1964 року побачив світ перший повнометражний фільм незалежного Алжиру — «Такий молодий світ», у якому французький режисер Ж. Шарбі показав трагічну долю дітей, що були скалічені війною. Цей фільм отримав 1965 року нагороду V Московського кінофестивалю. Тема національно-визвольної боротьби стала основною в продукції алжирського кінематографа. Документальні стрічки "«Люди працюють»" (1963); "«Алжир, рік перший»" (1963), режисера Мохаммеда Хаміни; "«Світанок проклятих»" (1965), режисера Ахмеда Рашді. Ігрові фільми "«Ніч жахається сонця»" (1965), режисера М. Бадія; "«Шлях»" (1968), режисера М. С. Ріада. Кінострічка "«Вітер з Оресу»" (1966), режисера Мохаммеда Хаміни, розповідає про пробудження національної самосвідомості і прагнення незалежності. У сюжеті розповідається про матір, що відправилась шукати сина, алжирського-націоналіста, який вирішив піти шляхом свого батька, боротися проти французьких поневолювачів і потрапив до полону. Фільм отримав приз на Каннському кінофестивалі 1967 року. Ахмед Рашді () разом з французами (Жак Перрен) створює політичну драму "«Дзета»" (1969), режисер фільму Коста-Гаврас. Фільм отримав декілька нагород на Каннському кінофестивалі і два оскари за найкращий іноземний фільм і найкращий монтаж (загалом висувався на 5 номінацій).