Addison var prästson från Wiltshire och vistades tio år vid universitetet i Oxford och utmärkte sig där som latinsk poet. Han uppmärksammades av ledande whig-statsmän, och dessa skaffade honom ett statsstipendium, som satte honom i stånd att 1699–1703 resa i Frankrike, Italien, Tyskland och Holland. Till förhärligande av seger vid Blenheim skrev Addison 1704 hjältedikten "The campaign", som mottogs entusiastiskt och skaffade honom ett ämbete, varefter den ena utmärkelsen följde den andra, tills han slutligen 1717 såsom statssekreterare blev medlem av regeringen. Han hade då året förut ingått ett mycket förnämt gifte, som dock ej blev lyckligt. I parlamentet, som han tillhörde från 1708, framstod han på grund av sin blyghet ingalunda som talare, men hans ädla, välvilliga och humana personlighet var högt uppburen av alla. Ett kroppsligt lidande tvang honom 1718 att nedlägga sitt ämbete, och året därpå avled han. Hans stoft bisattes bland Englands hädangångna stora i Westminster abbey.