Az események azonban gyorsan zajlottak. Szeptember végén Jellasics vereséget szenvedett a pákozdi csatában, a Roth vezette hadműveleti jobbszárnyát bekerítették és teljesen megsemmisítették Ozoránál, Horvátország katonailag gyakorlatilag kiürült, így a politikai nyomás ebből az irányból megszűnt. Ellenben a magyar fél elérkezettnek látta az időt az eddigi kedvezőtlen folyamatok megfordítására, és – többek között az október 3-i manifesztum hatására – felszólította a várakat a nyílt színvallásra. Jellasics is felszólította az őrséget a hozzá, illetve a császárhoz való hűségre, azonban az ő politikai ereje kisebb volt. Jovich nem kapott egyértelmű válaszokat az állásfoglalásáról feltett kérdéseire, viszont azt tudhatta, hogy a felettese, Pétervárad parancsnoka október 15-én kitűzte a magyar lobogót. Ennek hatására Eszéken is három napra rá kitűzték a nemzeti trikolór zászlót. A lojalitás körül azonban már itt adódtak gondok, mert a városházán horvát, a vártemplomon császári lobogó lengett…