Ювілейний, 20-й чемпіонат Африки 1996 року відбувся у Південно-Африканській Республіці. Початково його мала приймати Кенія, але у 1994 році вона від цього відмовилась через фінансові труднощі. Це була перша поява Південної Африки у фінальному розіграші континентальної першості після чотирьох десятиріч перебування за межами великого футболу внаслідок політики расової дискримінації. Вперше Південна Африка брала участь у кваліфікації до Кубка Африки 1994 року, але тоді до фінальних змагань не потрапила. У 1996 році вона взяла в них участь як господар турніру. Кількість учасників фінальних змагань цього разу була збільшена до шістнадцяти: вони були поділені на чотири групи, з яких до чвертьфіналу виходили по дві найкращі команди. Нігерія відмовилась брати участь у фінальному розіграші через політичні протиріччя між військовим диктатором Нігерії Сані Абачею і президентом ПАР Нельсоном Манделою. Мандела закликав до встановлення ембарго проти Нігерії після страти 10 листопада 1995 року дев'яти активістів народу огоні, засуджених до смерті під час показового судового процесу. Наслідком відмови Нігерії взяти участь у змаганнях стало її чотирирічне вигнання з Кубків Африки (термін дискваліфікації було зменшено до двох років після успіху нігерійської збірної на Олімпійських іграх 1996 року, де вона здобула золоті медалі футбольного турніру). Збірна Південної Африки здобула свій перший чемпіонський титул, обігравши у фіналі збірну Тунісу з рахунком 2:0. На церемонії нагородження переможця Кубок Африки вперше прийняв білий футболіст — капітан південноафриканців Нейл Тоуві.