Den svenska huvudarmén drog sig sedan in i Sachsen och stannade där till år 1707. Armén återvände därpå till Polen som befriades från ryska trupper. Nära Minsk väntade man på förstärkningar för att sedan därifrån kunna angripa Ryssland. Under väntetiden befordrades Güntherfelt i början av år 1708 till kapten vid Livdragonerna. I juni 1708 bröt svenskarna upp och angrep i juli den ryska hären vid Holowczyn. Där utkämpades en av de största kavalleristriderna under hela kriget där livdragonerna utmärkte sig särskilt. Även om den svenska segerna inte ledde till något avgörande gav den svenskarna en fast punkt för ett anfall mot Moskva. Efter att ha förföljt ryssarna mot Smolensk vände den svenska armén söderut mot Lillryssland där man kunde få stöd av kosackerna under Ivan Mazepa. I slaget vid Poltava i juni 1709 deltog livdragonregementet och vid reträtten efter slaget ingick det i eftertruppen. En del av regementet följde kungen till Bender men större delen fick vid Perevolotjna gå i rysk fångenskap. Som övriga fångar fördes Güntherfelt till Ryssland och måste delta i Peter den stores segerparad i december 1709 i Moskva. Efter detta fördes han till Solikamsk och sedan till Kazan samt 1711 till Sibirien.