השימוש בתואר דוכס גדול לא היה נפוץ במיוחד עד תחילת המאה ה-19, אז נפוליאון העניק דוכסויות גדולות לרבים מבני בריתו והגדיל בכך את אדמותיהם. בעקבות תבוסתו של נפוליאון בקרב ווטרלו בשנת 1815 חדלו להתקיים מספר דוכסויות גדולות שהוא יצר, כמו הדוכסות הגדולה של ברג. למרות זאת, הנציגים שהתאספו בקונגרס וינה הסכימו להמשך השימוש בתואר "דוכס גדול" על ידי דוכסים ונסיכים שהוחזרו להם אדמותיהם, ובמיוחד אלו ששלטו על אזורים שהיו שייכים לאימפריה הרומית הקדושה. כך נוצרו במאה ה-19 מונרכיות רבות במרכז אירופה תחת השם "דוכסויות גדולות", כמו למשל הדוכסות הגדולה של הסן. באותו הזמן הורחב השימוש בתואר "דוכס גדול" ברוסיה, שבה הוא שימש לציין בן משפחה של הצאר.