У време Јусуфовог ступања на највиши положај у Османском царству, царство је, поред међусобне борбе и незадовољства јаничара, додатно поткопало Француско освајање Египта. Јусуфу и султану Селиму III је било јасно, да не могу у исти мах водити рат и против спољашњег и против унутрашњег непријатеља. У толико пре, што је рат са Француском проглашен за свети. Стога је Јусуф прогласио милост свима одметницима, који се покоре, макар и само формално, свом господару. Тако да је крајем године, међу осталим, опроштено Осману Пазваноглу, видинском господару, и јаничарима, којима је дозвољено да се врате у Смедеревски санџак .