Через ворожу загрозу шляхта, міста декотрих воєводств, що найбільше піддавались ворожим нападам, несли більші витрати на утримання військ, ніж решта шляхти Речі Посполитої, що створювало напруження в державі, впливало на обороноздатність. Після битви під Батогом, де загинула більшість офіцерів кварцяного і суплементового військ, сейм 1652 року ухвалив рішення про створення нового єдиного війська. Згідно з визначеними сеймом коштами на утримання війська вираховували кількість «порцій» піхоти і «коней» кавалерії, що дало назву війську. Гетьмани на основі цього надавали полковникам патенти на вербування війська на основі систем товариської чи вільного бубна, яке в час миру становило 12 тисяч вояків для Корони і 6 тисяч для Литви. В час війни ця кількість могла зростати до 24-40 тисяч у Короні та 8-22 тисяч для Литви.