Va ser alliberada quan va esclatar la Revolució de Febrer del 1917. Es va convertir aviat en un dels principals representants del corrent més esquerrà del PSR. Icona revolucionària de l'esquerra del PSR, va ser el paladí dels quals s'oposaven a continuar la guerra mundial i desitjaven acabar amb qualsevol vestigi de la autocràcia tsarista. Més consumada agitadora i símbol moral que hàbil política, inspirava i convencia pel seu exemple personal i la seva ferma fe cuasirreligiosa en la capacitat de l'individu per dur a terme una profunda reforma moral i social. Malgrat no pertànyer a la direcció nacional del PSR, va participar intensament en les activitats tant de la secció del partit a la capital —dominada ja pels social-revolucionaris d'esquerra— com en el camp. Mentre l'adreça moderada del partit advocava per mantenir la revolució limitada a la política i per no emprendre canvis socials, Spiridónova, igual que el corrent més esquerrà dels social-revolucionaris, propugnava una gran transformació social. Després del fallit intent del general Kornílov de prendre el poder, va començar a vituperar més intensament al Govern i a la direcció del partit, personificada en Chernov. Aviat, es va convertir en l'ànima del corrent esquerrà del partit que aviat s'escindiria del PSR.