В 1816 році палац і прилеглі до нього землі перейшли і майже 130 років залишалися у власності роду фон Тресків, які не тільки організували тут сучасне на ті часи сільськогосподарське виробництво, а й чимало зробили для збереження і поліпшення інтер'єру самої будівлі. Останній власник з їх числа — "Сигізмунд фон —" у травні 1945 року з однією валізою в руках був виставлений представниками Червоної Армії з конфіскованого ними палацу, який перейшов у відання Комітету у справах мистецтв і - оскільки під час авіанальотів і боїв за місто практично не постраждав - використовувався для тимчасового складування та підготовки до відправлення до СРСР як репарацій творів мистецтва з берлінських музеїв. Разом з ними в Москву була переправлена і практично вся внутрішня обстановка палацу: понадбільше тисячі книг з бібліотеки, 27 полотен різних майстрів живопису (в тому числі чотири картини Карла Шинкеля), гравюри, меблі, посуд, срібло. У наступні місяці і роки палац був місцем притулку для німецьких біженців, літнім табором, будинком відпочинку будівельників, а потім будівлею управління східноберлінского зоопарку, відкритого в 1955 році на місці колишнього маєтку Фрідріхсфельде. Палац, в якому прямо на паркетних підлогах стояли клітки з тиграми, левами і мавпами, які чекали переселення в нові приміщення, все більше і більше приходив в запустіння, а через небезпеку обвалу навіть довелося зняти його дах.