После тога Београд је поново погранична варош, и то све новог аустријско-турског рата. Аустријска војска под командом принца Еугена Савојског поново заузела Београд 17. августа 1717. Пожаревачким миром Београд и север Србије су припојени Аустрији. Војну управу је 1720. заменила Београдска администрација, чији је председник до 1733. био кнез Александар Виртембершки. Од 1723. до 1736. трајала је изградња Београдске тврђаве на месту порушене тврђаве према захтевима савремених војно стратешких потреба, по плановима пуковника Николе Доксата де Мореса. Аустријска владавина Београдом у периоду од 1717. до 1739. означена је правом трансформацијом града, јер он губи до тадашње турско-источњачке црте и поприма обележја средњеевропског града. Поред тврђаве и варош је опасана бедемима, а изграђена су и нова здања. Оживљава трговина, а у њега се све више досељавају Немци, Мађари, Французи, Чеси и др. Варош је подељена на Немачки Београд на Дунаву и Српску варош на Сави. Одлуком цара Карла VI у Немачком Београду су могли становати само Немци, док су сви стали морали да се иселе у савску варош. Цар Карло VI је потврдио одлуку којом је је за за београдског митрополита поставио Мојсија Петровића.