A la Conferència de Ialta al febrer de 1945, Stalin va ser capaç de presentar-se als seus aliats occidentals, Franklin Roosevelt i Winston Churchill amb un fet consumat a Polònia. L'Exèrcit Roig havia ocupat el país, i els seus agents comunistes controlaven l'administració. La Unió Soviètica estava en procés d'incorporar les zones de la Polònia Oriental que havia ocupat entre 1939 i 1941. En compensació, l'URSS cediria a Polònia tots els territoris alemanys de Pomerània, Silèsia i Brandenburg a l'est de la Línia Oder-Neisse, a més de la meitat meridional de la Prússia Oriental. Stalin estava decidit que el nou govern polonès esdevingués una eina per a ell per fer de Polònia un estat titella controlat pels comunistes. Stalin tenia una difícil relació amb el govern polonès a l'exili de Londres, però per apaivagar a Roosevelt i a Churchill acorda a Ialta que es formaria un govern de coalició. Els comunistes mantenien una majoria en els llocs clau d'aquest nou govern, i amb el suport soviètic ben aviat van adquirir el control total de tot el país, guanyant totes les eleccions. Els seus adversaris, encapçalats per Stanisław Mikołajczyk, només van aconseguir una victòria, però va ser substancial: Polònia mantindria el seu status com a estat independent, contrariant el plans d'alguns comunistes influents com Wanda Wasilewska, que es mostraven a favor que Polònia esdevingués una nova república de la Unió Soviètica. Aquesta important victòria, això no obstant, va ser la darrera, car els comunistes, per tal d'assegurar-se el poder, començaren una persecució política de tota l'oposició. Molts dels seus adversaris van decidir abandonar el país, i els que es van quedar van haver de fer front a judicis preparats i a sentències de molts anys de presó o a ser executats.