În anul 1395 otomanii au atacat Țara Românească pentru a-l pedepsi pe conducătorul ei, Mircea cel Bătrân, pentru incursiunile sale pe teritoriul lor. Trei vasali sârbi au luptat de partea otomanilor: regele Marko, magnatul Konstantin Dragaš și despotul Stefan Lazarević (fiul și moștenitorul prințului Lazăr). Bătălia de la Rovine, care a avut loc la 17 mai 1395, a fost câștigată de valahi; Marko și Dragaš au fost uciși în luptă. După moartea lor, otomanii au anexat teritoriile lor, pe care le-au unit într-o provincie otomană cu centrul administrativ la Kiustendil. La treizeci și șase de ani de la bătălia de la Rovine, cronicarul medieval bulgar Constantin Filozoful a scris "Biografia despotului Stefan Lazarević" și a consemnat ceea ce Marko i-a spus lui Dragaš în ajunul bătăliei: „Spun și mă rog Domnului să-i ajute pe creștini și pentru mine să fiu printre primii care vor muri în acest război.” Cronica menționează că Marko și Dragaš au fost uciși în luptă. O altă sursă medievală care menționează moartea lui Marko în Bătălia de la Rovine este Cronica de la Dečani.