У настојању да покаже мирне намере према Немачкој, Јосиф Стаљин је 13. априла 1941. надгледао потписивање пакта о неутралности са Јапаном. Од потписивања Портсмутског мира, Русија се такмичила са Јапаном за сфере утицаја на Далеком истоку, где је услед пропасти царске Кине владао вакуум моћи. Иако сличан Споразуму Молотов-Рибентроп са Немачком, Совјетски Савез је потписао Совјетско-јапански пакт о неутралности са Јапанским царством, да би одржао национални интерес совјетске сфере утицаја на европском континенту, као и освајање Далеког Истока, док је међу ретким земљама на свету дипломатски признао Манџукуо, и дозволио пораст немачке инвазије у Европи и јапанске агресије у Азији, али јапански пораз у бици на Халкин Голу био је снажни фактор привременог насељавања пре совјетске инвазије Манџурије 1945. године као резултат Кримске конференције. Иако је Стаљин имао мало поверења у посвећеност Јапана неутралности, сматрао је да је пакт важан због његове политичке симболике, да ојача јавну наклоност Немачкој, пре војне конфронтације када је Хитлер контролисао западну Европу а Совјетски Савез преузео контролу над Источном Европом. Стаљин је сматрао да у немачким круговима расте раскол око тога да ли би Немачка требало да започне рат са Совјетским Савезом, мада није био упознат са даљом Хитлеровом војном амбицијом.