בשנת 1949 קיבל את דרגת הכסף של פרס קושוט על עבודתו הפדגוגית. בשנת 1950 נסגר המכון הלאומי לחינוך בו עבד יחד עם ליוויה נמש. הוא פוטר מעבודתו ונאלץ שוב לפרנס את משפחתו מתרגומים. הוא זוכה בשנת 1956 במרד ההונגרי והצטרף למכון לפסיכולוגיה של האקדמיה ההונגרית למדעים כמדען בולט ואחר כך בשנת 1958 הצטרף למכון לביוכימיה. הוא נעצר באוקטובר 1958 באשמת התארגנות נגד המדינה ונידון לעשר שנות מאסר. את מאסרו ריצה בכלא בבודפשט ואחר כך בכלא שאטוראליאויהיי ובכלא ואץ. בשנת 1960 החל לכתוב את "היומן הפסיכולוגי" בכלא הלאומי בשאטוראליאויהיי (מכיוון שלא היה לו נייר לכתיבה אז כתב על נייר טואלט). במהלך מאסרו הידרדר מצבו והוא סבל מעוויתות מוחיות. הוא שוחרר במרץ 1963 בחנינה.