Řada představitelů avantgardy revoluci přivítala (Blok v poémě "Dvanáct", Majakovskij ve "Správné věci"), vznikly novátorské spisovatelské skupiny OBERIU (Sdružení skutečného umění), jejímiž členy byli Daniil Charms nebo Alexandr Vveděnskij, nebo Serapionovi bratři (Konstantin Fedin, Venjamin Kaverin). Na téma revoluce a občanské války vznikly knihy "Rudá jízda" (Isaak Babel), "Tichý Don" (Michail Šolochov), "Bílá garda" (Michail Bulgakov). V roce 1934 se konal první sjezd Svazu sovětských spisovatelů, na kterém byl přijat socialistický realismus jako obecně závazná doktrína. Jejími představiteli byli Maxim Gorkij, Nikolaj Ostrovskij, který popsal svoji účast v budování země navzdory fyzickému handicapu v autobiografii "Jak se kalila ocel", Vasilij Ažajev ("Daleko od Moskvy"), nebo básník Sergej Michalkov, autor textu sovětské hymny. Upevňování Stalinovy moci vedlo k potlačování tvorby satiriků jako Andrej Platonov nebo Michail Zoščenko. Někteří spisovatelé byli popraveni (Isaak Babel, Arťom Vesjolyj), jiní zemřeli v nápravném táboře (básník Osip Mandelštam), další nemohli publikovat (Michail Bulgakov).