Dyrtiden førte til utilfredshed blandt arbejderne, og arbejdskampen i foråret 1916 førte til storlockout, som igen nær havde ført til generalstrejke. På grund af de gode tider var der mindre uro i det følgende år, men mod slutningen af krigen voksede den sociale uro omkring på arbejdspladserne. I 1917 og i 1918 var der store demonstrationer mod dyrtiden i Kristiania. Efter februarrevolutionen og oktoberrevolutionen i Rusland blev mange arbejdere påvirket i radikal retning. I april 1918 var der arbejderoptøjer i Sulitjelma, hvor soldater fra Trondheim måtte genoprette ro og orden. I Kirkenes var der i flere måneder et regulært arbejderdiktatur, som blev ledet af et råd med fire medlemmer. På Arbeiderpartiets landsmøde i påsken 1918 fik den revolutionære opposition flertal, og Kyrre Grepp blev valgt som leder.