Následující den byl armádním velitelstvím vydán rozkaz, na základě kterého byli vzbouřenci okamžitě propuštěni z armády. 28. července pak byli předáni britským úřadům. Šlo o skupinu 539 vojáků, mezi kterými bylo cca 150 bývalých interbrigadistů a 350 vojáků židovského původu včetně Roberta Maxwella. Poté byli internováni v Oswestry, Yorku a od poloviny srpna 1940 v táboře Sutton Coldfield u Birminghamu. Velká část vojáků se přihlásila k britským pomocným jednotkám. Ti, co odmítli službu měli být posláni do Kanady, po zásahu vedení KSČ v Londýně však změnili názor. Postupně se urovnávaly vztahy mezi vedením armády a bývalými vzbouřenci a začalo se uvažovat o jejich návratu k československé armádě. Po napadení SSSR v roce 1941 měli zájem o návrat i vojáci sympatizující s KSČ. Prezident Beneš vyhlásil 24. prosince 1941 abolici pro všechny vzbouřence, kteří do 24. března 1942 opět vstoupí do československé armády. Zájem projevilo 316 vojáků, u 48 došlo k zamítnutí abolice. Asi 120 vojáků, kteří sloužili u britských pomocných jednotek, bylo převedeno do britské armády.