Ved udbruddet af 1. verdenskrig var "Dreadnought" flagskib for den 4. slagskibseskadre i Nordsøen, med base i Scapa Flow. Ironisk nok for et skib, der var konstrueret til at kæmpe mod fjendtlige slagskibe, bestod dens eneste væsentlige indsats i krigen i at vædre og sænke den tyske ubåd U-29, der blev ført af kaptajnløjtnant Otto Weddigen, den 18. marts 1915. "Dreadnought" blev på den måde det eneste slagskib, der har sænket en undervandsbåd. Den var på værft til eftersyn tidligt i 1916, og fra maj 1916 gjorde den tjeneste som flagskib for 3. slagskibseskadre, med base i Sheerness ved Themsen, som en del af den styrke, der skulle modgå truslen om bombardementer af kysten fra tyske slagkrydsere. Derfor var den ikke med ved Jyllandsslaget, der var Royal Navy's vigtigste søslag i krigen. Den vendte tilbage til "Grand Fleet" i marts 1918, og fik på ny rollen som flagskib for 4. slagskibseskadre, men allerede i juli blev den trukket tilbage fra aktiv tjeneste. Den var lige som de fleste af de andre ældre slagskibe i dårlig stand efter at have patruljeret konstant i Nordsøen, og i februar 1919 blev den overført til reserven i Rosyth. "Dreadnought" blev sat til salg 31. marts 1920, og blev solgt til ophugning til T.W. Ward &amp; Company den 9. maj 1921 for £44.000. Den blev ophugget på Ward's nye anlæg i Inverkeithing i Skotland, hvortil den ankom 2. januar 1923.