Aquest "liberalisme", però, no li impedí intervenir militarment contra la insurrecció obrera hongaresa a finals de 1956. Els partidaris de Leon Trotsky, assassinat el 1940, reagrupats en la IV Internacional, considerava la desestalinització com un alliberament de façana del sistema soviètic que permetia el manteniment de la burocràcia. Finalment, el 1964 Khruixov va ser apartat del poder: la nomenklatura modelada per l'estalinisme quedà com a l'única governant del règim fins a mitjans de la dècada de 1980, suspenent les reformes i la desestalinització. Això va ser degut al fet que es mostressin incapaços de posar remei a les disfuncionalitats heretades de l'era estalinista (burocratisme, absència d'esperit d'iniciativa i de llibertats públiques, penúries, desastres ecològics, desequilibri de sectors en favor d'una indústria cada cop menys adaptada als avenços tecnològics, etc.), que els homes de la "Generació de 1937" van preparar la caiguda final de la Unió Soviètica.