Leon Donici ("Leonid Dobronravoff", n. 5 iunie 1887, Chișinău – d. 26 mai 1926, Paris) a fost un scriitor român basarabean. După mamă, făcea parte din familia fabulistului Alexandru Donici. A absolvit seminarul teologic din Chișinău și facultatea de drept din Iurevsk. Mama sa, Domnica Donici a fost fiica preotului Petru Donici, iar tatăl său, Mihail Dobronravov era secretar la Consistoria din capitala guberniei. Mama Domnica a devenit în a doua căsătorie doamna Rostovskaia și împreună cu soțul Aleksei Rostovski și copiii s-a mutat la Petersburg. Leon Donici a locuit pînă în anul 1918 la Petersburg, unde a fost prieten cu mulți scriitori de vază ruși și unii politicieni, cum ar fi Kerenski. A debutat în 1909 cu narațiunea "În căutarea veșnicului adevăr", în revista "Svetoci". A publicat câteva romane cu numele Leonid Dobronravov. A publicat în anul 1913 romanul "Noul Seminar" ("Novaia bursa" - în l. rusă), care până în 1918 a avut șapte ediții în l. rusă. Romanul a avut un succes răsunător, fiind tradus în germană, franceză și engleză. În anul 1929, romanul "Noul seminar" a fost tradus de G. Ivanov în l. română și a fost publicat la București, cu o prefață de Adrian Maniu. A revenit în țară, în Basarabia, care la acea dată se unise cu România, după revoluția din octombrie. Una dintre cărțile de excepție a lui Donici este Revoluția rusă, volum apărut la editura "Cultura națională" din București în anul 1923- o cronică captivantă a evenimentelor din 1914-1918 din Rusia. În ultimii ani de viață a locuit la Paris unde a și decedat. A fost înhumat la Chișinău, datorită lui Octavian Goga și Nichifor Crainic, care i-au transportat trupul în patrie, unde au fost organizate funeralii naționale.