Comunitatea internațională a încercat să rezolve conflictul în noiembrie 1991 cu un plan de pace propus de Trimisul Special al Națiunilor Unite, Cyrus Vance, potrivit căruia Krajina ar fi fost demilitarizată și protejată de o forță de menținere a păcii a ONU, în timp ce ar fi avut loc discuțiile politice privind viitorul ei. Babić s-a opus cu fermitate, în schimb, a redenumit Regiunea Autonomă ca Republica Sârbă Krajina (RSK) la 19 decembrie 1991 (care mai târziu a absorbit zonele deținute de sârbi din estul Croației în februarie 1992). El a cerut Adunării Naționale a sârbilor din Krajina să respingă planul Vance. Cu toate acestea, Milošević nu a fost de acord cu această poziție: obiectivele sale strategice în Croația au fost în mare parte realizate, iar Armata Populară Iugoslavă trebuia să fie trimisă pentru a interveni în războiul din Bosnia și Herțegovina. Babić a fost marginalizat și Planul Vance a fost trecut de Adunarea RSK la 16 februarie 1992. La 26 februarie 1992, Milošević a planificat înlăturarea lui Babić de la putere în favoarea lui Goran Hadžić, o persoană mult mai ascultătoare, despre care se spune că era doar un fel de "mesager al lui Slobodan Milošević".