Хардинг је током кампање скоро потпуно игнорисао Кокса, и у суштини се такмичио против Вилсона позивајући на "повратак у нормалност" и време налик на тзв. Laissez-faire период пре рата за време председника Мекинлија. Хардинг је убедљиво победио, освојивши сваку савезну државу сем америчког Југа, и поставши први Републиканац који је освојио бившу савезну државу Конфедерације, Тенеси, још од периода Реконструкције у САД. Иако су други кандидати освајали већи проценат од укупних гласача, његова разлика у процентима гласача од 26,2% је највећа процентуална разлика између два кандидата у изборима још од избора у 1820. када је Џејмс Монро практично сам уествовао. За Кокса је гласало 34,1% бирача, а за социјалисту Јуџина Дебса 3,4%, упркос томе што је он био у затвору. Због тога што су ратификовањем 19. мандата жене добиле право гласа, излазност бирача је скочила са 18,5 милиона из 1916., на 26,8 милиона. Оба потпредседничка кандидата су касније постали председници; Калвин Кулиџ у 1923. након Хардингове смрти, и Френклин Д. Рузвелт, који је на изборима у 1932. први пут постао председдник, и након тога је освојио рекордна 4 мандата.