בתקופת השיקום, כאשר הצבא הפדרלי עדיין שהה במדינות הדרום, אכן נהנו השחורים מזכות בחירה והצליחו אף לקבל ייצוג בבתי המחוקקים של המדינות. אולם לאחר שהצבא הפדרלי הוצא ממדינות הדרום על ידי רתרפורד הייז, החלו במדינות הדרום לנקוט פעולות שונות כדי למנוע מהשחורים להצביע. נגד מצביעים שחורים הופעלו אלימות ואיומים, וכן נקבעו תנאי הצבעה סלקטיביים, שהלבנים עמדו בהם והשחורים לא עמדו בהם, כמו ידיעת קרוא וכתוב ותשלום מס גולגולת. מספרן של מדינות אשר הגבילו את ההצבעה רק לאלו ששילמו מס גולגולת הגיע לאחת עשרה. בחלק מהמדינות קבע החוק שכל אדם שאביו או סבו הצביע בבחירות בשנה מסוימת שבה שחורים עדיין לא הצביעו יוכל להצביע ללא תשלום המס. חוקים אלה נקבעו כבלתי חוקתיים בפסק דין של בית המשפט העליון בשנת 1915, אך המשיכו להתקיים תוך אפליה באכיפתם: כלפי שחורים נבחנה העמידה בתנאים בקפדנות, בעוד כלפי לבנים לא נעשה כל מאמץ לבדוק האם אכן שילמו את המס או ידעו קרוא וכתוב. דרך נוספת למנוע ייצוג השחורים בבחירות הייתה ארגון המחוזות בצורה המפלה את השחורים.