Před první světovou válkou byl podporovatelem jihoslovanské myšlenky se srbskými konturami, a proto byl po sarajevském atentátu (1914) internován v Aradu. Koncem roku 1918 vyjádřil podporu nově vzniklému Království Srbů, Chorvatů a Slovinců, za což byl odměněn postem konjického starosty (1918–1920). Roku 1920 se s rodinou přestěhoval do Bělehradu, kde získal místo imáma v mešitě Bajrakli namísto odvolaného Mehmeda Remzi Deliće. Za svou loajalitu k novému jihoslovanskému státu byl poté roku 1923 odměněn úřadem vyššího vojenského imáma a referenta Ministerstva vojska a námořnictva.