Спочатку працював інструктором у школі з навчання водінню автомобілів. У 1973 році виграв чемпіонський титул північноамериканської «Формули-Супер-Ві», у 1973–1974 роках п'ять разів стартував у європейському чемпіонаті «Формули-2» (найкращий результат — шосте місце на етапі в Гоккенгаймі в 1974 році). Також брав участь у канадському чемпіонаті «Формули-Атлантик». На Гран-прі Швеції 1974 замінив Брайана Редмана в команді «Формули-1» «Shadow», кваліфікувався на 23 стартовому місці (його напарник Жан-П'єр Жар'є стартував восьмим), а під час гонки зійшов уже на другому колі через поломку трансмісії. У зв'язку зі слабким результатом місце другого пілота «Shadow» у наступній гонці було віддано Тому Прайсу, а Рос повернувся до північноамериканського чемпіонату «Формули-Атлантик». Після закінчення гоночної кар'єри відкрив власну гоночну школу, розташовану в штаті Пенсильванія, США.