Царство се у овом периоду суочувало са низом војних пораза током Великог турског похода, почевши од неуспеле опсаде Беча 1683. године. Након погубљења паше Кара Мустафе, настао је период честих промена великих везира — само у периоду 1683.–1695 сменило се једанаест ових Османских премијера. Елмас Мехмед-паша је изабран за великог везира 2. маја 1695. од стране султана Мустафе другог лично. Био је успешнији од претходника, и заједно са султаном извојевао две победе над Хабзбуршким царством — у биткама код Лугоша (данашња Румунија) 1695. и код Хетина (данашња Србија) 1696.