Sletu v roce 1907 se účastnili vedle sokolů ze slovanských zemí (Slovinska, Srbska, Chorvatska, Bulharska a Ruska) také cvičenci z Francie, Belgie, Itálie, Lucemburska, Maďarska, Holandska a z Ameriky. Záměrem bylo uspořádat všeslovanský slet, ovšem polští sokolové nedorazili, přestože pozvánky byly natištěny v polštině, chorvatštině, srbštině, slovinštině, bulharštině a ruštině. Polský Sokol se jednak už od carského potlačení Listopadového povstání proti ruské nadvládě v letech 1830–1831 neztotožňoval se sokolským panslavismem, jednak byl pobouřen Kramářovou podporou Gautschovy volební reformy, proti které vystupoval Polský klub. V rámci všesokolského sletu v Praze se rozhodlo o založení Svazu slovanského sokolstva a ve Vídni v únoru 1908 se konala za účasti delegátů ze Srbska, Slovinska, Chorvatska a Čech ustavující schůze výboru. Bulharští sokolové se přidali písemně, v roce 1910 se přidali Poláci a v roce 1912 Rusové.