У проміжку 1570—1572 років Катерина активно займалася влаштуванням майбутнього своїх дітей. 26 листопада 1570 року в Мезьєрі відбулось пишне вінчання короля Франції Карла ІХ з принцесою австрійською Єлизаветою. Крім того, на горизонті зажевріла надія отримати для Генріха Анжуйського корону, як результат значних зусиль, докладених королевою задля свого улюбленця. Також вона вирішила одружити свою меншу дочку Маргариту з теперішнім офіційним очільником протестантської партії — Генріхом Наваррським, подолавши розкол в країні в такий мирний спосіб. Задля останнього їй довелося значно витратитися, аби улестити моральних авторитетів протестантського руху — Коліньї та матір нареченого — Жану Д'Альбре. Коліньї з великими почестями був прийнятий при дворі. Він у цей час виношував черговий план із влаштування зовнішньої війни з Іспанією, аби консолідувати всі сили Франції та об'єднати розколоту країну. Карл ІХ перебував під значним впливом адмірала, називав того «батьком» і вже був готовий потайки від матері вв'язатися у цю авантюру, щоб отримати лаври переможця. Катерина ж тверезо оцінювала можливості королівства у порівнянні з Габсбургами на заході (Іспанія) та сході (Священна Римська імперія), тому всіляко уникала цього конфлікту. Історики припускають, що саме безмежний вплив Коліньї на сина та неможливість в інший спосіб уникнути зовнішньополітичної авантюри й підштовхнули Катерину Медічі до подій, відомих як «Варфоломіївська ніч».