Po skončení druhé světové války byla Itálie v troskách a její území okupovaly zahraniční armády, což byl stav, který zhoršil rozdíl v rozvoji oproti pokročilejším evropským ekonomikám. Nové geopolitické chápání Studené války umožnilo, že Itálie, i jakožto bývalý nepřítel, byla po boku západní Evropy a Středomoří Spojenými státy považována za důležitého spojence pro svobodný svět, protože křehká demokracie byla ohrožovaná silnou Komunistickou stranou. V důsledku toho byla Itálie příjemcem velkorysé pomoci poskytnuté Marshallovým plánem a od roku 1948 do roku 1952 obdržela 1,5 miliardy dolarů. Ukončení plánu, které mohlo zastavit zotavování, se časově shodoval s rozhodujícím momentem války v Koreji (1950-1953). Ta vedla ke zvýšení poptávky po kovech a dalších produktech, což bylo podnětem pro růst všech druhů průmyslu v Itálii. Navíc v roce 1958 vzniklo Evropské hospodářské společenství, mezi jehož zakládající členy patří i Itálie. Ten poskytl více investic a usnadnil vývoz.