Numai că, după ce problema a fost studiată mai atent, lumea a început să aibă îndoieli. Poziția secretarului Marinei SUA reflecta îndoielile pe care numeroși oficiali le aveau, atunci când i-a scris lui Wilkes despre „aprobarea categorică” a Departamentului Marinei pentru acțiunile sale, în timp ce îl avertiza că neprezentarea navei "Trent" în fața unei tribunal maritim „nu trebuie în niciun caz să permită constituirea unui precedent pentru viitor pentru tratarea oricărui caz de infracțiune similară la adresa prevederilor legale ale neutralității”. În "Albany Evening Journal" s-a sugerat că, dacă Wilkes „a exercitat o discreție nejustificată, guvernul nostru va dezavua în mod corespunzător procedurile inițiale și va acorda Angliei «orice satisfacție» în concordanță cu onoarea și justiția”. Nu a trecut mult timp până când unii au început să comenteze că arestarea lui Mason și Slidell seamănă foarte mult cu practicile de căutare și recrutare forțată pe care SUA le respinsese după fondarea Uniunii și care duseseră în trecut la Războiul din 1812 cu Marea Britanie. Ideea conform căreia oamenii ar putea fi considerați „marfă de contrabandă” nu a reușit să sensibilizeze mulți americani.