Неки је памте као особу која је извела "Комад са сечењем", у коме је изложила своје непомично седеће тело обучено у конвенционалну одећу, коју је публика била позвана да исече маказама које су лежале испред ње. То извођење нечега што ће се касније назвати перформансом, десило се у Кјоту, јула 1964. године и Токију, августа исте године да би касније било поновљено у Паризу 2003. године. У оригиналној изведби одражавало је њен став према рату у Вијетнаму, а у поновљеној према рату у Ираку. Неки други је памте по експерименталним филмовима које је уједно и режирала, писала за њих музику, монтирала, а некада и играла у њима, као "Број 4" (или, популарније: "Дупета") из 1966. године, у коме се стално само смењују голе задњице, веома индивидуализоване изгледом и кретањима; или "Мува" из 1970. која у крупном плану прати муву која се креће по голом женском телу; или "Слобода", из исте године, која у једноминутном кадру прати кретање женске особе која откопчава брустхалтер. Део публике се везује за пројекте из области популарне музике са Пластик Оно Бендом, док је прави корен њене уметничке каријере, у ствари, био везан за нову експерименталну музику.