V roku 1945 sa stal aj formálne členom KSS, kde sa stal okresným tajomníkom. 18. septembra 1945 sa stal povereníkom pre veci vnútorné. Na tejto pozícii však čelil kritike svojich spolustranníkov, že jednal veľmi mierne s členmi Zboru povereníkov za Demokratickú stranu a s dešpektom nazeral na manifestácie KSS v tom období. Povereníkom pre veci vnútorné zotrval do 16. augusta 1946. V tomto roku sa stal poslancom Slovenskej národnej rady. V roku 1948 sa stal členom komisie, ktorá pripravovala novú Ústavu ČSR. 6. marca 1948 bol vymenovaný za povereníka spravodlivosti, ktorým zostal do 20. septembra 1951. V októbri 1949 sa stal súčasne aj predsedom Slovenského úradu pre telesnú výchovu a šport. Keďže povereníkom spravodlivosti sa stal už po komunistickom prevrate, podieľal sa aj na perzekúcii politických a iných oponentov režimu. V procese s rozvratnou skupinou buržoáznych nacionalistov na Slovensku, bol proti Gustávovi Husákovi použitý aj dokument, ktorý vyhotovil a podpísal práve Július Viktory. Zo svojej pozície povereníka spravodlivosti sa podieľal aj na príprave procesu s cirkevnými hodnostármi Jánom Vojtaššákom, Pavlom Petrom Gojdičom a Michalom Buzalkom, ktorí boli vo vykonštuovanom procese odsúdení na doživotie. Pavol Peter Gojdič v roku 1960 zomrel vo Väznici Leopoldov na následky mučenia a zlého zaobchádzania.