Aquest complex estructural de temples va ser la culminació de les creacions arquitectòniques que van ser iniciades pel rei Narasimha Varma I -popularment nomenat com Mammalla, després que la ciutat s'anomenés Mamallapuram-, a mitjan segle VII començant amb els temples excavats en les coves i els «rhatas» monolítics (temples en forma de carro). Encara que la creació arquitectònica de l'escultura de talla i les estructures de connexió van continuar durant els períodes posteriors, com es veu a la cova d'Atiranachanda, els raths de Pidari i la cova del tigre, el temple de la Costa va ser la principal construcció per l'elegància arquitectònica entre tots els temples construïts pel rei Rajasimha (700-728) també conegut com a Narasimhavarman II, de la dinastia Pal-lava. Ara s'infereix que aquest complex del temple va ser l'últim d'una sèrie de temples que semblaven existir en la costa submergida; això està recolzat per l'aparició d'un contorn dels seus temples germans enfront de la costa durant el tsunami de 2004 que va afectar aquesta zona. L'arquitectura del temple de la Costa va ser continuada pels membres de la dinastia Txola que van governar Tàmil Nadu després de derrotar als Pal-laves.