Svédország már évszázadokkal ezelőtt próbált terjeszkedni a Baltikum területén, akárcsak közeli szláv (orosz és lengyel) uralkodók. A területet végül a Német Lovagrend igázta le, amelynek hatalma azonban meggyengült a 15. században. 1558-ban kitört a livóniai háború a mai Lettország és Észtország feletti uralomért. Gusztáv halálának évében, 1560-ban épp az oroszok dúlták a Baltikumot. Gotthard von Kettler a livóniai lovagrend vezetője protestáns vallásra áttérve világi államot próbált alapítani Livóniában, de csak az egyik részét sikerült megtartania. Időközben Lengyelország megtámadta Oroszországot, sőt a dánok és svédek is beavatkoztak a háborúba, amely végül Oroszország teljes kiszorításával, s Livónia svéd és lengyel felosztásával végződött. A Svédországra eső rész Reval volt, az a terület a mai Észtországban, amely a svéd korona oltalma alá helyezését kérte 1560 márciusában. Svédország azért sem vonhatta ki magát ebből a háborúból, mivel az Balti-tengeri kereskedelmének végét jelentette volna, márpedig vagyonának nagy része innen származott. Azonban Oroszországon és Dánián túl egy harmadik ellenséget, Lengyelországot is megszerezte magának. Gusztáv fia és örököse, XIV. Erik (1560-1568) egymás ellen igyekezett hangolni őket. Ehhez félre kellett tenni a Dániával való örökös ellenségeskedést, amelyet III. János király tett meg 1570-ben a stettini békeszerződés megkötésével, véget vetve az északi hétéves háborúnak (1563-1570).