1791 року рішенням Чотирирічного сейму Романівка отримала реноваційний привілей від короля Станіслава Августа Понятовського як вільне місто (магдебурзьке право). Той привілей визнавав «вільними людьми всіх жителів цього міста, як тих, що зараз тут живуть та записані в останній люстрації міста та в „тарифу домів“, так і тих, які можуть тут поселитися потім і увійти до міського стану; землі, заселені ними в межах цього міста, їхні будинки, садиби, городи, поля, ниви, ліси, хутори та всю територію цього міста, яка належить йому по праву, визнає спадковою власністю цього міста та осілих в ньому міщан та виражає бажання, щоб вони були відмежовані від земель Романівського староства й інших маєтків». Привілей, окрім того, виокремлював із власницької та старостинської юрисдикції всіх міських жителів шляхетського та міщанського походження та наголошує, що вони будуть судитися лише перед міським урядом, з правом апеляції у житомирських судах, або звернення до коронних асесорських судів виходячи з суті справи; далі забезпечував жителям усіх християнських віросповідань користування правами, якими користувалися вільні міста за конституцією Чотирирічного сейму та правом магдебурзьким, всі повинності міщан обмежувалися поземельним податком до казни Речі Посполитої на основі сеймових постанов. Тим же привілеєм була надана печатка міському магістрату.