Почетком 13. века инквизиција је започела масовне прогоне хришћана који су се противили римској превласти. Папа Иноћентије III је покренуо двадесетогодишњи крсташки рат против катара у Лангдоку (данас јужна Француска) који је трајао од 1209. до 1229. године. Степен насиља према катарима је био екстремно велик, а на почетку рата крсташи су побили цео град Безије од 10.000 становника. Дана 15. августа 1209. крсташи су освојили Каркасон, где су одузели становништву сву имовину и протерали их голе из града. Многи хришћани беже у Босну пред прогонима крсташа. Дана 2. јула 1223. године кардинал Конрад, папин легат за Француску написао је писмо којим сазива француске бискупе на синод у ком је такође додао да на Балкану живи њихов старешина, којег албижани називају папом, и коме долазе по савете и да он има свог намесника у Француској, Бартоломеја из Каркасона. Енглески историчар Роџер де Вендовер () 1236. такође је помињао јеретичког папу у Босни. У то време на челу Цркве босанске био је дјед Растудије.