Efter sina segrar i nordvästra Kina blev han inbjuden till huvudstaden Peking för att arbeta i Högsta rådet och i Zongli yamen och fick privilegiet att rida in i Förbjudna staden. Åren i fält hade dock tärt på Zuo och han hade svårt att anpassa sig till hovlivet i huvudstaden, varför han blev utnämnd till olika militära och civil uppdrag i provinserna. När det Fransk-kinesiska kriget bröt ut 1884 fick han ledning för Qingimperiets styrkor och deltog i flera slag mot fransmännen i Fujian-provinsen. Han avled i Fuzhou bara några månader efter att kriget avslutats. Efter sin död fick han den postuma äretiteln "Wénxiāng" (文襄), "kultiverat bistånd".