בעקבות הצונאמי שהכה במזרח אסיה בדצמבר 2004 נקרא ארגון הג'וינט לסייע. הארגון קלט תרומות בסך 3.5 מיליון דולר ושלח למדינה את אלי אליעזרי. הוא יצר קשר עם סנטור תאילנדי שהיה פעיל ידוע בתחומי החברה והרווחה והחל לעבוד בשיתוף פעולה איתו. היות שהמקומות שספגו את הפגיעה הקשה ביותר מהצונאמי, פוקט וקו פה נגאן, כבר זכו לטיפולם של ארגוני הצלה, כיוון אותו הסנטור לקרבי (KRABI), שסבלה אמנם ממניין הרוגים פחות אך גם מהרס מוחלט של מקורות הפרנסה ומקורות המים לשתיה– הדייגים איבדו את סירות הדיג וכלובי הדיג ומטעיהם של החקלאים נשטפו במי ים.. הבעיה הראשונה שדרשה פתרון הייתה המים: מי הבארות הזדהמו, והמשאיות שמכרו מים בין הכפרים לא יכלו להגיע אליהם בהיעדר כבישים ראויים. אליעזרי תפקד כקבלן הראשי של הפרויקט, שבו נבנה מגדל מים ומערכות טיהור לארבעה כפרים. את עבודת כריית התעלות ביצעו תושבי הכפרים בעצמם. הג'וינט סיפק אלפי כלי אכילה לבתי הספר באזור, 390 תחנות עזרה ראשונה, מתקני מים לשתייה, כלובי דגים, כיתות מחשבים, אולם ספורט ומגרש משחקים. פרויקט חינוכי-כלכלי יצירתי שהגה אליעזרי היה רכישת כלובי דגים עבור בתי הספר: חלק משלל הדגה נמכר בשוק והכנסותיו מגיעות לבית הספר, וחלק ממנו מגיע לצלחות הילדים. באופן זה התלמידים יכלו ללמוד לטפל בכלובי הדגים ולרכוש מיומנות תעסוקתית, ובמקביל לתרום את חלקם לתקציב בית הספר. בנוסף, הקים קרן מיוחדת שסיפקה הלוואות לנפגעי האסון. ולבסוף, ביחד עם ארגון הומניטרי תאילנדי הוקמו מחנות טיפול שאליהם הגיעו פסיכולוגים מישראל לטפל בילדים נפגעי הצונאמי, שחלקם איבדו את משפחותיהם.