Військові невдачі, зрада Дюмур'є і заколот у Вандеї, який розпочався у березні 1793 року, загострили національні почуття і схиляли на бік республіканців монтаньярів, прихильність яких політиці громадської безпеки здавалася багатьом єдиним заходом, здатним захистити революцію. Асоціація з Дюмур'є і вихваляння його жирондистами після перемог під Вальмі і Жемаппе, спроби протистояти поваленню монархії під час повстання 10 серпня, бажання врятувати короля під час суду над ним, все це сприймалося активістами Парижа з підозрою і звинуваченнями Жиронди в контрреволюційних змовах. Жирондисти були змушені піти на створення Комітету громадського порятунку і Революційного трибуналу.