V 19. století němečtí, a následně i belgičtí kolonizátoři, podporovali centralizaci a upřednostňovali Tutsie, jednoduše také proto, že měli evropštější vzhled než Hutuové. Ještě před kolonizací oblasti patřila sice většina Tutsiů mezi ty bohatší a vládnoucí, ale našli se i takoví, kteří patřili k rolnickému obyvatelstvu. A stejně to tak bylo i s Hutuy, většinově byli zemědělci, ale někteří jedinci měli vyšší postavení. Toto se po příchodu kolonizátorů změnilo. Pro zjednodušení zavedli, že Tutsiové představovalo označení pro vládnoucí elitu a Hutuové pro ostatní nižší skupiny obyvatelstva. Po 1. světové válce pokračovala tato praxe i za belgických kolonizátorů, kteří privilegovali Tutsie, např. i v přístupu ke vzdělání, což se samozřejmě projevilo v míře gramotnosti obou skupin. Mimo jiné byly zavedeny identifikační průkazy, kde měl každý vyznačeno zda je Hutu či Tutsij, což sehrálo významnou roli při pozdější genocidě.