На 1 април 1941 г. в Ирак е извършен преврат под ръководството на Рашид Али ал-Гайлани и е поет курс на прогерманска политика, а в страната започва антибританско въстание. В резултат британците вкарват в Ирак допълнителни войски, а на 2 май 10 бомбардировача Vickers Wellington нанасят удар по иракските войски, с което се поставя началото на Англо-иракската война. Още същия ден ал-Гайлани се обръща към Хитлер с молба за военна помощ; помощта, която ангажираната с подготовката за нахлуване в СССР Нацистка Германия изпраща е малка: една ескадрила Messerschmitt Bf 110, 7 Не 111, 16 транспортни самолета (14 &lt;a href="Junkers%20Ju%2052/3m"&gt;Junkers Ju 52/3m&lt;/a&gt; и 2 Ju 90). Първите самолети кацат на 8 май, но присъствието им е разкрито на 13 май и следващия ден англичаните нанасят удар по летището край Палмира, при който унищожават базираните там 3 Не 111. Бойните действия продължават до края на май, а към 27 същия месец почти всички немски самолети са унищожени (загубите на Не 111 са 5 самолета, от които един свален във въздушен бой). За краткия си престой в Ирак, от 15 до 29 май бомбардировачите успяват да извършат седем разузнавателни полета и пет бомбардировъчни мисии (срещу летището в Хабания), при които са хвърлени 10 тона бомби, успявайки да свалят във въздушни боеве два британски изтребителя.