У пролеће 1816. године Вујица и Јеврем Обреновић у Цариграду од Порте траже права која су Србима обећана Букурешким миром 1812. године. У том периоду Вујица Вулићевић, кнез смедеревске нахије, учествује у свим важним пословима и практично је друга личност у Србији, иза кнеза Милоша. Вујица Вулићевић је био у депутацији, која је крајем 1820. године, упућена у Цариград, са овлашћењем да тражи потпуну самоуправу за Србију. У току њиховог боравка у Турској, 1821. године, у Грчкој је избио устанак. Страхујући од српске подршке грчким устаницима, султан Махмуд II је српске изасланике ставио у притвор. У заточеништву су остали до 1826. године.Потпуно отуђен од политичких збивања и државних послова остатак живота Вујица је провео на свом имању у Азањи, у засеоку Грчац.