Ceva mai târziu, în primăvara anului 1940, "Kriegsmarine" a devenit și mai rezervată în privința invadării Regatului Unit datorită „victoriei” din timul campaniei din Norvegia (Weserübung). După "Weserübung", "Kriegsmarine" mai avea doar un crucișător greu, două crucișătoare ușoare și patru distrugătoare funcționale. Admiralul Raeder era un oponent declarat al Operațiunii Leul de Mare, el luând în considerație că aproape toate vasele flotei de suprafață germane fuseseră scufundate sau avariate grav, efectivele "Kriegsmarine" fiind depășite în mod copleșitor de vasele "Royal Navy".