Лужички Срби били су у редовима саксонске војске током Наполеонове кампање у Русију зими 1812. године. Године 1813. била је битка код Бауцена између Француза и Саксонаца, с једне стране, и Пруса и Руса, с друге стране. Лужички Срби су учествовали у битки код Лајпцига 1813. године. Бечки конгрес 1815. године је поново поделио Лужицу: знатан део Саксонског краљевства заједно са читавом Доњом Лужицом и северним и источним делом горњолужичке маркгрофовије су улазили у састав Пруске. 200 хиљада Лужичких Срба су се нашли у поседима Пруске, 50 хиљада остали у Саксонији. Доња Лужица с котбуским подручјем је улазила у састав административног округа Франкфурт (провинција Бранденбург), а северни део Горње Лужице — у састав административног округа Лигниц (провинција Шлеска). На подручју саксонског дела Горње Лужице је створена посебна маркгрофовија.