Mens de to hære stod overfor hinanden i skyttegravene ved Petersburg i juli 1864, godkendte Burnside en plan, som var blevet foreslået af et regiment af kulminearbejdere fra Pennsylvania i hans korps om at grave ned under de konfødereredes linjer og placere en mine der. Når den blev bragt til sprængning, kunne man så opnå et overraskende gennembrud. Minen blev sprængt den 30. juli i det, som kaldes slaget ved krateret, men på grund af indblanding fra Meade havde Burnside få timer inden sprængningen fået ordre til ikke at bruge sin division af sorte tropper, som han specielt havde trænet til denne opgave, men bruge utrænede hvide i stedet. Han kunne ikke beslutte, hvilken division han skulle vælge i stedet, så han bad sine tre underordnede chefer om at trække lod. Den udvalgte division var den, som blev kommanderet af brigadegeneral James H. Ledlie, som undlod at orientere sine mænd om, hvad der forventedes af dem, optrådte beruset langt bag ved linjerne under slaget og udviste intet lederskab. Ledlies mænd angreb ind i krateret i stedet for at gå uden om det, gik derved i en fælde og blev udsat for morderisk ild fra konfødererede styrker langs med randen, hvilket resulterede i store tab.