Фердинанд је био син Карлоса III од Шпаније и Марије Амалије Саксонске. Рођен је у Напуљу. Одрастао је у многим дворцима које је подигао његов отац, а који постоје и данас: палата Портици, Краљевски дворац у Казерти и Каподимонте. Фердинанд је био трећи син својих родитеља. Његов старији брат Карлос требало је да наследи оца на престолу Напуља и Сицилије. Када се његов отац 1759. године попео на шпански престо, абдицирао је у Напуљу у корист свог сина Фердинанда у складу са споразумом који забрањује заједницу две државе. Пошто је Фердинанд био малолетан, формирано је намесништво на челу са Бернардом Тануцијем. Фердинанд је 1767. године постао пунолетан. Једна од његових првих одлука је протеривање језуита. Следеће године се оженио Маријом Каролином Аустријском, ћерком царице Марије Терезије. Тануци је отпуштен 1777. године. Енглез Џон Актон је 1779. године именован врховним командантом напуљске морнарице. Освојио је наклоност Марије Каролине подржавајући њен план да Напуљ ослободи шпанског утицаја, након чега би се држава приближила Аустрији. По избијању Француских револуционарних ратова, Фердинанд је . године склопио мир са Француском републиком. Међутим, захтеви Директоријума чије су трупе освојиле Рим навели су Фердинанда да, користећи се одсуством Наполеона Бонапарте који је у то време ратовао у Египту и Сирији, објави рат Француској. Напуљске трупе улазе у Рим 29. новембра, али су поражене и присиљене на повратак у Напуљ. Фердинанд је на броду адмирала Нелсона побегао на Сицилију, остављајући престоницу у стању анархије.