El 1939 va marxar a l'exili en França, fou internat al camp de concentració de Gurs i després marxà a Mèxic, on moriria. Va ser buscat durant i després de la guerra civil per la dictadura franquista per ser dirigent obrer destacat a Sevilla i ser un dels pocs que havia aconseguit evitar la mort. El 1949 encara s'interessava per ell el Tribunal Especial per a la Repressió de la Maçoneria i el Comunisme i la direcció de la Guàrdia Civil, que assenyalava l'interès de les autoritats franquistes sevillanes perquè se li apliqués el "bàndol de guerra" (execució). El seu expedient va ser sobresegut el 1950 en considerar-lo mort.