1943. No obstant això, la major part dels nous efectius venia de la gent de la regió.