1841 után az esztergomi bazilika szobordíszein dolgozott. Kopácsy József hercegprímás bízta meg az épülő székesegyház szobrainak kifaragásával. 1845-ben feleségül vette Kovács Máriát, az egri érsekség szabójának leányát. 1847-ben meghalt Pyrker prímás, a következő évben pedig jótevője, Bartolomeo Gera is. Hosszú ittartózkodása alatt aktívan bekapcsolódott a hazai művészeti közéletbe: nemcsak a "Mátyás-emlékmű" pályázatán vett részt, hanem 1848-ban a márciusi forradalom emlékére "„Szabadságoszlop”"-tervet is készített. Az szabadságharc leverése után nem kapott Magyarországon munkát, ezért hazatért Velencébe, Az 1848-as forradalmak egész Európát felbolydították, otthon éppen az első olasz függetlenségi háború dúlt. Előbb Valmarenóban, majd Cison di Valmarino városában telepedett le. Itt a helyi templomon, a Coneglianói dómon, a feltrei Berton-palotán, Agordo érseki templomán, a serravallei dómon, Moriago della Battaglia és Lutrano templomain, valamint nemesek és egyháziak mellszobrain dolgozott.