Након Заливског рата, у ваздушном простору Ирака, успостављене су две зоне забрањеног лета. Контрола спровођења те одлуке, били су главни задаци америчких и британских авиона. За ту намену, авиони "F-15E" из 494г ловачког „сквадрона“ („Црни пантери“), распоређени су 1993., 1994. и 1997. године, у Турској. Исто тако, 492и ловачки „сквадрон“ („Матадори“) распоређен је 1995., 1996. и 1997. године. Нешто иза њих распоређени су и авиони -{F-15E}- 391г ловачког „сквадрона“ и они су сви заједно извршавали борбене задатке, током наредне деценије. У јануару 1993. године, гађали су мању групу ирачких циљева, после прекршаја споразума. Циљеви су били ракетни положаји С-125 Нева. После неколико дана, десет авиона -{F-15E}-, учествовали су у другом задатку кажњавања прекршаја споразума. Већи део времена и задатака авиона "F-15E", управо је била подршка те природе. Добијали су те задатке због своје велике носивости разног оружја, флексибилности посаде и добре интеграције у јединствен систем са „Аваксом“ (). У оквиру тога система обавештавања и командовања, авиони "F-15E" су у току патролних летова добијали задатке и податке о циљевима, посаде су доносиле одлуке и уништавали их.