З середини XIX століття приготування січеників у сухарній паніровці стало настільки популярним, що на Всесвітній виставці в Парижі у 1867 році пожарські котлети разом із кулеб'якою, борщем і гур'євською кашею демонструвались як взірці російських страв. У рецепта з'явились модифікації. Так, 1853 року кухар Ігнатій Радецький в «Альманасі гастрономів» наводив вже два способи приготування пожарських котлет: з курятини і з риби, причому для обох пропонував подвійну паніровку «сухарі — яйце — сухарі». Наприкінці XIX століття кулінарна письменниця Катерина Авдєєва крім курячих пожарських котлет давала перепис із використанням м'яса орябка. В цей же період рецепт був доопрацьований видатною кулінаркою Пелагеєю Олександровою-Ігнатьєвою, яка включила до складу фаршу білий хліб, замочений у вершках. Пізніше шеф-кухарі стали довільно застосовувати принцип приготування пожарських котлет до січеників найрізноманітніших ґатунків, однак класичний склад цієї страви залишився таким, яким він був на зламі XIX і XX століть.