Селя́нська війна́ (; ) — в історіографії найбільш значні виступи простолюду (посполитих, селян, кріпаків тощо) впродовж історії. Як термін запроваджений до наукового обігу Фрідріхом Енгельсом 1850 року у праці "Селянська війна в Німеччині", присвяченій великому повстанню німецьких селян 1524—25 років. Поширене в радянській історіографії, особливо у повоєнний період у дослідженнях російської історії. До селянських війн відносять китайські Повстання жовтих пов'язок (184–205), власне селянську війну (874—884), повстання Хуана Чао (875–884), Повстання секти Білого лотоса (1796 — 1804); французьку Жакерію (1358), німецьку селянську війна (1524–1525); московські повстання Болотникова (1606—1607), Разіна (1676—1681), Булавіна (1707—1709), Пугачова (1773–1775); а також наші селянсько-козацькі рухи — Хмельниччину (1648—1649) і Коліївщину (1768–1769).