Károly nagyon fiatalon kapcsolódott be a politikába. Franciaországot 1407 óta az Armagnacok és burgundiak polgárháborúja pusztította: az előbbi párt az orléans-i, utóbbi a burgundi hercegi családhoz kapcsolódott, és küzdelmük tárgya az 1393 óta bipoláris zavarban szenvedő, épp ezért önálló uralkodásra képtelen VI. Károly feletti ellenőrzés volt. A belső zűrzavart használta ki V. Henrik angol király, hogy megtámadja az országot, mely éppen Armagnac-irányítás alatt állt. A párt vezérei közül I. Károly orléans-i és I. János bourboni herceg az azincourt-i vereségnél angol fogságba esett 1415-ben, ezért pártjuk felett VI. Bernard d’Armagnac vette át az irányítást. A gróf és hívei véres kegyetlenkedéseikkel elidegenítették maguktól a párizsi lakosságot, így az 1418 májusában megnyitotta a várost a burgundiaknak. A támadók nekiláttak az ellentábor kiirtásának, eközben a párizsi kereskedők elöljárója május 29-én kicsempészte a dauphint a városból.