Током Првог либеријског грађанског рата Сапо парк је пао у руке побуњеничких снага, а велики део инфраструктуре и опреме парка је оштећен или уништен, укључујући рехабилитационе објекте и објекат за животиње сирочиће, изграђен 1989. године и подржан од стране организације Пријатељи животиња. Од 33 радника парка, најмање тројица су погинула, а седам њих постали избеглице. Број незаконитих извлачења ресурса из унутрашњости парка током периода контроле побуњеника је споран. Џон Терборх, професор науке животне средине и биологије на Универзитету Дјук, пише да је велики део ресурса националног парка искоришћен. Ипак, постоје извештаји да је сечење било ограничени, а пољопривреда и лов минимални. Вилијам Павер, службеник за пружање помоћи у Либерији од 1999. до 2001. године, истакао је да је парк био дом за мале групе људи који су ловили говеда како би преживели. Илегална сеча и лов били су чешћи након завршетка рата, 1996. године.