Vystudoval filozofii a lékařství na univerzitách v Padově a v Benátkách. V letech 1801–1807 vystřídal řadu významných funkcí v tzv. Sedmiostrovní republice ("Eptánisos Politía"), která byla v jeho éře rusko-tureckým protektorátem (do roku 1807, poté vládu převzali Francouzi). Byl jejím státním tajemníkem, ministrem vnitra a ministrem zahraničních věcí. Roku 1807 vstoupil do diplomatických služeb ruské říše. Byl velvyslancem ve Vídni a Švýcarsku. Vrcholem jeho diplomatické kariéry byl Vídeňský kongres v letech 1814–1815, kde zastupoval ruského cara Alexandra I. Za odměnu byl roku 1816 jmenován státním tajemníkem zahraničních věcí Ruska. Z diplomatických služeb cara odešel po zahájení řeckého povstání (1821), pro něž se mu nepodařilo získat ruskou podporu. Přesídlil do Švýcarska a propagoval řecké zájmy u evropských dvorů. Rovněž za své peníze nakupoval zbraně a posílal je řeckým povstalcům. Roku 1827, po vítězství povstání, byl zvolen prezidentem nezávislého Řecka. Orientoval ho na Rusko, což se nelíbilo Britům, Francouzům ani Bavorům, kteří všichni považovali řecké území za oblast svých zájmů. Zemí proto zmítaly brzy silné vnitřní spory a vypukla občanská válka.