Але ось в останні роки XIX століття на ринку в Дагомисі раптом з'явився саморобний чай дуже непоганого смаку, принаймні, кращий, ніж грузинський, і продавав його сам «автор» — високий чоловік з бородою — Іуда Антонович Кошман (іноді згадується як Йосип чи Іов), колишній робітник сухумського чайного торговця Попова. Юда, пішовши від сухумського торговця, почав розводити чай на російській землі, в районі Дагомису, в горах, в селищі Солохаул. Ніхто не вірив в успіх його справи, його навіть переслідували, вирубуючи плантації. Прийшла революція з її бурями, а Юда Антонович працював, покращуючи свій чай. Наприкінці 30-х років, його праця дала результат — плантації чаю стали поширюватися по схилах Дагомису, а краснодарський чай став цінуватися не лише як найбільший північний чай у світі, але і як смачний та якісний напій. Справжнього якісного чаю і зібрати, і обробити в районі Сочі можна не так багато, тому були підробки і сурогати, які не дозволяли оцінити всю працю Іова Кошмана.