Iranin uudella hallinnolla ei juuri ollut toimivia suhteita ulkovaltoihin. Bazargan yritti ylläpitää suhteita Persianlahden maihin, huolimatta siitä että papistolla oli jyrkät mielipiteet näiden maiden hallitsijoista. Myös amerikkalaisvastaisuus oli Iranissa laaja-alaista, mutta tästä huolimatta Bazargan tapasi presidentti Carterin turvallisuuspoliittisen neuvonantajan Zbigniew Brzezinskin Algerissa marraskuun alussa 1979. Samaan aikaan Iraniin levisi uutinen siitä että šaahille oli annettu lupa saapua Yhdysvaltoihin saamaan hoitoa sairauteensa. Tämä sai sadat tuhannet marssimaan Teheranissa vaatien šaahin luovutusta Iraniin. Protestoijat pelkäsivät että šaahi yrittäisi Yhdysvaltojen tuella kumota islamilaisen tasavallan perustamisen. Tilanne kärjistyi marraskuussa 1979, kun radikaalit, jotka kutsuivat itseään imaamin linjan opiskeilijoiksi, valtasivat yhdysvaltain suurlähetystön ja ottivat diplomaatit panttivangeiksi. Khomeini antoi tukensa radikaaleille ja panttivankikriisi jatkui. Bazargan erosi tapauksen takia toimestaan.