Haase hade betydande andel i förberedelserna till novemberrevolutionen 1918, men han ville ej överlåta regeringsmakten, och därmed ansvaret för antagandet av vapenstilleståndsvillkoren, till vänstern inom socialdemokratin. I stället bildades därför en av tre representanter för vardera av de båda socialdemokratiska grupperna bestående folkombudsmannaministär med Friedrich Ebert och Haase som ledare. Haase övertog själv utrikesärendena. Den nya regeringen förlamades av splittringen inom socialdemokraterna och bildandet av Spartacusförbundet, vilket Haase, trots att han motsatte sig införande av rådsdiktatur, ej ville bekämpa med våld. Han och hans bägge partikamrater utträdde därför den 29 december ur regeringen. Han blev vänsteroppositionens ledare i nationalförsamlingen och försökte motverka sitt partis närmande till spartakisterna; i stället eftersträvade han kontakt med de västerländska socialistpartierna utomlands. Han utsattes den 8 oktober 1919 utanför Riksdagshuset i Berlin för ett revolverattentat av en sinnesförvirrad f.d. militär, som gjorde honom ansvarig för sina personliga motgångar. Haase avled en månad senare till följd av skadorna.