Од средине августа, у саставу Прве пролетерске дивизије борила се на подручју источног дела Санџака и у југозападној Србији, у септембру на Мокрој гори, око Ужица и на Равној гори, затим је учествовала у ослобођењу Ваљева и Уба. У Београдској операцији, нападала је правцем Раковица—Дедиње—Славија—Калемегдан. Нарочито се истакла у продору кроз Београд 16. октобра кад је овладала Дечанском улицом (улица Моше Пијаде) и 17. октобра, кад је заузела Игуманову палату и избила на Теразије, које су Немци упорно бранили. Почетком децембра пребачена је на Сремски фронт, где води тешке борбе у Маторој шуми, око Шида и Товарника, а касније на линији Сељани—Гуња. Учествовала је и у пробоју Сремског фронта 12. априла и у гоњењу непријатеља на запад, водећи с њим оштре борбе код Славонског Брода и Плетернице. Почетком маја истакла се у борбама у рејону Клањец, а у рејон Цеља избила је 12. маја где је учествовала у заробљавању одсечених непријатељевих снага на просторији Цеље—Шоштањ.