У 1906-07 роках служив в армії. З початком Першої світової війни в 1914 році був призваний в залізничні війська. В червні 1915 року переведений в піхоту, в 1917 році — в розвідку. У 1920 році — член Добровольчого корпусу в Ерфурті. Потім до 1933 року працював інспектором локомотивних робіт в Ерфурті. У квітні 1922 року вступив в НСДАП. Після Пивного путчу покинув партію і повторно вступив в неї в травні 1926 року (квиток №36 492). 24 лютого 1929 року вступив в СС (посвідчення №1332). Член Тюринзького ландтагу. З 12 квітня 1931 року — командир 14-го штандарта СС «Тюрингія» (Гота), з 15 листопада 1933 по 1 жовтня 1942 року — 27-го абшніта СС (Гота, з квітня 1938 року — Веймар). З 1933 року — Тюринзький державний радник. В грудні 1933 року обраний депутатом Рейхстагу від Тюрингії. З квітня 1938 по жовтень 1942 року — президент поліції Веймара. З 1 жовтня 1942 року — керівник СС і поліції округу Ростов-Андріївка; 1 травня 1943 року переведений на аналогічну посаду в Київ. З грудня 1943 року — керівник СС і поліції для особливих доручень при верховному керівникові СС і поліції в Україні. Найближчий помічник Ганса-Адольфа Прюцманна. На початку червня 1944 року відкликаний до Берліна і очолив спеціальну комісію Головного управління СС. З січня 1945 року — заступник командира оберабшніта СС «Фульда-Верра» і інспектор фольксштурма «Центр». Після закінчення війни заарештований. У 1949 році постав перед до судом, але був виправданий.