Старовлашко-рашка висија је насељена од давнина и пружала је повољне услове за занатство, трговину, сточарство и земљорадњу. У прошлости је ово била успутна станица миграната из Црне Горе и Херцеговине у правцу плоднијих крајева Србије. У време Турске владавине знатан део православних Срба, који су овде живели, примио је ислам, али задржао свој језик. Српске земље под турском влашћу биле су административно подељене на санџаке. Како је време пролазило, тако јеНови Пазар постао главно средиште муслимана у том делу наше земље, по коме је касније настао појам Новопазарски санџак који је до 1912. године био у саставу Босанског пашалука. Тај појам се одржао и до данас. ПослеДругог Светског рата санџачки муслимани су се према попису из 1948. године изјашњавали као Срби муслимани, да би се 1971. године декларисали као Муслимани у виду националне припадности, да би на крају већина Муслимана, после рата у Југославији деведесетих година XX века декларисали као Бошњаци. Међу становништвом највише је старијих генерација. Млади се масовно исељавају. Највише је пољопривредног становништва. Образовни ниво и запосленост становништва не задовољавају. То је један од разлога сталног исељавања.