Европом су почеле доминирати националне државе са порастом национализма у Европи. Османско царство је било верско царство. У 19. веку долази до пораста националистичких покрета у разним деловима Османског царства, што је резултирало оснивањем независне Грчке у 1821., Србије у 1835. и Бугарске у 1877.-1878. Многи локални муслимани у тим земљама су настрадали током сукоба и масакра, док су други побегли. За разлику од европских нација, Османско царство није покушало да интегрише освојене народе кроз културну асимилацију. Порта није имала званичну политику прекрштавања немуслимана на Балкану или Анатолији у ислам. Уместо тога, османска политика је била да влада кроз систем милета, конституишући конфесионалне заједнице за сваку религију..