Irácký prezident Abdul Rahman Arif a irácký premiér Tahir Jahíja byl sesazen během státního převratu 17. července 1968, který vedl Ahmed Hassan al-Bakr ze strany Baas, jejíž byl vůdcem spolu se Saddámem Husajnem. Husajn se přes svůj post šéfa zpravodajské služby strany stal "de facto" vůdcem země v polovině 70. let a "de iure" až v roce 1979, kdy nahradil Al-Bakra. Během de iure vlády Al-Bakra ekonomika rostla a Irák získal významné postavení mezi arabskými zeměmi. Ale vnitřní faktory stabilitu země ohrožovaly, mezi nimi konflikt země s Íránem a frakcemi šíitské muslimské komunity. Externím problémem byl pohraniční konflikt s Íránem, který vedl k íránsko-irácké válce.