У початковий період « Східної кризи» (1876–1877) албанці підтримали повстання в Герцеговині і в Болгарії і відмовлялися служити в османській армії. Однак після підписання в 1878 році Сан-Стефанського мирного договору, що не враховували інтереси албанців, стався корінний перелом в національному русі. Питання про антиосманське повстання було знято з порядку денного, замість нього лідери албанців виступили з ідеєю об'єднання всіх населених албанцями земель в автономний вілаєт в складі імперії і проти розчленування країни іноземними державами. Ядром нового руху стало Косово. Тут, в місті Призрен, 10 червня 1878 року пройшов загальноалбанскій з'їзд, на якому була заснована "Албанська Призренська ліга"— військово-політична організація, покликана захистити національні інтереси албанців. Ліга розвинула бурхливу діяльність, її відділення були створені по всій Албанії, Косова і Західної Македонії, в деяких регіонах осередку Ліги встановили контроль над місцевою адміністрацією. Після відмови уряду Османської імперії обговорювати питання про створення автономного албанського вілаєта в 1880 році керівництво Ліги розірвало зв'язки з Портою, а її збройні сили зайняли основні центри Косова і Західної Македонії. На цих територіях була сформована місцева албанська адміністрація, підпорядкована тимчасовому уряду Ліги. У той час, як власне в Албанії комітети Ліги були зайняті внутрішніми конфліктами, саме Косово стало ядром національного опору, до якого були залучені широкі верстви албанського населення краю. Однак радикальний тимчасовий уряд в Призрені не отримав підтримки більш помірних комітетів північної й південної Албанії. Тому, коли в 1881 році в Косово вступила османська армія, рух був швидко придушений. Призрен після деякого опору був захоплений турками, потім влада імперії була відновлена і в інших областях Косова. Призренська ліга припинила існування.