Нацистичка Немачка је 1944. године губила рат, а совјетска Русија је стабилно напредовала. Јула 1944. године Црвена армија је стигла до литванских граница у оквиру операције Багратион. Већи део литванске територије заузет је током балтичке офанзиве. Последња битка у Клаипеди завршила се у јануару 1945. Предвиђајући повратак совјетског терора, око 70 000 Литванаца повукло се у Немачку испред Црвене армије која је напредовала. Углавном су то били политички и културни активисти, уметници и научници, образованији и имућнији. Провевши прве послератне године као расељена лица, на крају су се настанили у другим државама, најчешће Сједињеним Државама, формирајући културно активну литванску дијаспору. Они који су остали у Литванији регрутовани су у војску (око 80.000 војника). Мушкарци су избегли регрутацију придруживши се литванским партизанима, оружаним антисовјетским отпором. Оружани отпор инспирисао је грађанску и политичку непослушност, на шта су Совјети одговарали прогонима: масакрима, егзекуцијама, хапшењима, депортацијама итд.