„Scandalul casetei” izbucnit în noiembrie 2000, când politicianul Olexandr Moroz l-a acuzat public pe președintele Kucima de implicare în mai multe crime, printre care răpirea jurnalistului Georghi R. Gongadze a fost un punct de cotitură în istoria recentă a Ucrainei. Leonid Kucima a anunțat în 2004 că nu va mai candida pentru un nou mandat. Principalii candidați la alegerile prezidențiale din 2004 au fost Viktor Ianukovici, primul ministru în funcție la acea dată, sprijinit de Kucima și de Rusia, care milita pentru strângerea relațiilor cu Federația Rusă, și Viktor Iușcenko, care dorea ca țara sa să se apropie de Occident și Uniunea Europeană. Deși într-o primă fază, Ianukovici a fost proclamat câștigătorul alegerilor, Iușcenko și sprijinitorii lui au acuzat organizarea fraudării alegerilor de către guvern, în special în estul țării. Criza politică care a izbucnit a dus la declașarea Revoluției Portocalii, iar Curtea Supremă a Ucrainei a invalidat alegerile. Viktor Iușcenko a câștigat al doilea scrutin organizat pentru cea mai înaltă funcție a Ucrainei, iar Viktor Ianukovici a demisionat, iar cabinetul numit de el a fost demis pe 5 ianuarie 2005.