Ситуација на Крфу није била лака ни за владу ни за престолонаследника. Црнорукци су оптуживали Пашића да је он крив за слом Србије јер није прихватио прeдлог врховне команде да се Бугари нападну још у лето 1915. годинe. Слободан Јовановић је писао: „Александра није напуштала мисао да му Апис ради о глави. Цела Аписова прошлост краљоубице, осионо држање његових присталица, свакодневне доставе белорукаца и полиције – све је то одржавало Александра у таквој узнемирености, да он није више разликовао између свога страха и истине...“ У току истраге Апису и друговима, нови хабсбуршки цар Карло је започео тајне преговоре са Француском о склапању сепаратног мира. Први састанак је одржан у фебруару 1917. годинe, а услови Аустрoугарске под којима је пристала да се Србија одржи као независна држава су били: да се казне одговорни за Сарајевски атентат, да се угасе сва тајна удружења и организације које су деловале против Хабсбуршке монархије, да се укине династија Карађорђевић и да велике силе гарантују да ће Србија извршити ове обавезе. Остало је спорно да ли је српска влада знала за ове преговоре у време када су се одигравали. У међувремену, у Русији је избила револуција, a Пашић и Александар су остали без свог савезника цара Николаја II.