През 1971 г. става играещ треньор на отбора си, а остава на поста и след като прекратява активната си кариера. През сезон 1975/76 води Фортуна Дюселдорф, а от 1976 до 1978 г. – националния отбор на Хаити. През 1978 г. се завръща в Германия и за кратко застава начело на Санкт Паули. След това поема националния отбор на Дания, начело на който постига най-големите успехи в треньорската си кариера. Докато е треньор на отбора, успява да го класира на голям футболен форум за пръв път след 1964 г. На Европейското първенство през 1984 г. класира тима си на полуфинал, а на Световното в Мексико през 1986 г. достига до 1/8-финалите. Именно по това време датският национален отбор придобива прякора "„Червения динамит“". Успява да се класира и на Евро 88, но пропуска Световното през 1990 г., което става причина да напусне Дания. След това за три години е старши-треньор на Турция, но не успява да го класира на световно или европейско първенство. През 1993 г. за кратко води Бурсаспор. Между 1995 и 1999 г. се завръща в Дания, където ръководи Олбор и Силкебор. След това за две години работи с националния отбор на Гренландия, където през 2004 г. прекратява треньорската си кариера.