Es tracta d'una qüestió de debat si el "fracàs" de la Campanya de Marne es pot posar en mans de Moltke. Un nombre d'historiadors, en particular, Zuber i S.L.A. Marshall, sostenen que el fracàs del Primer Exèrcit d'Alexander von Kluck per mantenir la posició amb el Segon Exèrcit de Karl von Bülow, creant així una bretxa a prop de París, que va ser aprofitada pels francesos, és una causa més directa que qualsevol debilitat de planificació per part de Moltke. L'Escola de Schlieffen no hi està d'acord, i argumenta que Moltke va perdre el control dels exèrcits invasors el mes d'agost i per tant no va poder reaccionar quan la primera batalla del Marne es va desenvolupar el setembre. Mentre Moltke havia perdut el contacte efectiu amb els seus comandants de camp, la doctrina operacional alemanya havia insistit sempre en la iniciativa personal per part dels oficials subalterns, més que en altres exèrcits. Altres historiadors argumenten que la multitud d'opcions estratègiques que Moltke enfrontà, i el perill de la invasió russa de la sentència Prússia Oriental cegaren Moltke.