Као војни свештеник служио је у Другој грчкој дивизији, са којом је учествовао у Малоазијској кампањи и дошао до Анкаре. Рат се касније окренуо у турску корист. На почетку 1919. године, када су двије грчке дивизије кренуле у савезничку мисију у Украјини, накратко су се зауставиле у Цариграду, који је тада био под управом савезничких снага, које су побиједиле у Првом свјетксом рату. Отац Елефтериос је испланирао да одслужи Литургију у Светој Софији, а официри га прво нису подржали, јер би се то схватило као провокација. Ипак су пристали да подрже свештеника и отишли су с њим у цркву-џамију. Вратар их је питао шта желе, али га је љутити поглед пуковника Франциса оставио њемог и укоченог. Пронашли су два стола за богослужбене потребе, а остале свете предемете су понијели са собом у цркву. Тада је први пут након 466 година у тој цркви одслужена Литургија. У међувремену Турци су почели да улазе у цркву. Нису одмах могли да схвате шта им се дешава пред очима. Број Турака се увећавао, а атмосфера је постајала све напетија. Глас о томе шта се у цркви-џамији дешава се брзо пронијела градом и многи локални Грци су кренули ка Светој Софији. Пратили су Литургију с одушевљењем, а многи и са сузама радосницама. Сви присутни официри су се причестили. Грци су били у животној опасности јер су их Турци гурали и ударали. Наишао је један турски званичник и све присутне изненадио ријечима: "Пустите их да прођу". То је говорио с мржњом, али је знао да тада није било у интересу Турске да побије или ухапси грчке официре. Тада су у Цариграду биле двије грчке дивизије, а град у рукама побједника у Првом свјетском рату. Када су напуштали потру цркве један Турчин је оца Елефтериоса погодио великим штапом у раме, од чега је пао на кољена. Мајор Лиароматис и капетан Стаматис су разоружали Турчина, који је био спреман да новим ударцем убије архимандрита. Укрцали су се на грчки ратни брод са побједничким осјећајем у срцима.