Поряд з іншими територіями, населеними українцями, Донбас був включений до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки після громадянської війни в Росії 1917–22 років. Українців на Донбасі сильно постраждали голод Голодомору 1932–33 років та русифікаційна політика Йосифа Сталіна . Оскільки більшість етнічних українців були сільськими селянськими фермерами (радянським режимом називали " куркулів "), вони несли тягар голоду. За даними Асоціації українців Великої Британії, населення району, що нині є Луганською областю, зменшилось на 25 % внаслідок голоду, тоді як на 15–20 % в районі, що зараз є Донецькою областю . За однією з оцінок, 81,3 % загиблих під час голоду в УРСР були етнічними українцями, тоді як лише 4,5 % — етнічні росіяни. Під час реконструкції Донбасу після Другої світової війни для переселення регіону прибула велика кількість російських робітників, що ще більше змінило баланс населення. У 1926 році на Донбасі проживало 639 000 етнічних росіян. До 1959 р. Етнічне російське населення зросло більш ніж удвічі — до 2,55 мільйона. Русифікація ще більше просунулася радянськими освітніми реформами 1958–59 рр., Що призвело до майже ліквідації всього українського мовного навчання на Донбасі. На момент перепису населення Радянського Союзу 1989 р. 45 % населення Донбасу повідомили про свою етнічну приналежність як російську.