A forradalom leverése után Kós Pétert átvette a Kádár-rendszer külügyi szolgálata. Az „1956-os ellenforradalmi lázadás”-ról kiadott kormányzati Fehér könyvek nem említik sem nevét, sem ténykedését. 1957-ben a Külügyminisztérium afro-ázsiai főosztályának vezetője volt, 1958-ban Moszkvába küldték ki követtanácsosnak. 1961–1964 között a Magyar Népköztársaság ghánai nagykövete volt. 1964-1967 között a budapesti Külügyminisztériumban az ún. "„Ázsiai nem-szocialista országok főosztályát (ÁNSzO)”" vezette. 1967–1973 között a Magyar Népköztársaság nagykövete volt Indiában, majd előző munkahelyén, a Külügyminisztérium "„ÁNSzO”" főosztályán dolgozott. Doktori címet szerzett, de ennek időpontja és tartalma nem ismert. 1967-től tokiói magyar nagykövetként dolgozott 1983-ig, ekkor nyugdíjba ment. Ezután a Magyar Külügyi Intézet tudományos főmunkatársként alkalmazta az 1989-es rendszerváltásig. Közben a kínai és a japán nyelvvel foglalkozott.