לאחר כיבוש בלגרד נשלחה הדיוויזיה לפולין, להכנות לקראת הפלישה לברית המועצות. במהלך הפלישה נלחמה הדיוויזיה כחלק מקבוצת ארמיות מרכז והשתתפה בקרבות הקשים בבליטת יאלניה ליד העיר סמולנסק, שם ספגה אבדות כבדות. בראשית אוקטובר השתתפה הדיוויזיה במבצע טייפון, שימשה כראש החץ של המתקפה הגרמנית לעבר מוסקבה, והגיעה למרחק קצר מאוד מהעיר. למרות הישגיה בקרבות, איבדה הדיוויזיה במהלכם כ-60 אחוז ממצבתה המקורית. רגימנט 'דר פיהרר', למשל, שהחל את המערכה עם כ-2,000 חיילים, נותר בשלב זה עם כ-35 בלבד. מתקפת הנגד הסובייטית באזור מוסקבה, שהחלה בראשית דצמבר, אילצה את הדיוויזיה לסגת, והיא ספגה אבדות כבדות מאש הצבא האדום ומתנאי מזג האוויר הקשים בחורף 1941/1942. כתוצאה מכך הועברה הדיוויזיה באביב 1942 לצרפת להתאוששות ולהתארגנות מחדש, שם הוסבה לדיוויזיית פאנצרגרנדיר (חי"ר משוריין). בהיותה אחת משלוש דיוויזיות העילית של ה"וואפן אס.אס", קיבלה הדיוויזיה עדיפות בקבלת ציוד. מספרם ואיכותם של כלי הרכב המשוריינים שהועמדו לרשותה עלו על הממוצע המקובל בדיוויזיות הפאנצר הגרמניות באותה תקופה, למרות היותה דיוויזיה ממונעת בהגדרתה.