Serlachius oli valtaneuvos, vapaaherra Claes Rålambin kotisaarnaajana vuodesta 1681 ja Viipurin lukiossa vt. 1. teologian lehtorina vuodesta 1683 ja matematiikan ja runousopin lehtorina 1684–1689. Hän oli samalla Siikaniemen ja Säkkijärven vt. kirkkoherra 1684 ja Viipurin tuomiokapitulin jäsen vuodesta 1685. Serlachiuksesta tuli Käkisalmen ja Viipurin läänin Pyhäjärven kirkkoherra 1689 ja samana vuonna myös lääninrovasti. Isonvihan aikana Serlachius joutui pakenemaan sotaa 1710, ja hän oli Helsingin kirkkoherrana vuodesta 1711. Serlachius pakeni sitten edelleen Ruotsiin Arbogaan 1713 ja hän oli siellä pakolaiskomission jäsenenä. Viimeksi Serlachius oli Ruotsissa Linköpingin hiippakunnassa Östra Husbyn kirkkoherrana 1715–1729, ja hänestä tuli lääninrovasti 1717. Serlachius oli valtiopäivämiehenä vuosina 1686, 1713–1714, 1723 ja 1726–1727.