Després de les victòries de Gettysburg, Vicksburg i Chattanooga de 1863, la victòria final semblava a l'abast, i Lincoln va promocionar Ulysses S. Grant com a general suprem el 12 de març de 1864. Quan les campanyes d'aquella primavera es van convertir en empats sanguinaris, Lincoln va donar suport a l'estratègia de Grant de desgastar l'exèrcit confederat de Lee amb un cost considerable en baixes també per la Unió. Amb les eleccions acostant-se, va derrotar fàcilment els intents de negar-li la nominació dels republicans. A la convenció, el partit republicà va seleccionar Andrew Johnson, un "Demòcrata de guerra" de l'estat sudista de Tennessee com a candidat a vicepresident per tal de formar una coalició més ampla. Es van presentar amb la candidatura del Partit de la Unió que reunia els republicans i els demòcrates de guerra.