Після чемпіонату світу 1990 Марадона звільнив свого агента Гільєрмо Копполу і призначив нового, Маркоса Франкі. Футбольний сезон розпочався позитивно — «Наполі» виграв Суперкубок Італії. Після цього Марадона провів 24 матчі, в яких забив 10 голів. У Кубку Європейських чемпіонів неаполітанська команда зіграла невдало, програвши в серії пенальті, після двох «сухих» матчів, московському «Спартаку»; при цьому на вирішальну гру Дієго прилетів не разом з командою, а на день пізніше на приватному літаку. 17 березня 1991 року, після матчу 25-го туру чемпіонату Італії з «Барі», який виграно 1:0, футболіста обрано до числа гравців, які мали пройти тест на допінг. Перевірка показала наявність в організмі Дієго кокаїну. Італійська федерація футболу прийняла рішення про дискваліфікацію Марадони на строк 15 місяців. Адвокати спробували оскаржити вердикт, проте апеляційний комітет залишив рішення в силі. 24 березня, за кілька днів до дискваліфікації, Марадона провів свій останній матч за «Наполі»: його клуб програв з рахунком 1:4 «Сампдорії»; єдиний м'яч неаполітанців забив Дієго з пенальті.