Tudor Vladimirescu se naște la Vladimir, Gorj, în 1780, din părinți moșneni (Constantin și Ioana). Mai are un frate (Papa) și o soră (Constandina). Primele noțiuni de citire și scriere le primește în sat, de la preotul Pârvu Ciuhoi. Ulterior, Tudor își continuă studiile la Craiova, cu sprijinul boierului Ioan Glogoveanu. Devine un renumit negustor de vite. Primește de la domnitorul Țării Românești, Constantin Ipsilanti, însărcinarea formării unui corp de voluntari, pentru apărarea Olteniei de năvălirile trupelor neregulate otomane. Este numit mare comis, vătaf de plai la Cloșani, Mehedinți, apoi mare sluger. Participă la războiul ruso-turc din anii 1806 - 1812 ca ofițer rus, cu gradul de porucic (locotenent) și este decorat de țarul Rusiei, Alexandru, cu ordinul "Sfântul Vladimir cu spadă". Se refugiază la Viena, unde îl cunoaște pe contele Capodistria, ministrul de externe al Rusiei și fruntaș al Eteriei. Organizează și conduce Revoluția de la 1821, devenind pentru scurt timp scurt timp domn al Țării Românești. Este asasinat de eteriști, pe 27 mai 1821.