Счита се, че камъкът, издълбан по време на елинистическата епоха, първоначално е бил изложен в храм, вероятно в близкия град Саис. Най-вероятно е бил преместен по време на ранното християнство или Средновековието, докато накрая е използван като строителен материал при строежа на Форт Жулиен близо до Розета в делтата на Нил. През юли 1799 г. е открит от френски войник на име Пиер-Франсоа Бушар по време на Наполеоновата Египетска кампания. Това е първият древноегипетски двуезичен текст, открит в съвремието, и възбужда широк обществен интерес с потенциала си за разшифроване на този дотогава непреведен йероглифен език. Литографски копия започват да обикалят из европейските музеи и изследователи. Междувременно британците побеждават французите в Египет през 1801 г. и камъкът попада в британски ръце, след като Александрия капитулира, и е транспортиран до Лондон. Изложен е на показ в Британския музей почти непрестанно след 1802 г. и е най-посещаваният обект там.