У француским револуционарним ратовима (1792—1800) истакао се у бици код Като Камбрезија 1796. године, а у бици код Хоенлиндена 1800. године као командант дивизије омогућио је повлачење аустријских снага. У Наполеоновим ратовима командовао је претходницом аустријске армије генерала Мака која је 1805. године претрпела пораз код Улма, одакле се једним делом снага пробио и до 1808. године остао у Чешкој. У бици код Ваграма 1809. године командовао је заштитницом и омогућио повлачење аустријске војске после пораза. 1808. године био је аустријски посланик у Петрограду, а 1809-1812. године у Паризу.