Подручје су најпре настанила племена са Тибета, а касније тајландско-бурманска племена. Мало се зна о историји Аруначал Прадеша. Северозападни део подручја је био под Монпа краљевством између 500. г. п. н. е. и 600. г. н. е. Затим је подручје било под лабавом контролом Тибета и Бутана, посебно северна подручја. Преостали делови државе, а посебно они близу Мјанмара долазе под контролу Ахома и Асама, све док Британци нису анектирали Индију 1858. Током 1913-1914. британски администратор Хенри Мек Махон повукао је 1000 km дугу Мек Махонову линију као границу између Британске Индије и Тибета. То је било током Симла конференције, када су Британци тражили да имају што шире бафер зоне око својих територија. Тибетанци и Британци су се сложили са Мек Махоновом линијом, али Кинези су одбили да признају ту линију. Од тада је кинески став да је Кина суверена над Тибетом и да та линија не важи без кинеског пристанка. Британци тек 1937. по први пут штампају мапу, која показује те територије као део Британске Индије. Када је Индија постала независна, влада Тибета је 1947. променила свој став и полаже право на територије јужно од Мек Махонове линије. Ситуација се још више погоршала, када је настала Народна Република Кина. Пошто је претило да Кина заузме Тибет Индија је једнострано прогласила Мек Махонову линију као граничну линију 1950. и истерали су тибетанску администрацију из Таванг подручја 1951. То питање је мировало око 10 година током срдачних односа Индије и Кине. И тај гранични проблем ескалира 1962. у Кинеско-индијски рат. Током рата Кина је заузела већину подручја, прогласила победу, а онда се добровољно повукла на Мек Махонову линију и предала Индији ратне заробљенике 1963.