Karel V. byl nejstarším synem Jana II. a jeho manželky české princezny Jitky Lucemburské. Trpěl zdravotními obtížemi. Byla zpochybňována jeho legitimita. Byl velmi ambiciózní a inteligentní. V zájmu království neváhal porušit své dané slovo. Zajímal se o vědu a literaturu. Od roku 1349 byl dauphinem z Vienne. V roce 1355 se stal normandským vévodou. V době zajetí svého otce v Anglii jej zastupoval jako místodržitel. Následně se v roce 1358 stal regentem Francie. Během regentství pokračovaly útoky Anglie, a také propuklo povstání Étienna Marcela a povstání sedláků - Jacquerie. V roce 1360 uzavřel s Angličany mír v Brétigny. Anglie získala Akvitánii a Calais. Po smrti svého otce byl 19. května 1364 korunován francouzským králem v katedrále v Remeši. V roce 1369 obnovil stoletou válku a se svými podporovateli dokázal získat zpět Akvitánii. V roce 1372 zvítězil v bitvě u La Rochelle, kde spolu s Kastilii zničil 50 anglických lodí. Zemřel v důsledku nemoci v září 1380 a jeho ostatky byly pohřbeny zvlášť – srdce bylo uloženo v rouenské katedrále Notre Dame, tělo v tradičním královském pohřebišti v bazilice sv. Diviše a vnitřnosti po matčině boku v klášteře Maubuisson.