Direktoriets forfatning trådte i kraft 22. september 1795. Statssjefer ble femdirektører, ledet av en overdirektør. Deres stilling gikk på skift og de stod for den utøvende makt. Parlamentet bestod av to råd: "De eldres råd" på 250 mann alle over 40 år (svarte til et senat eller et overhus) og "De 500s råd" (svarte til et underhus) alle over 30 år, som ble valgt ved innskrenket valgrett. Direktørerne ble utpekt av "De eldres råd" på "de 500s" anbefaling. Gjennom hele perioden var Barras overdirektør (svarende til republikkens president), mens Tallien, Sieyès og Lazare Carnot i perioder fungerte som alminnelige direktører. Reelt kom forfatningen aldri til å fungere etter hensikten, da Barras sikret seg den avgjørende makt, trass i konflikter med sine meddirektører. I 1797 gjennomførte han et statskupp (Fructidorkuppet), hvorved statssjefens makt ble styrket og alle formelle rettigheter avskaffet. Blant hans rådgivere var Napoleons to senere betrodde menn, Talleyrand som var utenriksminister 1796-1799 og Joseph Fouché som ledet politispionasjen.