Namnet Ålidhem har sitt ursprung i sammansättningen av begreppen för ett vattendrag, å, och en backe eller bergsluttning, lid beskrivandes relationen mellan Umeälven och landskapets kupering. När laga skiftet ägde rum 1885 fanns på platsen för den nuvarande stadsdelen ingen bebyggelse vid sidan av tre soldattorp samt några fäbodar och kvarnar. I övrigt bestod landskapet av betes- och myrmark. Årtiondet efter stadsbranden i Umeå 1888 tillkom ett antal industrier – ett tegelbruk, en terpentin- och tjärfabrik samt två sågverk – längs älvstranden öster om centrum med syfte att försörja stadens återuppbyggnad. 1903 påbörjades även byggnationen av ett nytt lasarett norr om det område som kallades Ålidbacken. Gradvis utvecklades i samband med detta bostads- och näringsområden på Ålidbacken och vidare i sydost längs älvstranden. Från 1920-talet växte stadsdelen Sofiehem fram med egna hem och arbetarbostäder. I december 1960 antog stadsfullmäktige en stadsplan för det i stort sett obebyggda Ålidhem, öst om Ålidbacken och norr om Sofiehem. I planen angavs ambitionen att uppföra 150 villor och 45 radhus. Under våren 1961 fick Umeå kommun emellertid ett förhandsbesked om regeringens ambitioner att 1963 föreslå etableringen av ett universitet på orten. Den 16 maj 1961 valde därför byggnadsnämnden att återkalla planen för att istället påbörja planeringen för storskalig bostadsförsörjning.