Після прийняття у листопаді 1914 року рішення султаном Османської імперії Мехмедом V про вступ у війну на боці країн Четверного союзу, османське керівництво прийняло рішення захопити найважливішу транспортну артерію на всьому Близькому Сході — Суецький канал, який перебував під правлінням британської корони. Активні бойові дії розпочалися в січні 1915 року, коли під керівництвом німецьких воєначальників Османська армія вторглася на Синайський півострів, який на той час був частиною британського протекторату в Єгипті. Спроба захопити з ходу Суецький канал завершилася невдачею й обидві сторони перейшли до осередкових боїв по всій території театру війни. Після Галліполійської кампанії, за рахунок ветеранів бойових дій у Дарданеллах, утворюються потужні військові формування: Єгипетські експедиційні сили та 4-а османська армія в Палестині, що боролися за Синайський півострів з 1916 року. Війська Британської імперії за допомогою австралійських, новозеландських та індійських формувань вели активні дії, протидіючи спробам османів прорватися вглиб Африканського театру дій. У битвах при Романі, Магдгабі та Рафі, британці завдали поразки супротивнику та змусили його відступити з півострову. Згодом у південній Палестині в Першій та Другій битвах за Газу союзна армія знову завдала поразки Османській імперії та продовжила подальший наступ по Леванту.