Quan el 1853 Rússia va destruir tota la flota otomana a Sinope, Gran Bretanya i França van concloure que la intervenció armada per part dels otomans era l’única manera d’aturar una expansió russa massiva. Tot i que els otomans i els russos estaven en bàndols oposats, les arrels de la següent Guerra de Crimea estaven en la rivalitat entre els britànics i els russos. La guerra va acabar desfavorablement per als russos, amb el tractat de París (1856) del 1856.