Після того, як «за народницьку діяльність» (а фактично – за вчителювання) Шлойме Раппопорта вислали із села, він переїхав у Катеринславську губернію, де працював на соляних копальнях і продовжував просвітницьку роботу. У той же час писав оповідання-нариси з життя робітників. З початком публікацій у журналі народників «Русское богатство», вперше з’явився підпис – Семен Ан-ський. Одне із найбільш частих його занять у ті роки – читання вголос перед аудиторією селян і робочих. Читалися переважно книги російської класики. Працюючи на соляних та вугільних копальнях, вчителюючи у сільській школі, Ан-ський не лише вивчав незнайомий та незвичний йому побут, а й вперше пробував збирати фольклор. У той важкий період свого життя Ан-ський звик до частих переміщень, котрі були викликані в першу чергу униканням конфліктів з владою через порушення режиму «смуги осілості». Його не раз заарештовували, висилали, саджали до в’язниці. Однак він ставився до цього як до прикрих перешкод і продовжував свій неспокійний спосіб життя.