Provenit dintr-o familie nobilă, Jean-Joseph d'Hautpoul s-a născut pe domeniile familiei sale, la castelul Salettes și și-a început de timpuriu cariera militară, angajându-se la doar 15 ani în Legiunea corsicană. Este apoi cadet-gentilom în regimentul Languedoc (1777-1792). La declanșarea războaielor Revoluției, în 1792, d'Hautpoul era deja colonel și, în ciuda faptului că era nobil, loialitatea soldaților săi îi permite să rămână la comanda trupelor sale. Luptă cu distincție la Fleurus și, între 1794 și 1795 comandă cavaleria de avangardă a armatei de pe Sambre și Meuse. Se remarcă din nou la bătălia de la Altenkirchen (1796), unde este rănit și apoi este promovat la gradul de general de divizie și inspector de cavalerie. Luptă din nou la trecerea Rinului și la Neuwied dar nu se înțelege bine cu generalii Lefebvre și apoi Jourdan, acesta din urmă încercând să îl facă responsabil de eșecul din cadrul bătăliei de la Stockach din 1799. Este achitat de aceste acuzații în cadrul unui consiliu de război și are ocazia să se distingă în 1800 la Engen, Biberach și Hohenlinden.