Deși activistul comunist Gheorghi Dimitrov a fost în exil o bună parte a vieții sale (din 1923), în special în Uniunea Sovietică, el nu a fost doar un om de paie în mâinile lui Stalin. Judecat în procesul incendierii Reichstagului din 1933, el a fost schimbat de către autoritățile sovietice pentru câțiva aviatori germani care se pregăteau în secret în Uniunea Sovietică. A primit cetățănia sovietică și a fost numit președinte al Cominternului în perioada Frontului Popular. Dimitrov a fost un apropiat al liderului iugoslav Tito, militând pentru unirea celor două țări sudic-slave balcanice, Iugoslavia și Bulgaria, într-o federație care să copieze modelul sovietic. Stalin nu a fost de acord cu ideea, existând și azi suspiciuni că moartea neașteptată a lui Dimitrov din 1949 nu a avut cauze naturale, deși nu s-au adus niciodată dovezi în acest sens. Moartea lui Dimitrov a coincis cu expulzarea comuniștilor iugoslavi conduși de Tito din Cominsform, iar acest eveniment a fost urmat de o "vânătoare de titoiști" în Bulgaria. Toată această vânătoare de vrăjitoare a culminat cu procesul spectacol și executarea vice-prim-ministrului Traicio Kostov. Decesul din 1950 a unuia dintre cei mai vechi colaraboratori ai lui Dimitrov, Vasil Kolarov, a lăsat puterea în mâinile unui stalinist convins, Vulko Cervenkov.