Després de la guerra, a la Conferència de Pau de París del 1919, Faisal va empenyer per la independència àrab. En la Conferència els victoriosos aliats van decidir la sort de les nacions vençudes dels Poders Centrals, especialment qui havia de controlar els seus territoris, com per exemple les possessions de l'Orient Mitjà de l'Imperi Otomà. L'estatus de les terres àrabs de l'Orient Mitjà fou objecte d'intenses negociacions entre els francesos i britànics. El maig de 1919, els primers ministres francès i britànic es van reunir al Quai d'Orsay per decidir entre ells sobre les seves respectives reclamacions per territoris o àmbits d'influència en l'Orient mitjà. La trobada va decidir que, a canvi d'una garantia britànica del control francès a Síria, els britànics obtenien el mandat sobre el vilayat de Mossul i sobre Palestina.