В историята на изкуството, под Зрял ренесанс (наричан още Висок ренесанс и Развит ренесанс) се разбира периода на апогей на визуалните изкуства по времето на Италианския ренесанс. Традиционно за начало на Зрелия ренесанс се приемат 90-те години на 15 век, когато Леонардо да Винчи създава своята "Тайната вечеря" в Милано, а във Флоренция умира Лоренцо де Медичи. Край на периода поставя опожаряването на Рим (1527) от Карл V. Терминът е използван за първи път в Германия ("Hochrenaissance") в началото на 19 век и в основата му е „високия стил“ на картините и скулптурите описани от Йохан Йоаким Винкелман. През последните двадесет години употребата на термина е критикувана в академичните среди поради прекаленото опростяване на артистичното развитие, като се игнорира историческия контекст, а фокуса се поставя само върху няколко емблематични творби.