Leopold I. využil chvíle pokoja, aby sa sústredil na vyriešenie „tureckej otázky“. V roku 1697 sa stal Eugen hlavným veliteľom habsburských vojsk v Uhorsku. Na nabádanie k opatrnosti zo strany cisára príliš nedal a 11. septembra pripravil početne silnejšej tureckej armáde zdrvujúcu porážku v bitke pri Zente. Potom vpadol do Bosny a dobyl Sarajevo, čím sultána prinútil k rokovaniu o mieri, ktoré vyvrcholilo stiahnutím tureckých vojsk z podstatnej časti Uhorska a Sedmohradska. Éra tureckej rozpínavosti bola definitívne ukončená a začal pozvoľný pád Osmanskej ríše.