Ernest Raderford, radeći u Kanadi i Engleskoj, pokazao je da se radioaktivni raspad može opisati jednostavnom jednačinom (linearna derivatna jednačina prvog stepena, koja se sada naziva kinetika prvog reda), implicirajući da data radioaktivna supstanca ima karakterističan „poluživot“ (vreme potrebno da se količina radioaktivnosti prisutna u izvoru smanji za polovinu). Takođe je osmislio pojmove alfa, beta i gama zraka, pretvorio je azot u kiseonik, i što je najvažnije nadzirao je studente koji su sproveli Gajger-Marsdenov eksperiment (eksperiment sa zlatnom folijom) koji je pokazao da je atomski model „pudinga sa šljivama“ bio pogrešan. U modelu pudinga sa šljivama, koji je 1904. godine predložio Džozef Džon Tomson, atom se sastoji od elektrona okruženih 'oblakom' pozitivnog naelektrisanja da bi se uravnotežio negativni naboj elektrona. Ruderford je iz eksperimenta sa zlatnom folijom izveo zaključak je da je pozitivno naelektrisanje bilo ograničeno na vrlo malo jezgro i formulisao je Ruderfordov model, i to je na kraju dovelo do Borovog modela atoma, u kome je pozitivno jezgro okruženo negativnim elektronima.