Bischoff var först en tid verksam som romersk-katolsk präst, innan han helt övergick till ett litterärt författarskap med ultramontant propagandistiskt tema. Pius IX förlänade honom hederstiteln påvlig kammarherre. Åtskilliga av hans historiska romaner utgavs i flera upplagor. Han skrev bland annat Lutherkritiska verk, som "Luthers Brautfahrt" (1857) och "Franz von Sickingen" (1859). I "Historische Novellen über Friedrich II. von Preussen und seine Zeit" (4 band, 1865–1866) skildrade han den preussiske kungen som ett slags politisk rövarhövding, i "Angela" (1866) angrep han naturvetenskapen, i "Die Freidenker" (samma år) och "Fortschrittlich" (1870) liberalismen. Vidare märks "Gustav Adolf" (4 band, 1867–1870) och "Die Bartholomäusnacht" (2 band, 1879). I sina senare berättelser behandlade han det tyska centrumpartiets strid för kyrkans anspråk. Även illustrerade folkupplagor utkom av hans arbeten.