V mládí Filip prchal společně s králem Bélou IV. a královským dvorem na Dalmatské pobřeží po katastrofální porážce u Mohi a zůstal zde až do stažení mongolských vojsk z Uher v roce 1242. Jako první získal roku 1246 titul probošta v Dimiši. Působil také jako kancléř a zpovědník královny manželky Marie Laskarinové, až do roku 1248. Jako kancléř se účastnil proces přerozdělování území poza Drávou. Byl také soudcem ve věci poddaných Bakonybélského kláštera, kdy odmítal uznat společenský status služebníků opatství coby církevních vazalů a vyslovil se pro zachování jejich stavu jako "udvornici". V královské listině z roku 1250, kdy byl proboštem, je Filip jmenován mezi členy diplomatické mise do Českého království. Kolem roku 1247 doprovázel dceru krále Bély Alžbětu do Bavor, kde se později provdala za vévodu Jindřicha XIII.