Criticii serioși de artă au avut opinii mixte și mai puțin emoționale. Pictura a generat recenzii mai puțin favorabile ale istoricilor Józef Szujski și Stanisław Tarnowski și criticului literar Lucjan Siemieński, dar a fost lăudată de pictorii Henryk Siemiradzki și Artur Grottger. Comentariile lui Wojciech Korneli Stattler sunt interpretate de unii autori ca laude, iar de alții drept critici. Pictura a fost prezentată la Expoziția Universală de la Paris din 1867, unde a obținut o medalie de aur. În timp ce contextul istoric și mesajul picturii au fost clar înțelese în Polonia, opera de artă expusă la Paris s-a dovedit a fi prea vagă pentru publicul de acolo, puțini înțelegând contextul istoric complex; unii critici francezi au interpretat pictura ca o reprezentare artistică a unei săli de jocuri de noroc, în timp ce Rejtan, culcat pe jos, a fost considerat un bețiv, prin prisma prejudecății că polonezii ar fi mari consumatori de alcool. S-a spus, însă, că vizitatorii ruși ai expoziției franceze au înțeles-o mai bine, iar unii dintre ei ar fi fost interesați să achiziționeze pictura, la recomandarea polonezilor că întrucât „au cumpărat-o pe cea adevărată, ar putea la fel de bine să o cumpere și pe cea pictată”.