Питања која су у потпуности одвојена од питања одрживости нуклеарног горива, односе се на употребу нуклеарног горива и високоактивног радиоактивног отпада које нуклеарна индустрија ствара ако није правилно садржана, високо опасна за људе и дивље животиње. Уједињени народи ( УНСЦЕАР ) проценили су у 2008. години да просечна годишња изложеност људском зрачењу укључује 0,01 милисеверта (мСв) из наслеђа прошлих атмосферских нуклеарних испитивања плус катастрофе у Чернобилу и циклуса нуклеарног горива, заједно са 2,0 мСв из природних радиоизотопа и 0,4 мСв од космичке зраке ; све изложености зависе од локације . природни уранијум у неким неефикасним реакторским циклусима нуклеарног горива постаје део нуклеарног отпада „ једном кроз “ струју, и на сличан начин као да је овај уранијум остао природно у земљи, а тај уранијум емитује различите облике зрачења у ланац пропадања који има полуживот од око 4,5 милијарди година, складиштење овог неискоришћеног уранијума и пратећих производа реакције дељења изазвало је забринутост јавности због ризика од цурења и загађења, међутим сазнања стечена из проучавања природне нуклеарне енергије фисијски реактор у Окло Габону обавестио је геологе о доказаним процесима који су чували отпад из овог 2 милијарде година старог природног нуклеарног реактора који је радио стотинама хиљада година.