На початку свого правління юний Людовик XIV та його головний міністр Мазаріні продовжують політику кардинала Рішельє, створюючи альянси з головними протестантськими силами в Європі в намаганні протистояти Габсбургам, що оточують Королівство Франція з усіх боків. Королівство Франція бере участь в Тридцятирічній війні, яка закінчується У 1648 Вестфальським миром, проте бойові дії між Іспанською імперією та Францією тривають. Іспанська імперія підтримує Фронду та заколот принца Конде (1653) проти короля. В 1659 воєнні перемоги Королівства Франція та альянс з англійськими пуританами змушують Іспанську імперію укласти Піренейський договір, закріплений шлюбом між Людовиком та іспанською інфантою, на включенні якого в мирний договір наполягає кардинал Мазаріні. Окрім того, йому вдається включити в угоду пункт про придане в 500 тисяч золотих екю за інфантою. Саме неспроможність Іспанської імперії надати обіцяну суму і призводять до нового спалаху конфлікту після смерті іспанського короля, коли Людовик розпочинає Деволюційну війну, заявляючи територіальні претензії на прикордонні міста в Іспанських Нідерландах як на придане. Війна була завершена в 1668 підписанням Аахенського миру, в результаті якого Королівство Франція змогло залишити собі одинадцять окупованих нею міст, проте змушена була повернути Франш-Конте іспанцям.