Předpokládá se, že hlavní dobou osídlení bylo 12. a 13. století, kdy na přání českých králů proudili do země němečtí kolonizátoři, kteří pro obec později používali název Fronau. Od konce 13. století do zhruba poloviny 14. století patřil Vranov Nothaftům, po nich ji přebírají Leuchtenberkové. V roce 1370 se obec vyskytuje v seznamu leuchtenberských lén ve tvaru Franow, v zemských deskách z roku 1363 jako Wranow a z roku 1364 jako Fronaw (vyslovovalo se Fronau). Od roku 1434 vlastnili obec Šlikové a ta se stala součástí loketského panství Kašpara Šlika. Ve šlikovském urbáři z roku 1454 je obec uváděna jako Fronau. V roce 1471 zabavuje král Jiří z Poděbrad Šlikům jejich majetky, včetně Vranova. Ty jsou převedeny na Jindřicha II. z Plavna, ale již v roce 1476 jej král Vladislav II. vrací Šlikům. Po prohrané bitvě u Mühlberka v roce 1547 (Šmalkaldská válka) byl majitel Vranova Jeroným Šlik uvězněn v Lokti a potrestán odnětím svých lén. V roce 1551 byl Vranov zapůjčen Henrichu IV. z Plavna, roku 1599 kupuje Vranov hejtman loketského kraje Jošt Thüssel z Taltitz a v roce 1615 jej získávají Štampachové, konkrétně Engelhard ze Štampachu. Ten jej však na příkaz císaře Ferdinanda II. musel v roce 1628 prodat. Od roku 1667 až do roku 1850 vlastnili Vranov Nosticové, poté se stal samostatnou obcí.