Folkdomstolen (tyska: "Volksgerichtshof") var den speciella domstol i Nazityskland som prövade och dömde i hög- och landsförräderimål. Den grundades 1934 och dess ordförande var Otto Georg Thierack (1936–1942) och Roland Freisler (1942–1945). Domstolen blev särskilt beryktad i samband med rättegångarna mot de anklagade för attentatet mot Hitler den 20 juli 1944. Folkdomstolen tillkom sedan Hitler uttryckt missnöje med utgången i rättegången efter riksdagshusbranden, där det tyska rättsväsendet markerat sitt oberoende och byråkratiska korrekthet genom att fria samtliga anklagade utom den huvudmisstänkte, Marinus van der Lubbe (inklusive den senare bulgariske kommunistledaren Georgi Dimitrov).