1966 bosatte han sig i München. Han var nu ett ofta efterfrågat samtidsvittne och intervjuades i såväl tidningar ("Der Spiegel" 1969 och 1983; "Frankfurter Rundschau" 1960, 1962, 1970 och 1972; "Damals" 1970 och 1972; "Basler Zeitung" 1980) som radiosändningar ("Hessischer Rundfunk" 1967, "Bayerischer Rundfunk" 1976) och TV ("ZDF" 1977 och 1982). Redan 1950 hade han åter börjat publiceras i Tyskland. Hans överlevande gamla kamrater som organiserat sig kring tidskriften "Die Freie Gesellschaft" köpte gärna in hans artiklar, och fram till dess nedläggning 1953 hade han något alster med i nästan varje nummer. Å andra sidan visar mängden opublicerade manuskript från 1960-talet att det han skrev inte var beställt material. Tidningarna "Geist und Tat", "neues beginnen" och "Zeitgeist" (huvudsakligen finansierade av Otto och Margret Reimers från Hamburg) var undantagen. På 1970-talet tillkom den svenska syndikalistiska tidningen Arbetaren, "europäische ideen", "Akratie" und "Befreiung", och på 1980-talet de nya tidsskrifterna "Die freie Gesellschaft" och "Schwarzer Faden". Tillsammans med bl.a. Karl Retzlaw, Peter Bernhardi och Peter Maslowski grundade Souchy 1973 "Arbeitskreis Karl Liebknecht", ett forum för radikal diskussion. I och med Nejlikerevolutionen i april 1974 var han på plats och tillbaka i händelsernas centrum. När han återvände till Tyskland samma år flyttade han in i en liten enrumslägenhet på femte våningen vid Leonrodstraße 48 i stadsdelen Neuhausen i München. Han gick nu helt upp i det journalistiska arbetet. 1979 deltog och talade han vid War Resisters' Internationals (WRI) konferens i Danmark och 1982 inbjöds han av dess tyska filial IDK till Frihetligt Forum i Berlin.