Први стални биоскоп отворен је у Београду 1909, а убрзо је услиједило отварање других биоскопа у Београду и другим градовима Србије. Први филмски продуцент био је Светозар Боторић, власник биоскопа „Париз“, који је ангажовао француске сниматеље за производњу филмских журнала о престоничким догађајима. Први српски филм Живот и дело Бесмртног Вожда Карађорђа сниман је 1911. године у режији Чича Илије Станојевића. Рад на снимању документарних филмова интензивиран је у доба балканских и Првог свјетског рата. Велики дио те филмске грађе сачуван је и налази се у архиву југословенске конотеке у Београду. У Војводини се путујући кинематографи јављају у исто вријеме кад и у Србији, а први стални кинематограф у Војводини отворен је у Сомбору 1906. И још један догађај привлачи пажњу у историји српског филма. Послије повлачења српске војске преко Албаније, на Крфу је при Српској команди основана филмска секција са задатком да приказује савезничке филмове српској војсци и да снима ратна збивања на Солунском фронту. Најзначајнији члан те секције Михаило Михаиловић постао је један од пионира филма у Краљевини Југославији.