У том својству, Харит се боро у име Византинјаца у свим својим бројним ратовима против Персије. Већ 528. године био је један од команданата који су били послати у казнену експедицију против Мундира. Године 529. Помогао је у гушењу масовног Самарићанског устанка, заробивши 20 000 дечака и девојчица које је продао као робове. То је вероватно био можда и био пресудан чин током његовог учешћа у сукобу због кога га је Јустинијан уздигао у ранг филарха. Могуће је и даје са својим људима учествовао у победи Византије у бици ког Даре 530. године, иако нема извора који то експлицитно помиње. Године 531, предводио је 5.000 јак арабпски контингент у бици код Калиника. Прокопије, извор непријатељски настројени према Гасанидском владару, наводи да су Арапи, стационирани на византијској десној страни, издали Византинаце и побегли, што их је коштало битке. Јован Малала, међутим, чији запис је генерално поузданији, извештава да док су неки Арапи заиста побегали, да је Харит стајао чврсто. Оптужба за издају које стижу од Прокопија против Харта изгледа да додатно доведена у питање чињеницом, да је за разлику од Велизара, он касније у току године био задржан у команди и био активан у операцијама око Мартирополиса.