У другом делу каже да су до краја 1915. ресурси Британије били стабилни. До сада, након три године (двадесет месеци) острво је постало арсенал са новим државним фабрикама које почињу да раде. Али борбе фронтови сада упијају сву производњу. Морнарица није погођена кризом муниције 1915. године, и они су имали приоритет. Француска и Италија су такође имале помен. Поглавља о борбеним фронтовима почети са победом подморница, и о потреби спасе Италија од колапса после битке код Кобарида. Књига се завршава са "Да ли ће нова генерација, бити жртвована за црне рачуне Тевтонције и Галије? Хоће ли наша деца да крваре и згражавају поново у страним земљама? "