Bezprostředně po první světové válce dokončil Milan Roglić s pomocí francouzské vlády své fotografické řemeslo v Marseille. Vrátil se do Bělehradu a stal se fotografickým reportérem pro bělehradské večerní noviny Pravda. V té době patřil mezi tři nejznámější mistry novinářské fotografie v Bělehradě. Těsně před druhou světovou válkou se stal oficiálním fotografem vlády Milana Nediće . Po válce pracoval jako fotograf s obchodem v ulici Iva Lole Ribara čp. 37 (Svetogorska). Ve velkém počtu jeho fotografií vyniká její význam a jedinečnost. Je to fotografie demonstrací na ulicích Bělehradu proti přistoupení Království Jugoslávie k Trojité alianci 27. března 1941 ve srovnání s Delacroixovým obrazem „Svoboda vede lid na barikády“, který se stal povinným ve všech školních učebnicích a učebnicích po druhé světové válce a který, podle důležitosti a kvality reportérova vyjádření, jakož i podle důležitosti události, o níž mluví, série srbských historických fotografií, spolu s fotografiemi překročení srbské armády u Vezírova mostu v první světové válce, Skriginova "Matka z Knežopolje" která se inspiruje poémou "Stojanka, majka Knežopoljka" (Stojanka, matka z Knežopolje, spisovatel Skender Kulenović, 1942), ve které se věnuje ustašovskému teroru v srbských oblastech Bosny a Hercegoviny.