Като крал на Англия Уилям III е много авторитетен и популярен. Сред народа се популяризира названието „king Billy“. Военните действия в Америка, съпътстващи Деветгодишната война, стават известни като „Уилямова война“ (). Всичко това показва, че той е обичан и уважаван от поданиците си и че спомените за него го надживяват. Същевременно обаче неговият кръстоносен поход против Франция остава неразбран от масата англичани, които се бият само заради краля си и защото Луи XIV приютява краля-католик Джеймс. Като цяло обаче за англичаните революцията от 1688 г. няма за цел да включи страната в съюза против Луи и по тази причина Уилям непрекъснато среща пречки да финансира армиите си и да увеличава броя им. той получава безрезервна подкрепа само от дворцовите виги, докато провинциалните виги го смятат за чужденец, а торите като цяло не приемат правото му да прогони законния крал. До 1693 г. Уилям се опитва да поддържа правителства, съставени от безпартийни личности като Съндърланд и Шрусбъри, но след това става ясно, че ентусиазираната подкрепа на вигите трябва да се възнагради. Тяхното правителство (1693 – 1698) изработва първия национален бюджет, създава Английската банка (1694) и извършва девалвация на парите, с което предизвиква финансова революция – предпоставка на бъдещата Индустриална революция. Възраждането на торите в самия край на века довежда до кратко тяхно управление (1700 – 1701), след което са заместени отново от вигите, когато започва Войната за Испанското наследство.