קרפנטייר ידוע בעיקר בזכות התיאוריה שלו על "המופלא האמיתי" "lo real maravilloso" . על פי תפיסה זו הן ההיסטוריה והן הגאוגרפיה של אמריקה הלטינית הם כה קיצוניים עד כי הם נראים בדיוניים או אפילו קסומים בעיני אנשים מבחוץ. לפיכך, אמריקה הלטינית היא אזור בו הקו שבין קסם למציאות מטושטש. בפרולוג לספרו "מלכות העולם הזה", רומן העוסק במהפכה בהאיטי, הוא תיאר את חזונו לגבי "המופלא האמיתי" "אבל מהי ההיסטוריה של אמריקה הלטינית אם לא כרוניקה של מופלא אמיתי?" . הרומן עצמו מפתח את ההיסטוריה החריגה (אך האמיתית) של הנרי כריסטוף, מלך האיטי הראשון, כדוגמה לכך שההיסטוריה האמיתית של אמריקה הלטינית מוזרה עד כדי כך שהיא נראית בדיונית. חלק מהמבקרים מפרשים את תפיסת "המופלא האמיתי" כשם נרדף לריאליזם קסום . עם זאת, התיאוריה של קרפנטייר והתפתחותה ביצירתו מוגבלת יותר בהיקפה מאשר הריאליזם הקסום של, למשל, גבריאל גרסיה מרקס. ואילו יצירותיו של גרסיה מרקס כוללות אירועים שהקורא לעולם לא יטעה לחשוב למציאות (גשם של פרחים, זקנים עם כנפיים וכו'). קרפנטייר, לרוב, פשוט כותב על היבטים קיצוניים של ההיסטוריה והגאוגרפיה של אמריקה הלטינית, היבטים שכמעט לא ייאמנו, אך הם אכן אמיתיים.