Demirelin johtama konservatiivinen oikeuspuolue Adalet Partisi (AP) syrjäytettiin, mutta Turkin armeija ei ottanut valtaa itselleen, kuten vuoden 1960 kaappauksessa. Kaappaajat esittivät presidentti Cevdet Sunaylle ultimaatumin, jossa vaadittiin vahvaa hallitusta ja maan vasemmistolaisten opiskelijalevottomuuksien kukistamista. Professori Nihat Erim muodosti kansallisen yhtenäisyyden hallituksen, joka toimi puolueista riippumattomana siirtymäkauden hallituksena runsaan vuoden ajan. Poikkeustilan nojalla maan vasemmistolaisia järjestöjä lakkautettiin.