Peste aceste lupte s-au suprapus un important conflict al generațiilor (tinerii țărani reîntorși din orașe sau din armată căutau să se elibereze de tutela familiei patriarhale, și s-au transformat în agenții cei mai hotărâți ai revoluției în zona rurală), acțiunea minorităților naționale care căutau să se emancipeze de fosta tutelă rusească, intervenția armatelor străine (între care tânărul stat polonez angajat în războiul ruso-polon din 1920), și chiar tentativele revoluționarilor antibolșevici. Dar vederile adversarilor din SR, din , ale menșevicilor, sau chiar ale anarhiștilor care o vreme au stăpânit o parte din Ucraina cu a lor Mahnovșcina, nu au reușit să prevaleze. Prin mitinguri, forță sau represiune, bolșevicii și-au impus hegemonia asupra revoluției, ca și asupra opoziției față de revoluție.