Conferința de la Berlin din 1884–1885 a încercat să stopeze competiția dintre puterile imperialiste prin definirea „ocupației efective” drept criteriu al recunoașterii internaționale a pretențiilor teritoriale, în special în Africa. Impunerea guvernării directe, așa cum era înțeleasă prin „ocupația efectivă”, a necesitat recurgerea în mod curent la acțiunile armate împotriva statelor și popoarelor indigene. Revoltele împotriva puterii imperiale au fost înăbușite fără milă, așa cum a fost cazul în războiului împotriva tribului Herero din Africa de Sud-Vest Germană din 1904 – 1907, sau în cazul Rebeliunii Maji Maji din Africa Orientală Germană din 1905 – 1907. Unul dintre obiectivele conferinței a fost negocierea unei acorduri cu privire la comerț, navigație și frontierele din Africa Centrală. Trebuie remarcat că printre delegațiile celor 15 state prezente la conferința de la Berlin, nici una nu reprezenta vreo națiune africană.