Опсикија је уживала јединствени положај у односу на друге теме Византије. Тако, њен управник није носио титулу стратега ("στρατηγος"), већ комеса ("κομης"). Она није била подељена на турме, већ на породичне кланове формиране од старих војничких породица. Положај у близини престонице давао је Опсикији већи значај од било које друге византијске теме. Комеси Опсикије често су се подизали против самих царева. Тако је 668. године, након смрти Констанса II на Сицилији, комес Мизезије извео државни удар. Опсикија је била главна база цара Јустинијана II. Тамо је овај византијски цар насељавао многе Словене заробљене у Тракији. Касније су ти Словени прелазили на страну Арабљана. Опсикијска војска устала је против Филипика Вардана (711-713), убице Јустинијана II, и довела Анастасија II на власт, да би и њега свргнула 715. године, постављајући Теодосија III на царски трон. Опсикијанци су подржали успон Лава III Исавријанца на престо 717. године. Патрикије Исос, комес Опсикије, неуспешно се побунио против овог цара. Опсикија је била база из које је Артавазд кренуо у освајање царске власти против цара Константина V. Опсикија је важила за центар иконодула, највећих противника иконокластичкој политици Изауријске династије. Као резултат тога, Константин је поделио Опсикију на две теме: Букеларион и Оптимату.