אוריס הקים את צבא המורדים שלו בשם " חזית הגדה המערבית של הנילוס המערבי " (WNBF) בשנת 1994. אף שהוקם בזאיר בברכתו של מובוטו סזה סקו, הקבוצה נתמכה ברובה על ידי ממשלת סודאן, מכיוון שמשטרו של מובוטו כבר היה בירידה סופנית בנקודה זו. ה- WNBF נלחם על פרישתו של אזור תת-הנילוס המערבי או על השבתו של אידי אמין כנשיא אוגנדה. אוריס הצליח להשיג תמיכה בצפון אוגנדה על ידי ניצול המתחים האתניים והיעדר הזדמנויות הפיתוח באזור, והציע למתגייסים כסף פוטנציאלי בתמורה להצטרפות ל-WNBF בעודו מבצע התקוממות נגד ממשלת אוגנדה, אוריס ככל הנראה ביצע הפרות זכויות אדם על ידי נטיעת מוקשים בניסיונות מארב. הוא גם נלחם עם חסידיו במלחמת האזרחים הסודאנית השנייה בצד ממשלת סודאן. במארס 1997, ה- WNBF ובעלות בריתה ספגו תבוסה כבדה כאשר מורדים של ה-SPLA הדרום-סודנים דרסו את בסיסיהם בזאיר ובסודאן, ואז ארבו לכוחותיהם הנסוגים ליד יי במהלך מבצע הרעם". אוריס נפצע קשה במהלך קרב זה, ו- WNBF הרס כמעט לחלוטין. מרבית לוחמי ה- WNBF, כולל סגן מפקד עבדולאף טיואה, נהרגו או נפלו בשבי. אוריס ושרידי המיליציה שלו ברחו לאחר מכן לג'ובה. מכאן ואילך, ה- WNBF "בילה בעיקרו" ככוח לוחם.