I over to år var general Charles Lefebvre-Desnouettes krigsfange i England, men levde i frihet i Cheltenham. I 1811 brøt han vilkårene for frigangen og opinionen i Storbritannia ble svært over at han rømte tilbake til Frankrike. Han deltok så i keiser Napoléons invasjon av Russland i 1812 og ledet der keisergardens kavaleri. Under det franske keiserdømmets krig mot den sjette koalisjonen i 1813 og 1814 utmerket general Charles Lefebvre-Desnouettes og hans menn seg i de fleste av de store slagene, særlig slaget om Brienne 29. januar 1814 (hvor han ble såret), La Rothière, Montmirail, Vauchamps og det avgjørende franske nederlag i slaget ved Arcis-sur-Aube 20. og 21. mars 1814.