A l'assassinat del sultà Abu-Saïd Uthman ibn Àhmad (1420) el wattàssida Abu Zakariya Yahya que era caid de Salé va posar al tron al fill del difunt Abu-Muhàmmad Abd-al-Haqq ibn Uthman, encara un nen, i va governar el país amb el títol de wazir (visir). Abu Zakariya Yahya va fer front a una anarquia que havia avançat per tot el Marroc: els marabuts cridaven a la guerra santa contra els portuguesos que havien ocupat posicions a les costes marroquines (Ceuta des de 1415). Fins i tot el sultà hàfsida de Tunísia va fer una incursió a Fes. El jove sultà Abu-Muhàmmad Abd-al-Haqq va aconseguir rebutjar als portuguesos a Tanger el 1437; els lusitans van haver de deixar a l'infant Ferran com a ostatge contra la devolució de Ceuta que finalment mai es va produir i l'infant va morir el 1443 en captivitat. Abu Zakariya Yahya va morir assassinat el 1448 per àrabs la revolta dels quals estava reprimint; el va succeir com a visir un parent seu, Ali ibn Yusuf, que va conservar el poder efectiu, i tot i que el sultà Abu-Muhàmmad Abd-al-Haqq tenia feia anys edat per regnar es va mantenir la regència. El 1458 va morir Ali i el va succeir Yahya ibn Abi Zakariya Yahya. El sultà, cansat de la situació, el va fer assassinar al cap de poc temps (1459) junt amb tots els membres de la família (dos germans del visir van poder fugir). En aquest temps el sultà ja no dominava Fes que havia quedat en mans dels xorfa (xerifs) idríssides, un dels quals, Abu Abd Allah Muhammad al-Djuti fou proclamat sultà el 1465; Abu Abd Allah va fer presoner a Abu-Muhàmmad Abd-al-Haqq i el va executar, acabant la dinastia marínida.