En 1795 Radetzky va lluitar al Rin. L'any següent va servir amb Johann Beaulieu contra Napoleó a Itàlia, però no li agradava l'indecís sistema de guerra "cordon" que el comte von Lacy havia instituït i que altres generals austríacs imitaven. El seu coratge personal era visible. A la batalla de Fleurus (1794) va dirigir una càrrega de cavalleria per les línies franceses en la seva lluita per Charleroi, i a Valeggio sul Mincio el 1796, amb uns quants hússars, va rescatar Beaulieu de l'enemic. Ascendit a major, va participar en la campanya del setge de Màntua de Dagobert Wurmser, que va acabar amb la caiguda d'aquesta fortalesa. Com a tinent coronel i coronel, va mostrar valentia i habilitat en les batalles de Trebbia i Novi (1799). A la batalla de Marengo, com a coronel sota les ordres de Michael von Melas, rebé cinc impactes de bala, després d'haver intentat, en la tarda prèvia, d'introduir modificacions en el pla suggerit pel "científic" Anton von Zach. El 1801 Radetzky fou nomenat cavaller de l'orde militar de Maria Teresa.