בשנת 1799 התגלה לבריטים כי פועלו של הגנרל הצרפתי נפוליאון בונפרטה בפלישתו למצרים ובמסעו בארץ ישראל נועד בשביל להשיג נקודת דרך וממנה לפלוש לתת-היבשת ההודית ולערער את מעמדה של חברת הודו המזרחית הבריטית. כדי למנוע אפשרות של חידוש ההשפעה הצרפתית בתת-היבשת (קודם למלחמת שבע השנים הייתה השפעה צרפתית מרובה בתת-היבשת) הורה פרדריק על שתי פעולות: הראשונה קראה לפגוע בדרך האספקה של נפוליאון במצרים, כפי שנעשה בידי האדמירל הבריטי הוריישו נלסון במהלך קרב הנילוס, השנייה הייתה לצאת למלחמה שתנטרל את ממלכת מייסור אשר שליטה, טיפו סולטאן, התגלה כתומך צרפתי וכיריב מרכזי להשפעת הבריטים בתת-היבשת. שתי הפעולות הסתיימו בהצלחה ובסופן הפכה ממלכת מייסור למדינת חסות בריטית אשר דרכה התפרשה ההשפעה של הודו הבריטית בדרום תת-היבשת לעבר האימפריה המראטהית.