Fou comissari de policia des de 1931. Per no estar al servei de la Generalitat deixà el seu destí a Girona per traslladar-se a Lugo fins que retornà, primer a Girona i després a Barcelona, com a integrant a la Delegació de l'Estat Central a Catalunya. Va ser fundador de la Falange Española de Girona l'any 1934. Es distingí pel seu paper combatent contra el moviment dels Fets del sis d'octubre de 1934 i al costat del bàndol nacional durant la Guerra Civil Espanyola, cosa que li comportà detencions i empresonaments. Va formar part dels detinguts portats al Santa Maria del Collell, però va aconseguir escapar i deslliurar-se de ser afusellat i passar-se a les files dels nacionals. Un cop acabada la guerra, ocupà diversos càrrecs oficials, a la Junta Provincial de Defensa passiva i als Jutjats Governatius de Barcelona, i actuà també com a jutge depurador al Col·legi de Farmacèutics, al mateix temps que ocupà càrrecs a la Junta Provincial d'Excaptius. Tenia domicili i bufet d'advocat al carrer de Girona de Barcelona i era assessor jurídic de la ONCE i de l'agrupació de pastissers del Foment del Treball Nacional. Va escriure els llibres "Derecho de Policía: Policía administrativa" (1942) i "Compendio de legislación farmaceútica" (1962).