Систем тетрархије се урушио након Диоклецијановог повлачења са престола 305. године. Без његовог ауторитета брзо су избила на површину неслагања унутар царског колегијума. Током нередних немира и грађанских ратова владар читавог царства постаје постепено Константин I Велики, син Констанција Хлора. Константин је у почетку владао северозападним делом Римског царства, али је 312. у бици код Милвијског моста, недалеко од Рима, Константин победио и уклонио Максенција, Максимијановог сина. За разлику од Диоклецијана и Галерија, Константин је већ од доласка на власт 306. године био толерантан према хришћанима, а у бици код Милвијског моста његови војници су победили носећи Исусовим монограмом (хирон) на штитовима и војним стеговима. Победа из 312. је инспирисала Константина да пригрли хришћанство, а наредне, 313. године, издао је Милански едикт заједно са зетом и савладаром Лицинијем. Хришћанство постаје једна од званичних религија Римског царства, а после 324. године, када је Константин ујединио царство под својом влашћу, престају сви прогони хришћанског клера.