De första bevisen på bosättning är fynd från Suursuonmäkis begravningsplats och dessa dateras till den förromerska järnåldern, 500 f.Kr.–år 0. Ön koloniserades under medeltiden (senast under 1300-talet) av en svensktalande befolkning. Denna fördrevs och/eller dödades i samband med Nordiska tjugofemårskriget mellan Sverige och Ryssland efter år 1570. Nya, finsktalande bosättare började flytta till ön från området mellan Kotka och Viborg i slutet av 1630-talet. I slutet av 1800-talet noteras befolkningen som i princip uteslutande finsktalande, med enda svensktalande personer de vid tullbetjäningen på ön.