În Războiul dintre Liga Sfântă și Imperiul Otoman, forțele Monarhiei Habsburgice au cucerit o mare parte a Ungarei Otomane. Cu toate acestea, noii ocupanți s-au confruntat curând cu rezistența magnaților maghiari conduși de Francisc Rákóczi al II-lea, ce a culminat cu răscoala lui Rákóczi, care s-a răspândit din 1703 în Ungaria de Sus (teritoriu aflat astăzi în cea mai mare parte în Slovacia), Transilvania și Rutenia Carpatică. Trupele rebelilor au fost învinse decisiv în 1708 de o armată habsburgică condusă de feldmareșalul Sigbert Heister, susținută de forțele rasciene (sârbe), în Bătălia de la Trencsén. Deoarece conflictul mocnea în continuare, președintele "Hofkriegsrat"-ului prințul Eugen de Savoia l-a numit pe feldmareșalul maghiar loialist János Pálffy ca negociator-șef. În noiembrie 1710 Pálffy a luat legătura cu comandantul militar antihabsburgic Sándor Károlyi și a obținut un armistițiu pe 13 ianuarie 1711.