I februari 1918 förflyttades han som chef för 1:a armékåren till Ukraina, och i mars samma år blev han generalstabschef vid armégruppen Eichhorn. I slutet av oktober efterträdde han general Ludendorff som förste generalkvartermästare i högsta krigsledningen och ledde som sådan tyska arméns återtransport från Frankrike. Han behöll sitt ämbete även efter revolutionen vid krigsslutet i november. Efter att en kort tid ha varit kommendant i Kolberg avgick han ur tjänst i december 1919. Under åren 1920–1923 var han kommunikationsminister och 1928–1932 var han försvarsminister. Mellan oktober 1931 och maj 1932 var han inrikesminister och föredrog förbjudandet av nazisternas SA-trupper.