У 1948 р. на теренах Британської Палестини була створена держава Ізраїль, що призвело до консолідації арабів і кривавого збройного конфлікту. Зовнішньополітична обстановка на той час змінилася, оскільки почалася Холодна війна. Якщо країни Заходу підтримували Ізраїль, то СРСР був на боці арабських країн. Особливо це проявилось під час Суецької кризи (1956-1957 рр.), коли Ізраїль відкрито підтримали збройні сили Великої Британії й Франції. Однак загрози радянського лідера Хрущова спонукали воюючі сторони до миру. Наслідком цього стало посилення прорадянської орієнтації ряду арабських країн. Після закінчення колоніальної пори в багатьох з них були повалені монархічні режими. У 1952 р. в Єгипті прийшов до влади Гамаль Абдель Насер, в 1958 р. аналогічна революція відбулася в Іраку. Поширення отримали різні версії : баасизма і . Яскравим представником баасизму був іракський лідер Садам Хусейн. Його вторгнення в Кувейт в рамках реалізації панарабістського проекту, наштовхнулося на опір міжнародної спільноти та спровокувало війну в затоці (1991 р.).