V roce 1705 se spojenecká vojska znovu rozdělila. Evžen vedl rakouská vojska do Itálie na pomoc vévodovi savojskému. Uvízl však v patové situaci: nejdříve rozdrtil španělské jednotky generála Toralby, ale vzápětí nato byla jeho ofenzíva zastavena v bitvě u Cassana (16. srpen 1705). Situace se změnila o rok později, kdy obešel francouzské síly jižně Pádskou nížinu a 7. září 1706 porazil Francouze u Turína. Ještě do počátku zimování pak ovládl velkou část severní Itálie včetně Milána (26. říjen) a jeho úspěchy společně s úspěchy Marlborougha na francouzsko-říšských hranicích přinutily Francii v březnu 1707 italské bojiště zcela vyklidit. Evžen byl jmenován říšským maršálem a guvernérem Lombardie (1707–1716). Ruský car Petr I. Veliký mu dokonce nabídl polskou korunu, kterou však maršál zdvořile odmítl. Rok 1707 však jinak moc úspěšný nebyl, Evžen se pod taktovkou Angličanů účastnil spojeneckého tažení proti Toulonu, které mu bylo zcela proti mysli a skončilo nakonec debaklem. V roce 1708 byl jmenován generálporučíkem, čímž ovládl veškeré významné vojenské úřady v zemi. Původně byl plánován mohutný vpád do Francie, ale říšská vojska se scházela pomalu a Francouzi zahájili vlastní prudký útok. Malborough s Evženem (který neměl v daném prostoru vlastní vojsko a na žádost Malborougha přijal velení nad částí jeho jednotek) však dokázali rychle přesunout své síly a rozdrtili francouzská vojska v bitvě u Oudenaarde (11. červenec 1708) a poté dobyli Lille.