Лютневу революцію зустрів з осудом, пропагував зближення влади з народом, синтез марксизму з християством. З осені 1917 року до весни 1918 року Пришвін був членом редакції газети партії есерів «Воля народу», публікував у ній антибільшовицькі статті. 31 грудня 1917 року в газеті «Воля народа» був надрукований нарис Пришвіна «Убивец!», де той негативно відгукувався про Володимира Леніна та революцію. 2 січня 1918 року письменник був заарештований і до 17 січня 1918 року перебував в пересильній в'язниці. Пришвін вступив в полеміку з Олександром Блоком з приводу примирення творчої інтелігенції з більшовиками. Рятуючись від повторного арешту, в квітні 1918 року залишив Петроград і осів в успадкованому від матері невеликому маєтку під Єльцем, де займався селянською працею. Звідти надсилав у пресу нариси, в яких описував невиправдане насильство більшовиків, знищення ними природного та культурного спадку Російської імперії. Восени 1918 року його маєток було реквізовано, а Михайла як колишнього поміщика виселено разом з родиною. Після цього Пришвін працював бібліотекарем в сусідньому селі Горобинка, вчителював. Крім того, він рятував книги з навколишніх бібліотек, яким загрожувало розграбування. Деталі біографії за квітень-вересень 1919, коли Єлець та околиці було відвойовано Костянтином Мамонтовим, невідомі, оскільки щоденники Пришвіна за цей період втрачені (або він знищив їх після повернення більшовиків).