Дана 7. априла 1848. године, као одговор на грађанску петицију, скупштина државе Њујорк донела је "Закон о имовини удате жене", дајући женама право да задрже имовину коју су донеле у брак, као и имовину коју су стекле током брака. Повериоци нису могли запленити женину имовину да би наплатили мужевљеве дугове. Уочи усвајања овог закона, 1846. године присталице су издале брошуру, чији је аутор вероватно судија Џон Фајн која се ослањала на познавање читалаца са Декларацијом о независности Сједињених Држава како би инсистирали на томе „Да су сви створени слободни и једнаки...", и да би се ова идеја требала подједнако односити на оба пола. „Жене, као и мушкарци, имају право на пуно уживање у практичним погодностима устава“. Група од 44 удатих жена из западног Њујорка писале су Скупштини марта 1848. године, рекавши да „ваша Декларација о независности изјављује да владе своје праведне моћи изводе из сагласности оних над којима се влада. А како жене никада нису пристале, биле представљене или признате од стране ове владе, очигледно је да се у правди од њих не може тражити оданост..."