Na londýnský Wimbledon přicestoval jako třetí nasazený. V úvodních čtyřech kolech neztratil žádný set. Po vítězství nad Argentincem Guidem Pellou se do centra mediálního zájmu dostal duel proti překvapení turnaje, 772. hráči žebříčku a 23. muži v britské klasifikaci, Marcusi Willisovi, jenž prošel do hlavní soutěže po šesti výhrách až z předkvalifikace. Odborníci uvedli, že centrkurt zažil „neskutečné šílenství“, jehož intenzitě se nevyrovnal ani zisk Murrayho titulu v roce 2013. Po dohrání Švýcar sdělil, že mu to spíše připomnělo filmový scénář a dodal: „"Tenhle příběh, to je zlato. Musím říct, že mě zaujal ještě předtím, než se mě to týkalo. … Každopádně to bude jeden ze zápasů, které si budu asi vždycky pamatovat. Asi už se mi nestane, že bych nastoupil proti 770. hráči světa na napěchovaném centrálním dvorci".“ Následně na jeho raketě zůstali Brit Daniel Evans a americký tenista z konce první třicítky Steve Johnson.