В часи Лютневої революції під час урочистостей виконувалась Марсельєза, а після більшовицького перевороту офіційним гімном Радянської Росії й відтак СРСР став Інтернаціонал. В роки Другої світової війни був розроблений новий гімн, музична основа якого ґрунтувалася на партійній пісні «Гімн партії більшовиків» авторства Олександра Александрова. Остаточну редакцію затвердили в 1944 році, в тексті наголошувалось на особливій ролі Росії, прославлялись Ленін і Сталін. Після смерті останнього гімн виконувався без слів, а в 1977 ввели новий варіант тексту. Сама РРФСР не мала власного регіонального гімну, лише в 1990 році Верховна Рада ухвалила «Патріотичну пісню» Михайла Глінки без слів. Він виявився непопулярним серед російської громадськості та багатьох політиків, зокрема через його мелодію та відсутність тексту, а отже, й нездатність надихати російських спортсменів під час міжнародних змагань. Уряд оголосив низку конкурсів на нову версію, але жодна пропозиція не знайшла підтримки.