Конституционният конвент във Филаделфия приема Конституцията на САЩ на 16 септември 1787 година. В нея не става дума за политически партии, които към онзи момент и не съществуват. Нещо повече, мнозина от бащите-основатели не харесват идеята за политически партии, спорещи „групировки“, за които са убедени, че се интересуват повече от съперничество помежду си, отколкото да работят за общото благо. Те искат отделните граждани да гласуват за отделни кандидати без намесата на организирани групи. Например Александър Хамилтън и Джеймс Мадисън пишат във „Федералистът“ за вредата от вътрешни политически фракции. Джордж Вашингтон не е член на партия нито при избирането си, нито по време на президентския си мандат. Опасявайки се от конфликти и застой, той смята, че "в избраните от народа правителства не следва да се поощрява [партиен] дух". Все пак, необходимостта да се гарантира подкрепата на избирателите на избори води до това, че вече в началото на 1790-те се образуват първите политически партии. Последователите на Александър Хамилтън се наричат федералисти и подкрепят идеята за силна централна власт, която защитава интересите на търговията и индустрията. Последователите на Томас Джеферсън и Джеймс Мадисън се наричат демократи-републиканци и предпочитат идеята за децентрализирана аграрна република, в която федералната власт има ограничени правомощия. Първите избори с участието на две политически партии, републиканци и федералисти, са през 1796 г. и в тях Джон Адамс побеждава Джеферсън и става втори президент на САЩ.