בשנת 1944 שהה כבר הצבא האדום על אדמת פולין. בשנה שקדמה לה חשף הצבא הגרמני את טבח יער קאטין בו נרצחו 22,000 קצינים ואזרחים פולנים בידי הנ.ק.ו.ד. בהוראת סטלין בשנת 1940. גילוי זה, והשימוש התעמולתי המושכל שעשה בו שר התעמולה הנאצי, יוזף גבלס, הביאו לניתוק הקשרים בין הממשלה הפולנית הגולה ובין ברית המועצות. עם מותו של ולדיסלב שיקורסקי, ראש הממשלה הפולנית הגולה, בתאונת מטוס ביולי 1944, חל פיחות בכוחה של הממשלה, ונעשו ניסיונות להקים לה ממשלה מתחרה על אדמת ברית המועצות, ולאחר כיבוש מזרח פולין, בלובלין תחת השם "הוועד הפולני לשחרור לאומי". "צבא המולדת" בפיקודו של בור-קומורובסקי, היה כפוף למרות ממשלת פולין הגולה בלונדון. התקרבות יחידות החלוץ של הצבא האדום לנהר ה בסמוך לוורשה, חייבה פעולה מהירה. היה ברור כי אם ברצון הלאומנים הפולנים שהיוו את אנשי הממשלה הגולה ואנשי "צבא המולדת" להשפיע על עתידה של פולין, ולמנוע השתלטות קומוניסטית על ארצם ואובדן חבליה המזרחיים לטובת ברית המועצות, עדיף שיהיו אלו אנשי צבא המולדת אשר יגרשו את הנאצים מוורשה, ולא אנשיו של קונסטנטין רוקוסובסקי, מפקד "החזית הבלארוסית הראשונה" של הצבא האדום.