У Триполітанській війні знову проявилася слабкість Османської імперії. Наслідком став виступ проти неї коаліції балканських держав у складі Болгарії, Сербії, Греції та Чорногорії. Приводом до нової війни став конфлікт, який виник у зв'язку з відмовою султанського уряду надати автономію Македонії та Фракії. У воєнних діях, які розгорнулися з жовтня 1912 року, 350-тисячна турецька армія зіткнулася з удвічі переважаючими військами Балканського союзу. Союзники здобули ряд великих перемог, наступ болгарських військ вдалося зупинити лише неподалік від Стамбула. Уряду ітилафістів довелося звернутися до великих держав з проханням про мирне посередництво. Поки тривали перемовини, молодотурки, в свою чергу, використали невдачі ітилафістів, щоб захопити владу шляхом військового перевороту. Однак їх спроби змінити ситуацію на Балканах успіху не мали. Лондонський мирний договір 30 травня 1913 року, який завершив Першу Балканську війну, звів турецькі володіння в Європі до невеликої території навколо Стамбула і в зоні проток. Незалежним князівством стала Албанія.