Han var nemlig efter kansler Ditlev Reventlovs fald 1648, hvortil han havde bidraget, hvad han kunne, den egentlige leder af Tyske Kancelli, da oversekretæren Frederik Günther nu var gammel og uden indflydelse. Han nævnes i disse år stadig ved siden af Christoffer Gabel som en af de indflydelsesrigeste af kongens tyske rådgivere, men om hans personlige politiske anskuelser vides for øvrigt ikke meget; dog ses han 1657 at have skyndet stærkt til krig mod Sverige.