Седамдесетих година 12. века Амалрик Лизињан долази у Јерусалим након што је протеран са својих поседа у близини Поатјеа од стране енгглеског краља Ричарда. Оженио се Ешивом, ћерком Балдуина од Ибелина чиме је ушао у круг јерусалимског племства. Такође, био је штићеник Агнесе од Куртенеа, мајке краља Балдуина IV, која је била ожењена за Ренеа од Сидона, лорда Бејрута. Шириле су се гласине да је Амалрик Агнесин љубавник. Амалриков брат, Ги Лизињанин, је 1186. године постао јерусалимски краљ оженивши се принцезом Сибилом, сестром Балдуина IV. На круну је претендовао и триполски гроф Ремон III. Са Сибилом је Ги имао две ћерке, Алису и Марију. Током Гијеве владавине дошло је до битке код Хитина (1187) у којој је Саладин нанео велики пораз крсташким армијама Јерусалима, Триполија и Антиохије. Сам краљ заробљен је у бици. Док је Ги лежао у Дамаску, Саладин је освојио готово цело краљевство. Успон је у тим временима доживео Конрад од Монферата који је заузео Тир и одбијао муслиманске нападе. Пад Јерусалима довео је до покретања Трећег крсташког рата током кога је решено и питање јерусалимског краља. Нови краљ постао је Конрад, кога је подржавао француски краљ Филип. Ги је за узврат добио титулу краља Кипра. Умро је 1194. године остављајући кипарски престо старијем брату Амалрику. Женидбом са Изабелом (Сибилином сестром) Амалрик је постао и краљ Јерусалима. Током његове краткотрајне владавине, Кипар и Јерусалим били су уједињени.