Након мобилизације 1915. бугарски генералштаб је остао са неколицином немобилисаних резервиста. Како би обезбедио извор за појачање војске отворио је нове војне школе за официрски и војнички подмладак пешадије, коњице, артиљерије. Тако је од краја 1915. до почетка 1918. четири регуларна годишња контингента младих регрута добило позив и обуку. Њихов укупан број био је 214.343, а био је довољан за надомешћивање 181.515 губитака. Тачан број свих мобилисаних људи током рата остаје, међутим, неразјашњен. Неки извори указују на број од 1.200.000 људи, што је изгледа претерано, али и даље може бити близу истине. Приликом покушаја да се утврди тачан број мора се узети у обзир следеће. Уочи септембра 1918. бугарска војска достигла је јачину која се кретала између 855.176 и 877.392 људи под оружјем у свим гранама службе, или неких 18% становништва, а током рата користила се и људством са територија које је окупирала — мобилисано је неких 133.837 људи из крајева Македоније. Бугарске власти хтеле су да изврше мобилизацију и на територији уже Србије, што је био непосредан повод за Топлички устанак.