Miehitetyssä Puolassa toimi vastarintaliike ja pakolaishallitus (ensin Pariisissa ja myöhemmin Lontoossa). Sodan aikana noin 400 000 puolalaista taisteli itärintamalla neuvostojoukkojen mukana ja 200 000 länsirintamalla pakolaishallituksen alaisuudessa. Huhtikuussa 1943 Neuvostoliitto katkaisi yhteydet pakolaishallitukseen sen vaadittua Katynin tapahtumien tutkimista. Heinäkuussa 1944 puna-armeija eteni Puolaan asti ja Chełmissä perustettiin ”kansallisen vapautuksen puolalainen komitea” (Polski Komitet Wyzwolenia Narodowego, PKWN). Se siirtyi pian Lubliniin, ja sitä alettiin kutsua ”Lublinin komiteaksi”.