Енвер-паша је преузео команду над снагама Османског царства против Руса у Кавкаском походу. Желео је да опколи Русе, истера их са територија Османског царства и поврати Карс и Батуми, које су им биле уступљене након Руско-турског рата (1877—1878). Енвер је себе сматрао сјајним вођом, док га је немашки војни саветник, Ото Лиман фон Сандерс, сматрао војним лакрдијашем. Енвер је наредио сложен напад на Русе, себе лично поставио на чело Треће армије Османског царства, а онда је тешко поражен у бици код Сарикамиша која је трајала од децембра 1914. до јануара 1915. године. Његова стратегија је изгледала изводљиво на папиру, али је он игнорисао спољашње услове, као што су терен и вода. Енверова војска (90.000 људи) је поражена од стране руске војске (100.000 људи) а у повлачењу је погинуло на десетине хиљада турских војника. Ово је био најгори пораз Османског царства током Првог светског рата. Током повратка у Истанбул, Енвер-паша је кривио јерменске војнике за свој пораз, заборављајући да му је у јануару 1915. године, Јерменац Хованес спасио живот током битке носећи га кроз борбене линије на раменима. Напротив, Исмаил-паша је касније покренуо репресивне мере против јерменског становништва империје које су помогле покретање привременог измештања православних Јермена који су живели у источним деловима царства. Ово је одвело ка истребљењу Јермена у источној Турској (Геноцид над Јерменима).