Брисо је пришао Француској револуцији одмах по њеном избијању. Био је уредник листа Patriote français (Француски патриота) од 1789. до 1793. године. Познат је по својим говорима на седницама јакобинског клуба. Изабран је за члана Законодавне скупштине, а касније и Националног конвента. Након краљевог бега за Варен, Брисо прилази конзервативним жирондинцима. Био је један од вођа жирондинаца. Након хапшења краља Луја XVI због оптужби за велеиздају (10. август) Брисо и жирондинци настојали су да одложе његово суђење знајући да ће краљ бити осуђен на смрт. Међутим, под притиском Монтање и након проналаска гвозденог ормара са документима у краљевој соби, одлагање није било могуће. Брисо је гласао против погубљења краља сматрајући да ће у том случају Француска изгубити преговарачку предност и да ће ројалисти подићи масовну побуну. Међутим, био је присталица рата са Аустријом који је објављен након смрти цара Јозефа 1792. године (Рат прве коалиције). Брисо је био кључна фигура у објави рата цару Леополду II, Низоземској републици, Великој Британији (јануар-фебруар 1793). Он је ратовима дао карактер револуционарног отпора.