Edvards far Richard, hertug av York, hadde vært arving til kong Henrik VI (styrte 1422-1461) fram til Henriks sønn Edward av Westminster ble født i 1453. Richard satte da i gang med fraksjonsstrid med kongens Beaufort-slektninger. Han etablerte en dominerende posisjon etter sin seier i det første slaget ved St. Albans i 1455 hvor hans fremste rival, Edmund Beaufort, hertug av Somerset, ble drept. Imidlertid greide Henriks dronning, Margaret av Anjou, å gjenoppbygge en mektig fraksjon for å motsette seg yorkistene i de påfølgende årene. I 1459 bevegde Margaret seg mot hertugen av York og hans fremste støttespillere — hans svoger Richard Neville, 5. jarl av Salisbury, og Salisburys sønn Richard Neville, 16. jarl av Warwick, som reiste seg i opprør.