По капитулацији Црне Горе одметнуо се, заједно са братом Савом, у планине. Новембра 1916. године кренуо је код војводе Пећанца, у друштву са братом, те браћом Милинком и Тошком Влаховићем и браћом Миланом и Ђуром Дрљевићем. Сви су они постали четовође комитске. Успео да се пребаци у Србију, где је постао један од најзаслужнијих фигура Јабланичко-Топличког устанка, као командант Пиротског комитског одреда. Пријатељ и одани саборац до краја комитског војводе Косте Војновића.