A la Palestina històrica, només els homes camperols (els "felahin") i els beduïns portaven tradicionalment una kufiyya, cridada "hatta"; era blanca i negra, i indicava un estatus social humil, rural i patriarcal. La kufiyya els diferenciava dels "effendi" que habitaven les ciutats i que marcaven la seva superioritat social portant un "tarbush" o fez de color marró. El 1936, van ser els camperols els qui van emprendre la revolta palestina contra les autoritats mandatàries britàniques, i en els primers anys de la insurrecció la seva kufiyya els delatava quan obstaculitzen a les ciutats, i els convertia en un blanc fàcil per a les tropes britàniques. L'agost de 1938, època en la qual la revolta va aconseguir el seu punt àlgid, el comandament palestí va ordenar que tots els "effendi" abandonessin el fez per la kufiyya perquè els rebels poguessin confondre's amb els altres ciutadans. Encara que alguns "effendi" es van resistir, les fonts de l'època relaten que ràpidament els habitants de les ciutats van adoptar amb entusiasme la kufiyya com un símbol d'unitat nacional, alhora que es convertia per als camperols en un element democratizador que per primera vegada esborrava les marques exteriors de distinció social i d'antagonisme entre allò rural i l'urbà.