Чести међусобни сукоби, заједно са Наполеоновом инвазијом на Русију 1812, ослабили су устанике, а Османлије су успеле да преокрену ситуацију. Карађорђе је приморан да побегне из Србије у октобру 1813, а Београд је касније тог месеца пао, чиме је Први српски устанак сломљен. Он и његови следбеници су потражили уточиште у Аустрији, али су ухапшени и притворени. Упрског османским захтевима за његово изручење, Аустријанци су Карађорђа предали Русима, који су му понудили уточиште у Бесарабији. Ту се придружио грчком тајном друштву Филики хетерија, које је планирало да покрене панбалкански устанак против Османлија. Карађорђе се тајно вратио у Србију 1817, али су га убрзо убили агенти Милоша Обреновића, супарничког вође устаника, због страха да ће Карађорђево поново појављивање довести до османског одустајање од уступака на које су пристали послије Другог српског устанка 1815. године. Карађорђе се сматра оснивачем династије Карађорђевић, која је током 19. и 20. века влада Србијом у неколико периода. Његово убиство резултирало је насилним, вишедеценијским сукобом њеховим потомака и Обреновића, при чему је власт над Србијом неколико пута прелазила са једних на друге.