סין חסמה את גבולותיה מפני שאר העולם ואפשרה רק את קיומה של פעילות סחר מוגבלת רק דרך נמל קנטון ולא התירה שום פעילות דיפלומטית. פלמרסטון ראה במצב זה כעלבון לעקרונות הסחר החופשי בהן הוא דגל. הוא דרש שתבוצע רפורמה ושלח ב-1834 את הלורד נפייר לנהל משא ומתן. סין סירבה ואסרה על הסוחרים הבריטים לייבא אופיום מהודו באופן חוקי. כתוצאה מכך פרצה ב-1839 מלחמת האופיום הראשונה שהסתיימה בכיבוש העיר צ'וסן על ידי הנרי פוטינגר. מאוחר יותר הוחלפה צ'וסן באי הונג קונג. על פי חוזה נאנקינג שילמה סין פיצויים ופתחה חמישה "נמלי הסכם" (treaty ports) לסחר העולמי. כך השיג פלמרסטון את מטרתו העיקרית בפתיחת סין לסחר, אף על פי שהביקורת שלו התמקדה באי המוסריות של הסחר באופיום.