După ocuparea Iugoslaviei și crearea statului independent croat (NDH), în 1941, care a inclus și Bosanska Krajina, Ustașa a început să persecute și să masacreze populația sârbă. În acea perioadă, unchiul Lepei, Vladeta Radić, ca susținător al Mișcării de Eliberare a Poporului (POP), a fost implicat activ în pregătirile pentru răscoala armată, condusă de Partidul Comunist. El a fost responsabil de colectarea armelor rămase de la fosta armată iugoslavă, iar Lepa l-a ajutat să ascundă armele colectate. Când răscoala a izbucnit în Kozara în iulie 1941, familia Lepa s-a alăturat partizanilor - tatăl Sveto, unchii Vladeta și Voja și mătușa Jovanka, unul dintre primii partizani din Kozara. În septembrie 1941, au devenit luptători ai celui de-al Doilea Detașament Partizan Krajina, comandat de doctorul Mladen Stojanović. În octombrie 1941, Lepa a brodat un steag roșu cu o stea cu cinci vârfuri pentru luptătorii detașamentului Kozarački. La începutul lunii decembrie 1941, după prima ofensivă nereușită împotriva insurgenților de la Kozara, Ustașa a invadat Gasnica și a început să aresteze oamenii. Printre cei arestați s-au numărat membrii rămași ai familiei Radić - bunica Darinka, mama Lepei cu fiul ei Milan și Milica, în vârstă de trei ani, fiica mătușei Jovanka, Dara și Lepa. Au petrecut aproximativ douăzeci de zile în închisoarea Gradiška, după care au fost eliberați pe 23 decembrie. Imediat după întoarcerea în sat, Lepa, în vârstă de șaisprezece ani, a mers cu sora ei Dara, în vârstă de șaptesprezece ani, la Grbavci, pe Kozara, unde s-au alăturat companiei partizanului Grbovac.