У межах кожної церкви, яка більше не спілкується з Латинською церквою, виникла група, яка вважала важливим відновити це спілкування. У 1438 р. Скликався Флорентійський собор, на якому пройшов потужний діалог, зосереджений на розумінні богословських розбіжностей між Сходом та Заходом, з надією на возз'єднання католицької та православної церков. Кілька східних церков асоціювали себе з Римом, утворюючи східно-католицькі церкви. Римський Престол прийняв їх, не вимагаючи, щоб вони прийняли звичаї Латинської Церкви, щоб усі вони мали свою «літургійну, богословську, духовну та дисциплінарну спадщину, диференційовану за культурою людей та історичними обставинами, яка знаходить вираз у кожному з її Власний спосіб життя унійної церкви з вірою».