Током 4. века п. н. е. почела је сеоба келтских (галских) племена из средње Европе у јужније, медитеранске крајеве. Рачуна се да су у том периоду различита келтска племена (Боји, Сенони, Инсубри...) населила долину реке По. Године 390. п. н. е. (или 387. по грчком историчару Полибију из Мегалопоља) једна група Сенона предвођена Бреном се упутила у пљачкашки поход јужно од Апенина. Гали су затим опсели Клузиј (-{Clusium}-) у Етрурији, а римски посланици, који је требало да посредују у мирном разрешењу ситуације, ступили су у борбу на страни Клузија. Након што је један од њих убио келтског поглавара, Брен је повео своје људе на Рим захтевајући исплату одштете (крвнине). Римска војска, која је изашла пред Келте, разбежала се након битке на Алији, једној од притока Тибра. У Риму је завладала паника, становништво предвођено свештеницима је евакуисано, а преостали војно способни мушкарци су се повукли у тврђаву на брегу Капитолу. Сам град је препуштен Бреновим пљачкашима. После седам месеци опсаде Капитола, Келти су пристали да се повуку под условом да буду исплаћени у чистом злату. Приликом јавног мерења откупнине, Римљани су се пожалили на тегове које су Гали користили. Брен је тада на тас са теговима бацио и свој мач, демонстрирајући тако своју надмоћ над Римљанима, и изговорио чувену реченицу :"-{Vae victis}-!" (Тешко побеђенима!). Након исплате Келти су се повукли, а Рим се убрзо опоравио од разарања и ударца који је галска пљачка нанела угледу града.