Ludvig I föddes på slottet i Vincennes. Han var närvarande vid slaget i Poitiers år 1356, i hundraårskriget mellan Frankrike och England, i bataljonen som hans bror Karl V av Frankrike ledde. De var knappt inblandade i några konfrontationer och lämnade konflikten mitt under stridigheterna. Den förnedrande flykten ledde trots allt till att de kunde undgå att bli tillfångatagna av engelsmännen som vann slaget stort. Kungen Johan II och Ludvig I:s bror Filip II av Burgund tillfångatogs och villkoren för deras frigivande och lösesumman bestämdes i och med fredsfördraget i Bretigny år 1360. Bland villkoren krävdes att 40 gisslan ur Frankrikes högsta adel skulle garantera betalningen av kungens lösesumma. Ludvig I var en av dessa och han begav sig därför av England i oktober 1360. Dessvärre förmådde inte fransmännen betala lösesumman för kungen utan betalningen uppsköts. Ludvig I försökte då bli befriad genom privata förhandlingar med den engelska kungen Edvard, den svarte prinsen. När det misslyckades flydde han från England, vilket mötte faderns ogillande eftersom det inte var ridderligt. Johan II valde så småningom att återvända till fångenskapen i England, eftersom lösesumman inte kunde betalas och för att återhämta den förlorade äran.