Konstantin ble ansett for å ha vært den sønn som lignet mest på sin far. Han beundret Napoleon I og deltok uten større fremgang som militær i krigen. I 1819 ble han kommandør over de russiske styrkene i Polen og Litauen samt guvernør og visekonge - han hadde imidlertid ikke formelt titlene. I Polen ble han et avskydd symbol for den russiske okkupasjon og støttet det hemmelige politi mot opposisjonen, men han forhindret også de strengeste represaliene fra Russland og holdt Polen utenfor de russiske kriger. Da opprøret av 1830 brøt ut flyktet han unna et attentat, men anså at polakkene selv fikk ta seg av opprøret.