Катарина је 1338. године прешла на Пелопонез како би учврстила свој утицај на Полуострву. Нићифора је повела са собом. На подстицај Катарине, становници Арте подигли су побуну против византијске власти у име Нићифора Орсинија (крајем 1338). Побуњеници су заузели Арту и протерали византијског гувернера Теодора Синадина. Нићифор је прешао у Епир. Међутим, Андроник и Јован Кантакузин брзо су угушили побуну и опсели Нићифора у Томокастрону. Гарантујући безбедност, Јован Кантакузин је убедио гарнизон да се преда. Нићифора је, као свог зета, наградио титулом панхиперсеваста. Нићифор је одведен у Цариград где је остао уз Кантакузина током грађанског рата (1341-1347). Његов таст је 1347. године крунисан за византијског цара те је Нићифор добио титулу деспота. Од 1351. године поверена му је управа над Аиносом и градовима дуж Хелеспонта.