«Перебудова» була уявною. Дредноути існували лише на папері, і це все одно повинно було бути спорудження крейсерів з нуля. Фішер розраховував заощадити час за рахунок наявності вже підписаних контрактів на закупівлю матеріалів та комплектуючих. Особливо це стосувалося 381-мм гармат та установок, на виробництво яких часу було потрібно практично стільки ж, скільки на будівництво самого корабля. На підтримку зусиль Фішера зіграли результати Фолклендської битви 8 грудня 1914 року, які він інтерпретував як тріумф його ідей. До того ж він заручився підтримкою адміралів Джеліко та Бітті. У підсумку Черчилль піддався тиску і 28 грудня зумів отримати ухвалу Кабінету міністрів на будівництво двох крейсерів за контрактами та з іменами замовлених дредноутів. Верф «Палмерс» виявилася нездатною побудувати корпус з габаритами, як у нового крейсера, і її замовлення передали верфі Джона Брауна у Клайдбанку.