Августа 1942. године је заједно са пролетерским бригадама учествовао у борбама за ослобођење Ливна. У батаљону „Војин Зиројевић” остао је до почетка новембра исте године, када је, одлуком Врховног штаба НОВ и ПОЈ, овај батаљон ушао у састав Десете херцеговачке ударне бригаде, као њен Пети батаљон. Најпре је био водник, потом командир чете и на крају командир пратећег одељења у батаљону. Као митраљезац, Анте се истицао и у каснијим борбама, током Четврте и Пете непријатељске офанзиве, а током битке на Сутјесци нарочито се истакао на положајима Стабно-Смрековац, и на коси Крвава брда на Волујаку. Ту је у стрељачком строју са својим одељењем јуришао на Немце, сломивши њихов први напад, чиме је омогућено извлачење и покрет јединица које су туда пролазиле. После Пете офанзиве, био је постављен за команданта Петог батаљона у Десетој херцеговачкој бригади.