Після капітуляції Німеччини в листопаді 1918 року була прийнята перша Тимчасова конституція Литви та була організована перша влада прем'єр-міністра Августина Волдемараса. У той же час почали організовуватися армія та інші державні структури. Водночас національна Литва воювала проти більшовиків, які проголосили Литовську Радянську Соціалістичну Республіку (згодом з неї було утворене маріонеткове об'єднання Литовсько-Білоруська Радянська Соціалістична Республіка), проти білогвардійської армії Бермондта (див. Марка Західної добровольчої армії), а також проти Польщі (Див. Серединна Литва та Віленський край). У жовтні 1920 р. Польща взяла під свій контроль Віленський край разом з частиною міста Вільно. У 1920 році згідно з Версальською угодою, з колишньої Пруської області, що знаходилися на півночі річки Німан утворили Мемельський край () під мандатом Ліги націй. Так як до цього часу не було вирішене майбутнє Литовської держави і не була визнана її самостійність міжнародними спільнотами — область не була передана країні. У 1923 році, після Клайпедського повстання, територія краю була анексована Литвою.