En la temporada 2011 va classificar-se per primera vegada pels quarts de final de l'Open d'Austràlia després d'un dur partit contra Svetlana Kuznetsova de gairebé cinc hores de joc. En la següent ronda va caure davant la número 1 Wozniacki però suficient per escalar fins a la quarta posició del rànquing. Malgrat no obtenir bons resultats en l'etapa de terra batuda del circuit, va tornar a repetir la seva gran actuació en el Roland Garros classificant-se novament per la final, però en aquesta ocasió no va poder imposar-se a Li Na. A Wimbledon no va passar de tercera ronda i en el US Open va arribar a quarta ronda. En tot l'any només va disputar una final, la del Roland Garros, i només va aconseguir 32 victòries, finalitzant en la posició 11 del rànquing individual. En la temporada 2012 van començar a davallar els seus resultats i només en la seva superfície favorita, la terra batuda, va aconseguir una actuació destacada a Estrasburg, on va derrotar a Alizé Cornet en la final. Per contra, en el Roland Garros no va passar en la tercera ronda. A Wimbledon va arribar a quarta ronda i en dobles va aconseguir classificar-se per semifinals amb Flavia Pennetta com a parella. A l'estiu disputà els Jocs Olímpics de Londres arribant a segona ronda tant en categoria individual com en dobles fent parella amb Pennetta. Finalment només aconseguí 21 victòries, el pitjor resultat des del 2002, i acabà l'any en la 35a posició. En el 2013 aconseguí uns resultats molt semblants destacant el títol individual a Marràqueix contra Lourdes Domínguez Lino. El millor resultat en un Grand Slam fou la quarta ronda a Roland Garros. Acabà la temporada amb 25 victòries i en la 42a posició del rànquing. En el 2014 no va aconseguir cap victòria en els quatre torneigs de Grand Slam i no es classificà per cap final individual, només a Florianópolis en dobles fent parella amb Silvia Soler Espinosa. El seu rendiment fou inferior i descendí fins a la posició 82 del rànquing individual.