Доба Ренесансе у француској књижевности траје од 1494. (Италијански рат) до 1598. (Нантски едикт). Године 1589. у Француској је дошло до промене владајуће династије, када је Анри IV заменио династију Валоа и постао први краљ новог владарског дома, куће Бурбона. Борбе за превласт међу породицама Валоа, Бурбон Навара, Гиз и Колињи довеле су до крвавог врхунца у Вартоломејској ноћи. Папство је било оштро критиковано услед пада у моралну декаденцију. Појавили су се верски реформатори, попут Жана Калвина. Идеје хуманизма су се прошириле у Француску из Италије и утицале на филозофе и књижевнике, попут Еразма и Франсоа Раблеа. Француски језик је постао званични језик државе. То је било време открића, а нове француске колоније су настале на америчком континенту. Појава штампарске пресе, у 16. веку, допринела је широј распрострањености француских књижевних дела. Франсоа I, други француски краљ из доба ренесансе, наредио је оснивање универитета Сорбоне као независне институције. Овде се изучавала класична лингвистика, филозофија, медицина и Библија.