A scăpat din exil în 1899 și a călătorit la Paris, unde a început să se manifeste ca un apărător ferm al naționalismului turc și al panturcismului. S-a întors în Rusia în 1903, s-a stabilit la Zöyebașı, lângă Simbirsk, și a început să scrie intens pe acest subiect. El a atras un mare interes public prin lucrarea "Üç Tarz-Si Siyaset" (Trei politici), care a fost tipărită inițial în 1904 în revista "Turk" din Cairo. Acest studiu-manifest cerea turcilor să abandoneze Imperiul Otoman multietnic și să se concentreze în schimb pe identitatea lor turcească. El a fost unul dintre cofondatorii Ittifaq al-Muslimin, un partid liberal-democratic al musulmanilor din Rusia. În 1908 s-a întors la Istanbul și a devenit un ideolog al identității turcești. Ideile sale au început să atragă un tot mai mare interes odată cu Revoluția Junilor Turci și cu începutul celei de-a doua perioade constituționale. În 1911 a fondat "Asociația" "Türk Yurdu", împreună cu Ahmet Ağaoğlu, Ali Hüseynzade și alții. În noiembrie 1911 Türk Yurdu a început să publice o revistă omonimă, care avea scopul de a deveni forța intelectuală ce susținea naționalismul turcesc.