Сила й могутність Франкського королівства зростали упродовж століття, і до його кінця воно перетворилося у велику імперію. На початку століття франками формально правили королі з династії Меровінгів, але реальна влада була в руках мажордомів, серед яких виділялися Піпін Герістальський, Карл Мартел та Піпін Короткий. Карл Мартел здобув перемогу над арабами в битві при Пуатьє 732 року і зупинив їхнє просування в Європу. Він настільки міцно тримав владу в руках, що 737 року, після смерті Теодоріха IV навіть не потурбувався про призначення нового короля. Франкська держава залишалася без короля до 743 року, коли, уже після смерті Карла Мартела, трон чисто формально посів Хільдерик III. Його змістив 751 року син Мартела Піпін Короткий, коронований на трон франків Папою Римським Стефаном. Піпін допоміг Папі відібрати в лангобардів захоплену ними у Візантії Равенну, і зробив так званий дарунок Піпіна — віддав Святому Престолу у володіння Римську область, на якій утворилася Папська держава.