Однос Министарства рата према пројекту новог тенка је у почетку био скептичан због величине куполе зато што је у то време преовладало схватање да купола мора да буде довољно велика да прими три члана посаде, како би командир тенка био ослобођен од руковања главним наоружањем. Међутим, забринуто због тадашњег стања у Европи, министарство је коначно одобрило пројекат у априлу 1939. године, а прву наруџбину је упутило већ у јулу исте године, с тим што је испорука требало да почне у мају наредне године. На почетку рата компанији Викерс је наложено да да приоритет производњи тенкова. Нови тенк је започео са испитивањима у мају 1940. године, баш у време када је највећи део тешког наоружања и опреме Британског експедиционог корпуса изгубљен приликом евакуације из Француске, из Денкерка, током Операције "Динамо". Након што су испитивања успешно окончана, нови тенк је ушао у масовну производњу под ознаком пешадијски тенк Марк III; израда прототипова није била потребна зато што је већина механичких компоненти преузета са тенка А10 тако да је нови тенк уведен у употребу већ у јулу 1941. године.