Pocházel z významného českého šlechtického rodu Lobkowiczů, patřil k rodové větvi označované později jako mělnická. Narodil se v Praze jako třetí syn polního maršála Jana Jiřího Kristiána z Lobkowicz (1686–1753) a jeho manželky Karolíny, rozené Valdštejnové (1702–1780). Od mládí sloužil v armádě a pod otcovým velením se zúčastnil války o rakouské dědictví, již v roce 1748 byl podplukovníkem. V roce 1752 dosáhl hodnosti plukovníka, později se několikrát vyznamenal v sedmileté válce. V roce 1757 byl zraněn v bitvě u Kolína a o rok později byl povýšen na generálmajora. V dalších letech vynikl v tažení v Německu a v roce 1760 získal Vojenský řád Marie Terezie. Po sedmileté válce byl povýšen na polního podmaršála a poté vstoupil do diplomatických služeb. V letech 1764–1777 byl rakouským velvyslancem v Petrohradě, kde se mimo jiné zajímal o vědy, literaturu a umění. U carského dvora vydržoval vlastní orchestr, který později převezl do Vídně. Během diplomatické mise v Rusku byl povýšen na generála jízdy (1771) a nakonec mimo aktivní službu dosáhl hodnosti polního maršála (1785). Mezitím v roce 1772 získal Řád zlatého rouna, byl též císařským tajným radou a komořím.