Ново стање у Француској није ишло на руkу радикалним снагама и левим републиканацима, а поготово ројалистима који први дижу устанке против Наполеона. Побуне су брзо угушене, а најутицајније вође ројалиста се предају. Отпор је последњи пружао Фроте који је ухапшен и стрељан. Бонапарта је одбио претендента на престо, Луја XVIII, брата свргнутог краља. Неуспешан покушај атентата пакленом машином пружио је Наполеону прилику да се обрачуна са левичарима. Најпре се мислило да је атентат дело јакобинаца због чега је Жозеф Фуше, шеф тајне полиције, без истраге, затворио јакобински клуб. Око 100 најугледнијих јакобинаца послато је на Сејшелска острва. Ипак, испоставило се да је атентат дело ројалиста те је Наполеон наредио да се погубе двојица најпознатијих ројалистичких вођа. Тако је до 1801. године угушен сваки покушај отпора.