Així després del final de la Primera Guerra Mundial al novembre de 1918, la Unió Soviètica va començar una ofensiva cap a l'oest seguint la retirada de l'exèrcit alemany i el buit de poder deixat per aquests. A la seva concepció de revolució proletària global els bolxevics russos tractaven de propagar la revolució per tot el món. El seu objectiu amb l'ofensiva cap a l'oest era des d'aquest prisma crear una xarxa de repúbliques soviètiques «germanes» a l'Europa de l'Est, fins a arribar a prendre contacte territorial amb Alemanya i Hongria on s'estaven produint en aquests moments d'altres moviments revolucionaris de caràcter proletari (la Revolució de Novembre a Alemanya i la proclamació d'una república soviètica a Hongria), amb l'objectiu de recolzar aquests moviments. També cabia entendre aquesta ofensiva des d'un altre prisma, el de l'intent de recuperació dels territoris que Rússia s'havia obligat a cedir uns mesos abans a Brest-Litovsk. En el seu avançament cap a l'oest els soviètics es van enfrontar principalment als moviments nacionalistes dels països acabats d'independitzar. Comptaven això sí amb el suport de grups comunistes locals que van anar fundant repúbliques soviètiques formalment independents a mesura que es produïa l'avenç soviètic, encara que aquestes a la pràctica estaven controlades des de Rússia. A la fi de desembre de 1918, les forces bolxevics van arribar fins a Lituània.