Julikrisen som oppsto etter attentatet på den østerriksk-ungarske kronprinsen Frans Ferdinand den 28. juni 1914 i Sarajevo, var kulminasjonen på et meget dårlig forhold mellom det østerriksk-ungarske imperiet og den serbiske nasjonalstaten. Et ultimatum ble overleverte den serbiske regjeringen den 23. juli, med betingelser som var usedvanlig strengt i hensikten om å framprovosere krig. To dager senere, 25. juli, kom det serbiske svaret om at man akseptere alle betingelsene utenom to som villet innebar østerriksk-ungarsk innblanding i etterforskningen av snikmorderne og det indre styret i Serbia. Det serbiske forslaget om at man kunne hente tvisten til voldgiftsretten i Haag ble ignorerte i den østerrikske hovedstaden Wien der man hadde bestemt seg for krig. Men dette hadde statsminister Nikola Pašić forutsett, da man umiddelbart flyttet regjeringen med alle departementer og den serbiske nasjonalbanken til Niš mens militærledelsen dro til Kragujevac.