1812-ben kitört a háború az Egyesült Államok és Nagy-Britannia között, melyben a földrajzi szomszédság miatt nagy szerep jutott az észak-amerikai angol gyarmatoknak. Mivel a britek a tengeren nagy fölényben voltak, az amerikaiak szárazföldi hadmozdulatokra, Ontario megszállására készültek, sőt tervbe vették egész Kanada annektálását. A háborút mindkét oldalon leginkább a tervezett és aztán kudarcba fulladó inváziók sorozata jellemezte. Az amerikaiak 1813-ban elfoglalták az Erie-tó partvidékét, kiűzték az angolokat Ontario nyugati részéből és megölték a velük szövetséges sóni főnököt, Tecumsehet. A brit erőknek viszont 1814-ben sikerült rövid időre elfoglalniuk és felgyújtaniuk az amerikai fővárost, Washingtont. A háborúnak az 1814-es genti béke és az 1817-es Rush–Bagot-szerződés vetett véget. A konfliktus eredményeképpen erősen visszaesett a korábban jelentős amerikai betelepülés Kanadába és a kanadai hivatalos szervek ellenségessé váltak az addig megtűrt republikánus eszmékkel szemben. Az északi közvélemény is gyanakvóvá és bizalmatlanná vált az Egyesült Államok politikájával szemben.