De första åren lockade tävlingen främst deltagare från Mexiko och USA, i amerikanska bilar som Oldsmobile, Cadillac och Lincoln. Ganska snart upptäckte mer specialiserade europeiska sportvagnstillverkare, som Ferrari, Porsche och Mercedes-Benz, reklamvärdet i tävlingen. Med dessa renodlade tävlingsbilar ökade farterna, men också olycksriskerna. Andelen olyckor med dödlig utgång var ovanligt hög i Carrera Panamericana och efter Le Mans-katastrofen 1955 ställdes tävlingen in.