A Rothchild család finanszírozta például Wellington első hercege, Arthur Wellesley hadjáratát Bonaparte Napóleon ellen, az úgynevezett félszigeti háborút. Az 1808-tól 1814-ig tartó háború a napóleoni háborúk egyik mellék hadszíntere volt. A Rothschildok Európában egy gyors futárszolgálatot építettek ki, ami nagyon hatékony volt: 1815-ben Napóleon waterlooi vereségének hírét Nathan tudta meg elsőként Londonban - egy brüsszeli hírvivő révén. Viktória brit királynő és Albert herceg is a Rothschild futárok segítségével kommunikált a kontinenssel. Az alapító Mayer Amschel Rothschild 1812-ben, 68 évesen hunyt el, minden vagyonát a fiaira hagyta, lányait kizárta az örökségből. A frankfurti izraelita temetőben ma is látható a sírja. Napóleon elbukása után a dinasztia főleg az angol, francia és más államok államkötvényeire koncentrált, ugyanakkor nagy hasznot húztak az ipari forradalomból is. Gyárakba, vasúthálózatokba és szénbányákba fektettek. Az ipari és a politikai szférát egyaránt hitelezték. Befolyásuk abban is megnyilvánult, hogy részei lettek az arisztokráciának; sorra a szerezték a “von”, "van", vagy a “de” előtagokat a nevükhöz. A család az 1850-es évek óta foglalkozik bor- és pezsgőtermeléssel, valamit műkincsgyűjtéssel és lóversennyel is. Filantropikus tevékenységük már ekkor elkezdődött. 1863-ban a család olasz ága kihalt.