1848 року взяв участь у революції на Волощині. Після революції писав портрети її лідерів, які перебували у екзилі — Георге Магеру, Штефана Ґолеску та Ніколає Белческу. Ідеали романтичного націоналізму стали для нього джерелом натхнення у написанні алегорій («Румунське переродження», 1849) та патріотичних тем («Об'єднання Дунайських князівств», 1857 та «11 лютого — сучасна Румунія», 1866).