Puna-armeija oli vallannut Georgian helmikuussa 1921 ja syössyt paikallisen menševikkihallituksen vallasta asettaen bolševikkien hallinnon sen tilalle. Georgialaissyntyiset neuvostopoliitikot Josif Stalin ja Sergo Ordžonikidze vastustivat nationalismia ankarasti ja halusivat, että Georgia liittyisi yhdessä Armenian ja Azerbaidžanin kanssa Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan, josta muodostettaisiin myöhemmin Sosialististen neuvostotasavaltojen liitto. Lev Trotski kannatti hitaampaa tapaa, jolloin maaperää oltaisi valmisteltu sisältä päin tulevaa kapinaa varten, johon puna-armeija olisi tullut avuksi. Lenin tuki aluksi Stalinin linjaa menestyksekkään valtauksen jälkeen eivätkä paikallisten bolševikkien valitukset Stalinin harjoittamasta imperialismista herättäneet vastakaikua. Kun kiista georgialaisten ja neuvostoliittolaisten kommunistien välillä kiristyi oli Leninin pakko puuttua asiaan. Ordžonikidze oli Georgiassa vieraillessaan pahoinpidellyt georgialaisen kommunistijohtaja Mikheil Okudžavan. Välikohtaus sai Leninin vetämään tukensa Stalinilta. Lenin alkoi tukea yhä avoimemmin Georgian kommunisteja itsemääräämisoikeuteen liittyvässä kysymyksessä. Lenin oli huolissaan siitä, että neuvostoliittolainen imperialismi rinnastettaisiin tsaarinvallan imperialismiin, mikä olisi omiaan aiheuttamaan epäluuloja muissa neuvostotasavalloissa.