V dubnu překročilo 115 000 francouzských vojáků pod velením hraběte d'Estrées Rýn a vstoupilo do Vestfálska. V tomto severozápadním říšském regionu stálo 47 000 mužů britsko-hannoverské pozorovací armády v čele se synem britského krále vévodou z Cumberlandu, který se před markantní přesilou dal na ústup k opevněnému táboru u Brackwede. Zajištěn touto polní fortifikací se britský vévoda připravoval na bitvu, ke které však nedošlo, neboť 13. června k němu dorazily zprávy, že se jej Francouzi snaží obejít zprava a odříznout mu cesty k hannoverskému zázemí. Ustoupil proto hlouběji do vnitrozemí, čímž nepřátelům umožnil obsadit spolu s Vestfálskem Hesensko i východní Frísko a postupovat dál směrem na Hameln. Vědom si možného ohrožení hannoverské metropole zastavil vévoda z Cumberlandu ústup a 26. července se obě vojska utkala v bitvě u Hastenbecku. Střet skončil nepřesvědčivým francouzským vítězstvím, přičemž generál d'Estrées přišel o 2300 mužů oproti 1400 vojákům protivníka. V polovině srpna byl kvůli dvorským intrikám francouzský vrchní velitel odvolán a na jeho post byl dosazen vévoda Richelieu. Jelikož se jeho armáda začala potýkat se zásobovacími obtížemi, přivítal možnost rokovat s vévodou z Cumberlandu, jenž jednal na pokyn svého otce, o příměří. To bylo podepsáno ve dnech 8–10. září v Kloster Zevenu, a Francouzům se tak uvolnila cesta do nitra Pruska. 17. září se Francouzi spojili s 20 000 armádou, kterou do pole postavila Svatá říše římská.