Променлива е съдбата и на южните части на Италия. В началото на ХІІІ в. властта в Сицилия е наследена от германската императорска династия Хохенщауфен, което предизвиква безпокойството на папата. Той се обръща за съдействие към френския принц (брат на Луи ІХ) Шарл д'Анжу. През 1266 г. французите разбиват германската армия при Беневенто и слагат край на управлението на Хохенщауфен. Тяхната власт обаче също не продължава дълго. Възмутени от високите данъци, сицилианските барони се обръщат към арагонския крал Педро ІІІ, зет на последния хохенщауфеновски владетел. През 1282 г. избухва въстанието Сицилианска вечерня и Педро получава сицилианската корона. Неаполитанската област остава за Шарл д'Анжу. Двете части остават разделени до 1442 г., когато се събират под властта на Арагонската корона.