Ganskau määrättiin 1899 Suomen kenraalikuvernöörin käyttöön saavuttaen palveluksistaan keisarilliselle Venäjälle ja keisarille todellisen valtioneuvoksen arvon 1912. Todellinen valtioneuvos Ganskau yleni toisen sortokauden aikana senaattoriksi 20. kesäkuuta 1912 toimien siviilitoimituskunnan päällikkönä ensin Markovin ja sitten Borovitinovin johtamissa senaateissa. Hän erosi venäläistyneen senaatin mukana tsaarivallan kukistuessa 26. maaliskuuta 1917.