Други црногорски ловћенски батаљон је на дан формирања бригаде имао три чете са 189 борца. Борци Прве и друге чете били су из Пиперске и Кучко-братоножићке чете батаљона „18. октобар” Зетског партизанског одреда, са територије подгоричког среза, а борци Треће чете из батаљона „Бијели Павле”, углавном са територије даниловградског среза. Борци батаљона „18. октобар” ратно искуство стекли су у борбама око Подгорице и у нападу на италијанску колону на путу Подгорица—Колашин, код Јелиног дуба 18. октобра 1941. године. Учествовали су у нападу на Пљевља, 1. децембра 1941, када су обезбеђивали правац од Пријепоља и на Савином Лакту, из заседе уништили италијанску колону, са 18 камиона, која је кренула у помоћ нападнутом гарнизону у Пљевљима. Од укупно 408 бораца батаљона „18. октобар”, након пораза у Пљевљима, њих 135 је добровољно ступило у Прву пролетерску бригаду. Борци батаљона „Бијели Павле”, своје ратно искуство стекли су у борбама око Даниловграда, на Вељем брду, око пута Подгорица—Никшић и у борби на Јелином дубу. Током напада на Пљевља, борци овог батаљона успели су да заузму утврђење Мали Богишевац, али су том приликом изгубили око 100 војника и морали су се повући. Од преосталих бораца батаљона, њих 54 се добровољно пријавило за Прву пролетерску бригаду.