Био је проглашен за француског цара 23. јуна 1815. године, после друге абдикације његовог оца, извршене после пораза у бици код Ватерлоа. Савезници су сада сматрали, да је раскинут онај уговор од 1814. године. Ускоро се затим савезничка војска по други пут јави пред Паризом. Овога пута Наполеон би послат на острво Свету Јелену, где остао до смрти (1821). Пошто Бурбони предвођени Лујем XVIII нису били довољно јаки, да одрже своју власт, то савезници решише да Француској наметну пеке обавезе и терете, који ће је држати у зависности наспрам њих. Они се сложише (другим париским) миром да траже знатну ратну накнаду, да нареде да се уметничка дела врате оним земљама, из којих их је Наполеон упљачкао, да оставе војску у посадама и да о трошку Француске подигну тврђаве у граничним земљама. По том изделише међу собом француску земљу, и свака сила доби за себе области у које посла своју војску, да се настани и живи на рачун тамошњих становника. Та је окупација трајала две године, док није исплаћена ратна оштета. Француска је притом пет година морала имати само неколико хиљада војника.