Prashad va fer una entrevista rellevant sobre la Revolució egípcia de 2011 a "Radical Notes," on va comparar la caiguda del president egipci Hosni Mubàrak amb la caiguda del dictador mexicà Porfirio Díaz:La Revolució Mexicana va començar el 1911, però no es va consolidar amb el Partit Revolucionari Institucional fins a la Constitució de 1917 i l'arribada de Carranza a la presidència el 1920 o potser de Cárdenas el 1934. Trobo molts paral·lelismes entre Mèxic i Egipte. En ambdós casos, l'esquerra no estava prou desenvolupada i els perills de la dreta sempre persistien. Si l'antic Egipte es va acabar, com ho va fer l'estat de Porfirio Díaz, els camperols i la classe obrera podrien anar més enllà de l'espontaneïtat i presentar una estructura més sòlida. L'espontaneïtat està bé, però si el poder no es pren amb eficàcia la contrarevolució augmentarà de manera eficaç i segura.En un assaig posterior, va afirmar que la Primavera Àrab forma part d'un llarg procés: la «Revolució Àrab». Va argumentar que les revoltes de 2011 continuen plantejant les dues «preguntes sense resposta»: la de la política (contra les monarquies i les dictadures) i la de l'economia (a fi de construir una economia independent). A més, considera que la Primavera Àrab forma part d'un procés històric que ell qualifica de «revolta contra el mercat» (en oposició a les revoltes a l'Europa de l'Est, que considera una «revolta pel mercat»). En dos assajos, exposa el que descriu com els fracassos de la política dels EUA a l'Orient Mitjà. Els dos pilars del cinisme estatunidenc són la seva necessitat d'autocràcia com aliada en la seva «guerra contra el terrorisme» i la seva necessitat de donar suport a Israel per tots els mitjans. La prova d'aquesta política conservadora dels Estats Units es va produir en l'elecció d'Obama de Frank G. Wisner, a qui ell anomena ""bagman" de l'Imperi", com a enviat dels EUA a Mubàrak.