Així, d'ençà el , Livònia es va convertir en la confederació Livònia de les terres governades per l'orde de Livònia (fundat per Albert el 1202, que el va unir amb l'orde Teutònic a Prússia (1237) i els territoris espirituals, incloent l'arxidiòcesi de Riga i el bisbat de Curlàndia, Ösel-Wiek, i Dorpat, on l'alemany Hermann von Albert es va establir com a príncep bisbe. La conquesta de Livònia pels alemanys es descriu en la "Crònica rimada livona". El 1561, durant la Guerra de Livònia, la zona va caure en mans de la Mancomunitat polonesolituana, però el control polonès no fou reconegut per l'Imperi Rus fins al 1582. L'organització de Livònia en la Mancomunitat el 1598 era: