Въпреки че някои историци все още отдават големи заслуги и приписват силно влияние на Джеферсън върху законотворчеството на конституцията, днес много по-често се приписват повече заслуги на Мадисън като "баща на конституцията". Приживе тази почест му е била отказана. Мадисън обаче става водещ член на групата от Вирджиния в Американската Камара на представителите (1789 – 1797), Държавен секретар (1801 – 1809) и в крайна сметка четвъртият президент на САЩ. Хамилтън, който е водещ радетел за национална конституционна реформа през 80-те години на 18 век и представя Ню Йорк на Конституционния конвент, през 1789 става първият министър на финансите – пост, който заема до оставката си през 1795. Джон Джей, който е министър на външните работи под Устава на конфедерацията от 1784 до изтичането им през 1789, става първият Върховен съдия на Съединените щати през 1789, оттегляйки се през 1795, за да приеме избор като губернатор на Ню Йорк, пост, който заема два мандата, оттегляйки се през 1801 г.