Apsida (, ) je polkruhovitý alebo podkovovitý viacuholníkový či kvadratický výklenok zaklenutý konchou, slúžiaci v stredoveku ako záver (ukončenie) východnej strany kostola, v ktorom býval umiestnený oltár. V antike, v pôvodných trhových bazilikách antických rímskych miest sedeli v apside, umiestnenej na jednej z kratších strán, členovia trhového súdu. V dobe rímskych cisárov stavali veľmi veľké apsidy, napríklad na Trajánovom fóre mali priemer až 70 metrov. Odvtedy sa začínajú uplatňovať v termách (kúpeľoch) aj na chrámových stavbách. Na kostoloch býva polkruhovitá apsida uzáverom, ukončením hlavnej lode kostola, a to aj na malých jednoloďových modlitebniach. Uzávery apsíd sú buď polkruhovité alebo mnohouholníkové (gotika). Ide o významný prvok kresťanskej sakrálnej architektúry. Pre predrománske a románske obdobie sú typické veľmi malé rozmery tohto priestoru, kde zvyčajne bolo miesto nazývané aj "altarium", pretože v nej stál hlavný oltár. Apsida plnila aj funkciu presbytéria.