Tewfik tuli Egyptin pääministeriksi Ismailin erotettua Nubar paššan vuonna 1879. Muutamaa kuukautta myöhemmin, 26. kesäkuuta, Turkin sulttaani Abdul Hamid II erotti vuorostaan Ismailin, ja Tewfik kohosi kediiviksi. Sulttaani vahvisti hänen asemansa 8. elokuuta. Tewfikillä oli vain vähän kannatusta Egyptissä, joten hän joutui myötäilemään poliittisia vastustajiaan. Ismailin kauden perintönä Egypti oli ajautunut velkojen vuoksi Britannian ja Ranskan holhoukseen, ja Tewfikin valtakauden alussa brittiläinen Sir Evelyn Baring ryhtyi valvomaan maan asioita. Egyptissä nousi eurooppalaisten vaikutusvaltaa vastustanut kansallismielinen kapinaliike. Sen johtoon asettui upseeri Ahmed Urabi, joka liittoutui Muhammad Sharif paššan johtaman aiemman opposition kanssa. Liike sai niin suuren vallan, että 1882 Tewfik joutui nimittämään Urabin sotaministeriksi. Britit pelkäsivät Egyptin liukuvan pois otteestaan, ja lähettivät laivastonsa Aleksandrian edustalle. Laivojen tulitettua kaupunkia Urabin suosio kasvoi entuudestaan, jolloin Tewfik pyysi brittien apua. Garnet Wolseleyn johtama brittiarmeija nousi maihin, kukisti Urabin joukot ja miehitti maan syyskuussa 1882. Tewfik sai valtansa takaisin, mutta Britannian miehitys Egyptissä jäi pysyväksi. Maa oli näin käytännössä tullut irrotetuksi Ottomaanien valtapiiristä, joskaan ei muodollisesti. Egyptin tosiasiallisena hallitsijana oli tämän jälkeen Kairossa toiminut Britannian pääkonsuli, tammikuusta 1884 alkaen Evelyn Baring, jonka vaikutusvallan alaisena myös kediivi joutui toimimaan.