Avgusta 1493 je Maksimilijan, po smrti očeta, postal cesar Svetega rimskega cesarstva. Vladanje na Nizozemskem je prepustil petnajstletnemu sinu Filipu Lepemu in dosegel, da je ob Filipovem ustoličenju nizozemska skupščina proglasila privilegije iz leta 1477 za nične. Kljub temu so bili nizozemski veljaki z novim položajem zadovoljni. Vedeli so, da bo neizkušeni mladenič lahko vladal le z njihovo pomočjo in računali, da bo odslej manj vsiljevanja upravnega osebja od zunaj, manj tekmovalnosti s Francijo in manj trošenja nizozemskega denarja za cilje, ki so bili malo ali nič povezani z Nizozemsko. Ker je bila Francija v naslednjih desetletjih polno zaposlena z vojnami v Italiji, je bilo vladanje Filipa Lepega (1493-1506) in ˙(po njegovi smrti) namestništvo Filipove sestre (v imenu nečaka Karla) Margarete Avstrijske (1506-1515) dejansko obdobje stabilnosti in relativne harmonije na Nizozemskem, posebno v njenem južnem delu.