У јесен 1942. године, када је борба за Стаљинград (сада Волгоград) достигла свој врхунац, јавила се потреба за новим тешким самоходним јуришним возилом. Возило је требало да пружа подршку пешадији, искључиво у уличним борбама. У то време једино возило специјализовано за ту улогу било је СтуИГ 33, док се друго возило те намене (Брумбер) налазило у фази пред-производње. Прво је предложено да се хаубица 210 -{mm}- монтира на шасију неког тенка али до реализације тога никада није дошло. Дана 5. августа 1943. године, решено је да се на шасији тенка Тигар постави бацач ракетних мина 380 -{mm}-. Ново оружје је по спољњем изгледу подсећало на јуришни топ Брумбер али је било много теже и имало јаче наоружање. Предузеће „Алкет“ је октобра 1943. године направило први прототип и он је 20. октобра представљен Хитлеру на тренажном полигону у источној Пруској. Прототип је интензивно испитиван све до априла 1944. године, када је одобрена његова производња под именом Штурмтигер.