Po skončení druhé světové války se Miloš Knorr vrátil do Československa. Společně se svým přítelem Reném Černým založili a vedli „Klub spojeneckých důstojníků“. Zároveň oba studovali Vysokou školu válečnou v Praze. Studia na této škole ukončil s vynikajícím prospěchem (byl druhým nejlepším ve svém ročníku). V roce 1947 začal na Vysoké škole válečné v Praze pracovat jako pomocný profesor všeobecné taktiky. Po „vítězném“ Únoru 1948 a nastolení komunistické vlády pocítil Miloš Knorr (jako voják západní armády) záhy na vlastní kůži nové politické změny. Těsně před únorem 1948 onemocněl záškrtem a byl hospitalizován. Po propuštění z nemocnice (jen několik dnů po komunistickém převratu) již na Vysoké škole válečné v Praze nebyl žádoucím a společně s dalšími důstojníky západních armád s ním byl rozvázán pracovní poměr. („Odejit“ byl i velitel školy – armádní generál Alois Liška, bývalý velitel 1. československé samostatné obrněné brigády.) Dne 15. března 1948 byl (v hodnosti majora) Miloš Knorr převelen ke 12. tankové brigádě ve Šternberku, kde měl zastávat funkci velitele tankového praporu. Tehdy se začal aktivně připravovat (spolu se svým přítelem majorem René Černým) na opuštění Československé republiky.