Ochudobnený urán je pre svoju vysokú hustotu využívaný všade tam, kde je potrebná vysoká hmotnosť (vyváženie, nutnosť dosiahnuť vysokú kinetickú energiu pri malom objeme). Tá je potrebná napr. pre výrobu protipancierových projektilov (tzv. šípovej, presnejšie podkalibernej strely – priemer strely je menší ako priemer hlavne, z ktorej je vystrelená). Pôsobí tu síce najmä vysoká kinetická energia strely, účinok však zosiluje aj to, že po prieniku projektilu za pancier sa tlakom a trením rozžhavené častice uránu vznietia, čo zvyšuje ničivý účinok vo vnútri obrneného priestoru K dosiahnutiu tohto efektu sa strela musí pohybovať rýchlosťou zvuku. Je potrebné upozorniť na to, že toto použitie ako také nemá absolútne žiadnu súvislosť s jadrovým využívaním uránu, jeho dôvodom je iba vysoká hustota uránu, ľahká vznietlivosť a relatívna lacnosť. Ako vedľajší produkt však napriek tomu môže dôjsť k rádioaktívnemu zamoreniu, miera jeho neškodnosti alebo škodlivosti nie je dosiaľ doriešená. Veľkú úlohu pritom zohráva síce nízka rádioaktivita ochudobneného uránu, ale jeho veľké rozptýlenie v prostredí a možnosť dostať sa priamo do tela živých organizmov (potravou, pitím alebo vdýchnutím). Tieto strely boli použité spojencami v Iraku v roku 1992, v Srbsku a Čiernej Hore, v Kosove v roku 1999 a pravdepodobne aj v Afganistane v roku 2002.