По избијању Другог светског рата добровољно се јавила у Дринску дивизију југословенске војске. Приступа Народноослободилачком покрету 1914. године и августа исте године бива постављена за санитетског референта у Посавском НОП, чији је командант био Коча Поповић. Током рата оснива партизанске болнице и ради на оспособљавању нових санитетских радника. Била је управник партизанске болнице у Новој Вароши, а потом и управник болнице у Чајничу. Стекла је искуство хирурга, радећи тешке и компликоване операције. Учествовала је у Четвртој, Петој и Шестој офанзиви. У токи борби за ослобађање Србије, била је референт санитета XIV корпуса и заменик начелника санитета Главног штаба Србије, а по ослобођењу Београда начелник санитета Команде града Београда. Прва је жена која је у току рата добила чин потпуковника и чин резервног санитетског пуковника Југословенске народне армије.