Као краљ Македоније Филип је покушао да одржи стару превласт његове краљевине на Балкану. У тим настојањима наишао је на препреку у виду противљења хеленских државица и наступању нове силе из западног Средоземља-Римске републике. На Филиповом двору је од 219. боравио Деметрије Фароски, илирски поглавар кога су Римљани протерали са јадранских острва. Након Ханибалове победе над римском војском код Тразименског језера, и потом код Кане (216. године п. н. е.), Филип је, по Деметријевом савету, понудио савез моћном картагинском војсковођи. Македонске емисаре на повратку кући је пак похватала римска флота у водама недалеко од Апулије. Римски сенат је тада појачао бројност бродова у Јонском мору плашећи се евентуалног пребацивања македонске војске у Италију. Поред тога, Римљани су 211. склопили савез са Етолским савезом, традиционалним и ратоборним противником Македоније. Након борби у току којих су и Филип и његови противници окупили нове савезнике, мир је склопљен 205. године. Тиме је окончан ткз Први македонски рат којим је Македонији признат положај доминантне силе на Балкану, али је Филип заузврат морао да одбаци савез са Ханибалом.