Децембра 1944. године планирано је да и Јагдтигрови узму учешће у Арденској офанзиви. У Пољској је 16 Јагдтигра натоварено на возове. Два од три воза на којима су се налазили Јагдтигрови, истиварени су 50 километара од линије фронта (као део 6. СС армије). Неколико Јагдтигра скренуто је за операцију (Nordwind), као део 17. СС дивизије „Гоц фон Берлишинген“ оклопних гренадира. Упркос тврдњама да су неки од Јагдтигрова коришћени током Арденске офанзиве, нема доказа који подржавају ту теорију. Чак непостоји ниједна фотографија било којег Јагдтигра током Ардена. Током децембра 1944. и јануара 1945. и друга чета је добила Јагдтигре. Почетком јануара требало је да Јагдтигрови узму учешће у (Nordwind) операцији, али 653. пук је остао непомичан поред железничких вагона и после старта офанзиве. Тек приликом напада на Мажино линију 653. пук се покренуо и заједно са 17. СС дивизијом кренуо у офанзиву. До 9. јануара савезници су успели да униште и први Јагдтигар коришћењем базуке. Коришћење Јагдтигрова било је лимитирано, а извештаји око великог броја покварених возила послат је Хитлеру. Према америчким извештајима неколико Јагдтигра је више или мање неоштећено пало савезницима у руке. То да су савезницима пали у руке неоштећени Јагдтигрови је иронично. Јер сваки Јагдтигар уништен од своје посаде, био је у таквом стању даје немогуће било да се нешто извуче из њега. Почетком фебруара 653. пук, имао је 41 Јагдтигар од којих је 19 требало поправити. Јединици је наређено да 18. фебруара крене ка шуми Хагенау, где је коришћена као самоходна артиљерија на даљини преко 20000 метара. Крајем фебруара највеће део Јагдтигрова је чекао у скривеним позицијама, очекујући напад савезника. У првим данима марта 653. пук је поново попуњен са поправљеним Јагдтигрима, чекајући даља наређења. Јединица је 11. марта достигла свој максимални капацитет.