Устанак, познат као Трећи робовски рат или Спартаков рат (по Плутарху), трајао је 2,5 године (73. п. н. е.. - 71. п. н. е.) и поприлично је раздрмао срце Римске републике, провинцију Италију. У почетку неорганизована група од око 70 гладијатора, која се утаборила подно Везува (одакле је пљачкала и ковала планове за што већом побуном) у неколико месеци постала је солидно организована војском од око 70.000 људи, што робова што слободних римских грађана, мушкараца и жена, младих и старих. Већину Спартакове војске чинили су робови (Гали, Илири, Грци итд.), а мањи део слободни грађани Рима незадовољни приликама у царству (робовски систем, порези, новачење, сиромашан живот, итд.). Гладијатора у самој војсци побуњеника било је врло мало, отприлике око 2.000 и они су једини могли достојно се супроставе римским кохортама. Спартак је и с таквом војском поразио три римске легије домогавши се тако оружја и још већег самопоуздања. Наиме, римска војска није на време одговорила, јер је била распршена, заузета побуном Серторија Квинта у Хиспанији 77. п. н. е., те Трећим митридатским ратом у Понтском краљевству (Мала Азија). Али понајвише јер Рим устанак робова није сматрао за војни, него више унутрашњо-политички проблем. Због тога је послат само претор Гај Клаудије Глабер, који је опсео Спартаков логор на Везуву у нади како ће се изгладнели робови сами предати. Устаници су се потајно спустили импровизованим конопцима са литице и напали небрањени римски логор побивши већину војника. Спартакова војска је провела зиму тренирајући и опремајући бројне новоприспеле добровољце, пристигле из околног подручја приликом напада на места као што су Нола, Ночера Инфериоре, Туриј и Метапонто.