През 1964 г. Брежнев започва да се занимава с „подобряване“ на методите за борба с несъгласието на творческата интелигенция. През същата година Ермитажът организира изложба на живопис и графични произведения на „работници“ в икономическия сектор. Сред тях е художникът Михаил Шемякин, добре познат сред музикантите. Герман Окунев, който по това време се е сближил с Шемякин, присъства на изложбата и оставя ласкателни думи за художника в книгата за гости, както много други културни дейци. Ден по-късно изложбата е затворена, произведенията – запечатани, директорът на Ермитажа – уволнен, а книгата с отзиви – прибрана. Всички написани рецензии са взети под внимание, включително и тази на Окунев. По това време, след докторантурата, той точно е започнал да преподава композиция в Ленинградската консерватория. Непосредствените последици не закъсняват – неговата Първа симфония не може да бъде изпълнявана в Ленинград или в Москва. Самото съдържание на симфонията предизвиква очакване за връщане към „сянката на военното минало“, а скоро предстои навлизането на съветските войски в Чехословакия.