A Szovjetunió nem végzett javításokat a csatorna azon részén, amely a Belarusz SZSZK-hoz került. A vízi út elhanyagolt fehérorosz részén, mivel egy idő után elvadult és egyedülálló ökoszisztémává vált, 1970-ben létrehozták a Szapockini Biológiai Rezervátumot a terület megőrzésének elősegítése érdekében. A lengyel kulturális és művészeti miniszter 1968. december 21-i határozata szerint az Augustówi-csatornának az Augustówtól az államhatárig tartó szakaszát műemlékké nyilvánította az infrastruktúrával együtt: a zsilipek, gátak, hidak, házak, a karbantartási épületek, a környezet, és a táj I. osztályú műszaki műemlék lett. Ezt követően, 1979. február 9-én, a suwalski vajdasági határozattal az Augustówi-csatornát teljes hosszában felvetették a műemlékek nyilvántartásába. A Szovjetunió széthullása tovább nehezítette a vízi út kihasználását, mivel a Niemnowo-zsilip felőli vége alig 2 km-re került az újonnan létrejövő Litvánia határától, így még egy határátlépés szükséges a Nyemanon való végighajózáshoz, ráadásul a folyó a Kalinyingrádi terület határfolyója is lett. Ezzel a csatornán és a Nyemanon való végighajózáshoz összesen 4 országot kell érinteni, ami megnehezíti és rontja a megfelelő kihasználást.