Dessa dygder härrör från den preussiska statens två främsta tidiga ledare, "soldatkonungen" och den sparsamme "borgarreformatorn" Fredrik Wilhelm I av Preussen, samt dennes son Fredrik den store. Fredrik Wilhelm såg sig själv som en moralisk förebild för det religiöst, etniskt och språkmässigt mångfaldiga Preussen. Å andra sidan såg sig hans son Fredrik i motsvarande mån som en förnuftsförebild för sitt kungarike. Den preussiska "reformeran", som inleddes efter de militära förlusterna mot Napoleon i Jena och Auerstadt och som varade fram till Wienkongressen 1815, utgjorde också ett viktigt inflytande på utvecklandet av dessa dygder. Denna tid inbegrep reformerandet av kommungränserna, armén, skolan, universiteten, skatterna samt judefrigörelsen.