Vuonna 1974 AAW Racingin toiminta hiipui, ja Kinnunen päätti lähteä Formula 1 -sarjaan. Hän hankki John Surteesin tallin vanhan testiauton. Syntyi Suomen toistaiseksi ainoa F1-talli, joka toimi nimellä AAW Racing Team Antti Aarnio-Wihurin suostuttua lainaamaan sille nimensä, mutta varsinainen rahoitus tuli muun muassa Saloralta ja Colt-tupakkamerkiltä. Tallin koeajot ajettiin Keimolassa. Ylipainoinen ja alitehoinen Surtees-Ford osoittautui kehnoksi autoksi, tekniseksi ongelmakimpuksi. Lisäksi autoa oli käytetty tehtaalla koealustana, ja sen runko oli kärsinyt vaurioita. Talli ei myöskään saanut käyttöönsä parhaita mahdollisia renkaita. Kinnunen osallistui kuitenkin kuuteen GP-viikonloppuun, joista hän selviytyi vain Ruotsin Anderstorpissa lähtöviivalle asti. Aika-ajoissa Kinnusen sijoitus oli 25. ja kilpailuun pääsi vain 24 parasta. PR-syistä Kinnunen sai kuitenkin startata kilpailun ulkopuolisena. Kinnusen viereltä starttasi ulkopuolisena myös australialainen Vern Schuppan (aika-ajossa 26.). Itse kilpailussa Kinnusen tie katkesi 8. kierrokselle sytytystulpan aiheutettua ongelmia, autoon oli sen erittäin huono luotettavuus tiedostaen tankattu polttoainetta vain kymmentä kierrosta varten. Kovan onnen auto on nykyisin nähtävillä Turun Sanomien museossa. Saatuaan F1-kilpailujen sarjan päätökseen Kinnunen ajoi vielä Interserien Hockenheimin osakilpailun Martini Racingin Porsche 917/30 Turbolla, ja hän voitti molemmat lähdöt sijoittuen tällä yhdellä ainoalla osallistumisellaan koko kauden tuloslistalla 6. sijalle.