V roce 1410 byl římským králem korunován uherský král Zikmund Lucemburský. Ten usiloval i o získání Dalmácie, kterou jeho protivník o získání královské koruny (Ladislav Neapolský) prodal Benátčanům. Zikmund toužil po získání Dalmácie, ale ve válce mu bránily neurovnané vztahy s Polskem. Jako římský císař byl totiž i ochráncem Řádu německých rytířů, kteří v té době bojovali právě s Polskem. Po jejich porážce u Grünwaldu (1410) nutně potřeboval urovnat vztahy se svým švagrem, bývalým protikandidátem na získání uherského trůnu a polským králem Vladislavem II. Jagellem. Téhož roku došlo v Kežmarku k setkání krále Zikmunda a bratrance polského krále, litevského velkoknížete Vitolda. Zikmund přislíbil, že bude u velmistra Řádu žádat zastavení bojů s Polskem.