Марокканська армія існувала безперервно з часів піднесення імперії Альморавідів у XI столітті. За часів Французького протекторату (1912—1955) велика кількість марокканців набиралася на службу в полки Спагі та Тірельєрів французької Африканської армії (). Багато хто з них під час Першої світової війни билися на фронтах у складі французьких збройних сил. Під час Другої світової війни понад 300 000 марокканських військовослужбовців (включаючи допоміжні засоби гум'єрів) служили у складі Вільних французьких військ у Північній Африці, Італії, Франції та Австрії. У двох світових конфліктах марокканські підрозділи заробили прізвисько німецьких солдатів "«Todesschwalben»" (), оскільки вони демонстрували особливу стійкість на полі бою. Після закінчення Другої світової війни марокканські війська входили до складу Французького експедиційного корпусу на Далекому Сході, який брав участь у Першій індокитайській війні з 1946 по 1954 рік.