Я́н Замо́йський (або "Іван Замойський", ; 19 березня 1542, с. Скоківка — 3 червня 1605, м. Замостя) — урядник та державний діяч Речі Посполитої. Представник шляхетського роду Замойських гербу Єліта. Великий канцлер коронний (1578—1605), сенатор. Великий гетьман коронний (1581—1605), великий підканцлер коронний (1576—1578), королівський секретар (з 1565). Генеральний староста краківський (1580—1585), ординат Замойський (1589—1605). Староста белзький, мендзижецький, кшешовський, книшинський, тикоцинський і дерптський. Засновник міста Замостя та Замойської академії (1595); ректор нації Падуанського університету. Виховувався у кальвіністській родині, але перейшов у католицизм. Був соратником польського короля Стефана Баторія. У війні за польську спадщину розбив війська Максиміліана ІІІ під Бичиною (1588). Брав участь у Лівонській війні (1577—1582), війні зі шведами (1600—1611), Молдавських походах (1595, 1601).