Иако војсковођа пре свега, као побожан и имућан човек, Главас је посебну пажњу посветио ктиторској делатности. Његова најзначајнија задужбина је манастир Богородице Свеблажене (Παμμακάριστος). Манастир је на овим просторима постојао у 11. веку. Изграђен је вероватно током владавине византијског цара Јована II Комнина и његове жене Ане Дукине. Страдао је у Четвртом крсташком рату. Радови на обнови манастира отпочели су убрзо по ослобађању Цариграда 1261. године о трошку Михаила Главаса. Сматра се да је до јуна 1281. године обновљен манастирски католикон, а да је око 1304/5. године саграђен јужни параклис посвећен Христу Преблагом. Главас је ту капелу наменио за своје гробно место, будући да је ту касније сахрањен. Његова супруга Марија, касније позната по монашком имену Марта, украсила је параклис мозаицима. Тарханиот је у манастиру саградио и манастирску болницу коју Манојло Фил назива "ксеновом протостратора Главаса".