Počátky sériové výroby byly poznamenány skluzy ve výrobě (na konci roku 1916 bylo dodáno jen 143 kusů místo plánovaných 280) zapříčiněné hlavně nepřipraveností dodavatelů chladičů a jejich nekvalitní prací. Vzhledem k množství objednaných letounů (objednávky se dále zvyšovaly) se na výrobě SPADů S.VII podílely mimo mateřské továrny i další výrobci ve Francii, Velké Británii a Rusku. Ve Francii to byly ještě "Blériot Aéronautique", "Les Ateliers d'Aviation L. Janoir", "Kellner et ses Fils", "Construction aéronautique Edmond de Marcay" (1800 kusů), "L'Atelier de construction d'Appareils d'Aviation Roger Sommer", "Les Ateliers de Construction Régy Frères" (200 kusů), "Société d'Etudes Aéronautiques" a koncern "Grémont". V Británii SPADy vyráběly firmy "Mann, Egerton &amp; Co" (120 kusů) a Blériotova pobočka v Brooklandu, přemístěná později do Addlestonu a přejmenovaná na "Blériot &amp; Spad" (100 kusů). V Rusku před Říjnovou revolucí vyrobila asi 100 kusů firma "Akcioněrnoje obščestvo Duks" v Moskvě. Takové množství výrobců zákonitě vedlo k určitým rozdílům mezi jednotlivými letouny např. v použitých větrných štítcích, krytech chladičů, použitých materiálech ap.