Године 1807., прерушила се у мушко, напстила свог сина и мужа, и отишла у коњанички пук под именом Александар Соколов. Борила се у главним борбама против Пруске, и том приликом спасила је животе руских војника. Једном који је пао са коња и добио потрес мозга, је дала прву помоћ и повукла на сигурно. Спасила је и руског официра кога су окружили француски војници, узимајући копље и разбијајући непријатеља. Током тих борби написала је писмо својој породици, објашњавајући свој нестанак. Гласине о њој у војсци су стигле и до цара Александра. Позвана је у палату у Санкт Петербургу, где јој је уручен Крст светог Ђорђа и где је промовисана у поручника. Цар јој је доделио нови псеудоним Александар Александров, на основу свог имена. За разлику од других официра она је изгледала сувише младо, без бркова. Пошто се пуковникова ћерка заљубила у њу морала је да пређе у Литвански пук. Након тога је била учесник борби током Наполеонове инвазије на Русију 1812. Борила се у Смоленској битци. У битци код Бородина се нарочито истакла, али је рањена је у ногу и добила јаку контузију. 1816. године је пензионисана.