Hammer var en alvorlig, flittig, tænksom, men noget tung og langsom natur. Den omstændelige nøjagtighed, hvormed han gik til værks lige fra at spidse blyanten til at lægge den sidste lasur på det næsten færdige billede, forsinkede hans udvikling og gav tit hans omhyggelige, grundige udførelse noget trykket, for ikke at sige ubehjælpsomt. Hans udvikling hæmmedes også ved krigens udbrud i 1848. Han var blevet opmuntret til at søge rejsepenge til udlandet, men gik nu med som frivillig, tog officerseksamen og blev i marts 1849 løjtnant i linjen. Efter krigen forblev han i sin militære stilling, indtil han i 1860 tog sin afsked med kaptajnsrang. Forinden havde han dog stået i reserven i nogle år, medens han med Akademiets rejseunderstøttelse, der tildeltes ham for 1856 og 1857, var i Italien. Under krigen havde han ikke malet ret meget, og først ved de billeder, han malede i Italien og efter sin hjemkomst, vakte han det større publikums opmærksomhed, navnlig vandt "Torvet i Ariccia, efter Solnedgang" med dets stærkt udtalte aftenstemning meget bifald og blev købt til Den Kongelige Malerisamling (1863). Af hans andre arbejder kunne fremhæves "Axsamlersken", hans største arbejde (1866), "Baggesen og Schimmelmann", som han malede i to eksemplarer (1872), "Postbudet med det længe ventede Brev" (1877) og "Grev Gert og Niels Ebbesen", hvilket han. efter den omstændeligste historiske forberedelse, ikke nåede at få fuldført. Et stærkt tilfælde af anæmi bragte ham på gravens rand, men hans stærke natur sejrede dog, og med opblomstrende sundhed og nyt mod på livet rejste den 66-årige mand til Italien, hvor han ved en forkølelse pådrog sig feber og døde i Rom 28. januar 1882. Hammer var ugift; han var i 1874 blevet medlem af Kunstakademiet og 1862 Ridder af Dannebrog.