По избијању Првог балканског рата па све до његовог краја као артиљеријски мајор налазио се на истој дужности. Дана 23. августа 1913. године премештен је за командира 3. дивизиона брдске артиљерије. На том положају остао је до краја Другог балканског рата. Након овог рата унапређен је у артиљеријског потпуковника. Први светски рат га затиче на месту команданта брдског дивизиона Ужичке војске по командом генерала Милоша Божановића. За осведочену храброст на бојом пољу одликован је 31. маја 1915. године Орденом Белог орла са мачевима петог реда. Дана 11. септембра исте године, стављен на располагање а октобра месеца унапређен у чин артиљеријског пуковника, да би већ 9. марта 1916. године, постао командант дивизиона и целокупне артиљерије Шумадијске дивизије другог позива. Убрзо премештен за председника комисије за пријем спреме за 2. армију у Француској а потом именован начелником штаба артиљерије 1. армије. Дана 8. септембра 1917. године постаје лични ађутант регента Александра а од 18. фебруара 1918. године именован маршалом двора краља Петра I.