Позиція Барка по більшості фінансових і політичних питань зустрічала протидію як політичних, так і придворних кіл. Проте все це не завадило Петрові Барку залишитися на своєму посту в період «міністерської чехарди», незважаючи навіть на те, що в «боротьбі» за його якнайшвидше зміщення брали жваву участь такі впливові політичні фігури, як міністр внутрішніх справ Олексій Хвостов, голова Ради міністрів Борис Штюрмер, а також Олексій Путилов і Олександр Вишнеградський. Крім того, за деякими повідомленнями, проти нього намагався інтригувати мав вплив на імператрицю і входив в оточення Распутіна князь Михайло Андроник. За власним визнанням Барка, весь секрет його стійкості полягав виключно в тактиці лавірування: " «Мені постійно доводилося йти на компроміс і маневрувати між стикаються течіями». " Саме за це свою якість він і отримав прізвисько «непотоплюваний Барк». Так йому вдалося протриматися на своєму місці аж до Лютневої революції.