V roce 1968 se církvi podaří využít demokratizace politického života. Jsou obnovena sdružení zakázaná v roce 1950, začíná opět vycházet církevní časopis a je založen bohoslovecký seminář. Přestože některé z těchto výhod byly po okupaci Československa v srpnu 1968 odvolány, stav církevního života se před rok 1968 již nevrátil. I nadále se jednotlivě objevují případy perzekuce adventistů ve výkonu vojenské služby, působení kazatelů, při organizování akcí pro děti a mládež, veřejném působení či v možnosti dosažení středního a vyššího vzdělání, oficiálně je ale církev tolerována. Na nejvyšší úrovni panuje mezi státní správou a představiteli církve míra shody, kterou jen stěží nalezneme u ostatních církví. Průvodním jevem tohoto stavu byla také skutečnost, že část kazatelů a téměř všichni administrátoři církve (předsedové, tajemníci) se nacházeli na seznamech spolupracovníků StB. Oldřich Sládek, který byl předsedou církve od roku 1963 do roku 1989 obdržel za příkladnou spolupráci se státem čestný doktorát teologie a prezidentem republiky mu byla také propůjčena dvě vysoká státní vyznamenání.