Напередодні Першої світової війни розробив проект реформи МЗС Рос. імперії, у період війни брав активну участь у підготовці розробок з «польського питання», проблем, пов'язаних із зовнішньою політикою, умов таємного Лондонського договору 26 (13) квітня 1915. Співавтор акта зречення великого князя Михайла Олександровича від російського престолу. Залишив МЗС після відставки П.Мілюкова. Член Юридичної наради (травень 1917), де зволікав з наданням Фінляндії незалежності, учасник розробки закону про Установчі збори та їх скликання. Доповідач з національного питання на 9-му з'їзді кадетів, який офіційно відкинув право націй на самовизначення. Член Передпарламенту, виступав за вихід Росії з війни, прихильник укладення сепаратного миру з Німеччиною. По Жовтневому перевороті в Петрограді 1917 — діяч «Правого центру», розгорнув германофільську діяльність, контактував з Мірбахом, іншими німецькими представниками, виступав за активізацію співробітництва з окупантами України 1918. До весни 1919 — професор петроградських вузів, видавець журналу «Мировое хозяйство и международная политика», виступав зі статтями на історичні теми, з літа 1919 — в еміграції. Учасник переговорів білих з Фінляндією (осінь 1919), якій обіцяли визнання незалежності за участь у наступі на Петроград (нині м. Санкт-Петербург). Брав активну участь у діяльності емігрантського «Російського товариства Ліги народів», протягом 1920–30-х рр. працював у «Нансенівському комітеті допомоги біженцям» Ліги Націй.