Седми крсташки рат другачије се назива и Инжењерски крсташки рат због опсежне четворогодишње припреме флоте и копнене војске. Луј је сакупио технички најопремљенију крсташку војску која је икада кренула из Европе у Свету земљу. Зиму 1248/9. Луј и крсташи провели су на Кипру. У походу су учествовали и Маргарета од Провансе и краљева браћа, Роберт I од Артоа и Карло Анжујски. Следеће године, на пролеће, крсташи освајају Дамијету, а египатски султан нуди им Јерусалим без борбе уз услов да напусте Египат. Сходно својој теорији о непреговарању са муслиманима, Луј одбија понуду. У наредним месецима крсташи са војском напредују ка ајубидској престоници, Мансури. У међувремену, умро је султан Ејуб, а власт је преузела његова жена, Шајар ал Дур у ишчекивању свога сина Тураншаха који је ратовао у Месопотамији. Велики део крсташке војске страдао је при преласку Нила у близини града. Највећи грешку направио је Роберт од Артоа који је сам напао муслимане сматрајући их лаким пленом. Мамелучка војска Ејбака разбила је Робертову војску, а потом је напао и главнину. Луј је одбио његов напад, али је неколико лешева упало у воду и загадило је. Избила је зараза због које је Луј наредио повлачење. У повратку је пао у заробљеништво. Према мировном споразуму Луј је имао да плати муслиманима данак од око милион златних дуката Чим је исплатио свој откуп, Луј је предао Дамијету (6. мај 1250). Потом је отпловио за Акру. У Дамијети је остало мноштво крсташа за које није имао ко да плати откуп. Они су немилосрдно поклани. Наредне две године Луј је утврђивао крсташке градове у Светој земљи (Јафу, Цезареју, Акру и Сидон). Дана 6. маја 1253. године напао је Сидон, али је у безглавом јуришу само успео да изгуби 1200 људи. Потом се вратио у Француску.