През 1756 г. той е назначен за командир на френските войски в Северна Америка. По време на първите години от Френската и индианска война (северноамериканският театър на Седемгодишната война) провежда много успешни военни операции срещу британските войски, като например обсадата на форт Осуиго на брега на река Онтарио и отказва капитулацията на британците, тъй като английските войници не са достатъчно смели. През 1757 г. превзема форт Уилям Хенри по южното крайбрежие на езерото Джордж. През 1758 г. побеждава петкратно превъзхождащия противник в битката при форт Карийон, проявявайки изключителен професионализъм и огромни лидерски качества. В края на войната ръководи отбраната на крепостта Квебек, а на 13 септември 1759 г. е смъртоносно ранен в битката при Авраамови поля, поради което армията му се предава и англичаните спечелват войната. Когато му казват, че смъртта му е неизбежна, той отвръща: