Nascuda en una família rica, els avantpassats de la qual havien lluitat per la independència de l'Argentina d'Espanya, no s'esperava haver de treballar fora de la llar. No obstant això, Ferrari no sols va optar per tenir una carrera, sinó que va insistir a participar en la professió mèdica dominada pels homes. Primer va aconseguir un diploma d'ensenyament i es va convertir en mestra d'escola; després es va graduar en medicina el 1911. Després de completar la seva residència, es dedicà a ensenyar a nivell universitari, però, pel fet de ser dona, tan sols va poder optar a una plaça de professora a l'Escola d'obstetrícia. Indignada, va lluitar durant tretze anys contra els prejudicis que li impedien d'avançar en la seva carrera. El 1927, Ferrari va guanyar la lluita i se li va concedir una càtedra com a suplent. Finalment, el 1939, se li va concedir una càtedra.