Tilanne paheni lokakuussa 1709, kun Ernst Detlev von Krassowin johtamat sotajoukot saapuivat Pommeriin. Krassowin joukot enempää kuin Puolan kuningas Stanisław Leszczyńskin armeijakaan ei ollut onnistunut vahvistamaan Kaarle XII:n armeijaa Pultavassa, sillä Lembergikssä (nyk. Lwow) venäläiset sekä puolalais-liettualaiset joukot pysäyttivät molempien etenemisen itään. Kun Kaarle XII voitettiin Puolassa, monet puolalaiset ja liettualaiset ylimykset siirtyivät Stanisław I:n puolelta August II Väkevän puolelle, ja venäläisten ja saksilaisten ahdistamat Krassowin joukot vetäytyivät länteen ruton koetteleman Puolan läpi ottaen mukaansa Puolan vallasta syöstyn kuninkaan puolisoineen ja hoveineen. Kun samanaikainen Espanjan perimyssota sitoi Preussin joukot, maan kuningas ei kyennyt estämään heitä kulkemaan Preussin Neumarkin ja Preussin Pommerin kautta Dammiin, Ruotsin Pommeriin ja ylittämästä Ruotsin rajaa Wollinin, Gollnowin ja Greiffenhagenin lähellä 21. lokakuuta 1709 yhdessä pienempien yksikköjen kanssa. Krassowia seurasivat ja tarkkailivat Preussin upseerit, mutta kun hänen armeijassaan epäiltiin olevan tartunnan saaneita sotilaita, hän kiisti asian. Tavatessaan preussilaisen upseeri Schedenin häntä arvosteltiin marssista ruton saastuttaman Dammin kautta ja mahdollisesti tartuttaneen taudin Gollnowiin, mutta hän vastasi, ettei Gollnow ollut saanut tartuntaa ja että tilanne Dammissa hoidettaisiin muodostamalla kaupungin läpi kulkeva sotilaskäytävä, joka erottaisi armeijan asukkaista. Krassowin joukoissa mukana ollut Horn lisäsi, että sen jälkeen kun Dammissa oli kuollut 500 ihmistä, kukaan jäljelle jääneistä ei ollut kuollut kolmeen viikkoon.