Опирайки се на военните успехи на имперските военачалници Хайнау и Радецки срещу Унгария и Пиемонт и на подкрепата от руския цар Николай I, Шварценберг провежда твърда политика срещу революционното движение, обхванало Германия през 1848 – 1849 година. Съвместно с Прусия, той отхвърля решенията на Франкфуртския парламент за създаване на германска федерация. Впоследствие, в съюз с Бавария, Вюртемберг, Хановер и Саксония се противопоставя на Ерфуртския съюз, организиран от пруския крал Фридрих Вилхелм IV. В разгара на конституционната криза в Хесен през есента на 1850 година се стига до австрийски ултиматум към правителството Берлин. В крайна сметка Шварценберг успява без кръв да възстанови организацията на германските държави отпреди революциите с водеща роля на Австрия. Това става чрез Олмюцкото споразумение и отбранителния съюз, сключен с Прусия през 1851 година.