У новом аустријско-турском рату, турска војска је поразила аустријску војску код Гроцке. Према прелиминарном споразуму, Аустријанци морали да сруше све што су саградили (бедеме, касарне и друге објекте). Од аустријских објеката преостало су само барутни магацин, капија Карла VI и Леополдова капија. Немачко становништво се иселило, као и Срби који су се населили у Петроварадинском шанцу. Београд, као највећи је претрпео страшна пустошења током рата 1737-1739, изгубивши целокупно српско становништво. Повратак муслиманског становништва био је изузетно брз, као и поновно структурисање града на махале. Заузећем града дошло је до пражњења целокупне вароши у коју се ново становништво брзо уселило, док је једино у Савској махали остало симболично присуство српског живља. Све до 1741. није дошло до повратка српског становништва. Београдским миром, закључен између Аустрије и Турске, град је поново враћен Турцима. После окончања ратних операција 1739. образовано је десет махала, од тога шест муслиманских, по једна јеврејска и ромска и две хришћанске. Београд је тада имао 2028 уписаних муслиманских житеља, 45 Јевреја, двоје Рома, троје хришћана у вароши и петоро у савској махали. Ратна пустошења, у складу остављала су озбиљне последице на урбану структуру Београда, мењајући потпуно његов карактер. Нова урбанизација сведочи о одуству старих вакуфских поседа Соколовића и Јахјапашића, који још нису били обновљени, услед чега је Београд више личио на новоосвојени град, изгубивши дакле и своју османску традицију и аустријски карактер који је стекао између два рата. Муслиманске махале, настајале су очигледно у складу са несистематичним приливом становништва, о чему сведочи и значајна неуједначеност у бројности насеобина по махалама.