Po únorové revoluci 1917 byl jmenován vrchním velitelem, který se snažil upevnit morálku rozkládající se ruské armády tresty smrti pro mírové agitátory. V průběhu nezdařené letní „Kerenského ofenzívy“ nezklamala jeho očekávání snad jen československá střelecká brigáda v bitvě u Zborova a u Tarnopole, což dal najevo uznáním jejímu nejvyššímu veliteli a předsedovi Československé národní rady T. G. Masarykovi, dlejícímu a organizujícímu československé legionáře na Rusi od května 1917 do března 1918 (v hlavním štábu v Mogilevu se mj. poklonil před Masarykem, až po pás - „klaním se hluboce před Vašimi vojáky“)