Багато століть назад Домберг був центром древнього поселення. Пізніше тут же знаходився замок - резиденція Тартуського єпископа. Після Північної війни, коли разом з розвитком стрілецької зброї відпала необхідність у фортечних спорудах, тутешні бастіони втратили своє оборонне значення. Частину кам'яної кладки використовували при спорудженні будинків, залишки руїн, з метою безпеки городян, закопали. Таким чином, мальовничий рельєф пагорба сформувався в основному в кінці XVIII століття. Втративши у війнах і пожежах свою колишню велич, Домберг використовувався в той час переважно під випас худоби. Але вже на початку XIX століття тут сформувався центр духовного життя Тарту, що включає відкритий парк з мальовничими алеями і містками, а також наукову бібліотеку, будівлі Анатомічного театру, обсерваторії і університетської клініки.