למרות שחלק לא מבוטל מהשחקנים והבמאים האיטלקיים בזמנו אהדו את המפלגה הקומוניסטית האיטלקית, פליני לא נטה לצד השמאלי של המפה הפוליטית. הוא תמך בהמפלגה הדמוקרטית-נוצרית, התנגד לתנועת המחאה ב-1968 והיה מיודד עם ראש ממשלת איטליה, ג'וליו אנדראוטי. חוץ מהחצים הסאטיריים ששלח לכיוון סילביו ברלוסקוני ולטלוויזיה המסחרית ב"ג'ינג'ר ופרד", רק לעיתים נדירות ביטא פליני בציבור את דעותיו הפוליטיות ומעולם לא ביים סרטים פוליטיים. עם זאת, הוא יצר בתחילת שנות ה-90 שני תשדירי בחירות עבור המפלגה הנוצרית דמוקרטית ועבור המפלגה הרפובליקנית האיטלקית. סיסמתו: "Non si interrompe un'emozione" (אל תקטע רגש) נוצרה על ידו כנגד השימוש המופרז בפרסומות בטלוויזיה ונעשה בה שימוש גם על ידי מפלגת השמאל הדמוקרטית במשאל עם ב-1995.