Nadiradze syntyi ja sai koulutuksensa Kutaisissa, Georgiassa (joka kuului silloin Venäjän keisarikuntaan), ja opiskeli lakia Moskovan yliopistossa vuosina 1912–1916. Palattuaan Georgiaan hänen ensimmäiset säkeensä julkaistiin vuonna 1916 georgialaisessa symbolistilehdessä "Tsisperi qantsebi" ("Siniset sarvet"). Runo "Otsneba Sakartveloze" (, "unelma Georgiasta") merkitsi hänet yhdeksi sukupolvensa lupaavista runoilijoista. Hän tuli nopeasti modernismin, erityisesti Émile Verhaerenin, vaikutuksen piiriin ja nousi yhdeksi georgialaisen Siniset sarvet -symbolistiryhmän johtohahmoista. Hänen varhaiselle runoudelleen luonteenomaista oli toivottomuus, juuri ennen maan lyhytaikaista itsenäisyyttä vuosina 1918–1921 ja puna-armeijan hyökkäystä vuonna 1921. Juuristaan huolimatta Nadiradzen kyky välttää selkeitä poliittisia teemoja salli hänen mukautua kommunismin ideologisiin vaatimuksiin vähemmän traumaattisesti kuin muiden Sinisten sarvien jäsenten. Kuitenkin vuonna 1937 Nadiradze pelastui Stalinin vainoilta vain sattumalta: Nadiradze pidätettiin yhdessä symbolistikollegansa Sergo Kldiašvilin kanssa, mutta heidän NKVD:n kuulustelijansa joutui itsekin pidätetyksi ja heitä koskevat tiedot hukkuivat.