Због сиромаштва и здравствених проблема напушта студије 1915. те ради као слободни новинар, пише у бројним углавном левом оријентираним листовима ("Il Grido del Popolo") и часописима. Kako se профилирао као озбиљни новинар, то је већ 1916. постао суиздавач часописа "Piemont", posebnog izdanja znanog glasila "Avanti!", Италијанске социјалистичке странке. Грамши је је постао цењени коментатор koji је пратио све аспекте друштвеног и политичког живота Торина. У априлу 1919. Грамши је заједно са Тољатијем, Ангелом Џепом и Умбертом Терацинијем основао леви оријентални недељник "L'Ordine Nuovo" (Нови поредак), из тог круга се касније оформила Комунистичка партија Италије. Те године дошло је до великог раслојавања у Италијанској социјалистичкој партији (PSI) око начина и методе борбе за радничка права. И у Торину је по узору на Октробарску револуцију дошло до спонтаног оснивања радничких савета, али и великих полемика око њихове друштвене улоге. Грамши и његови ретки истомишљеници из круга око листа "L'Ordine Nuovo" - веровали су у исправност лењинистичке идеје "сва власт Совјетима". Парадоксално је да је љути противник те идеје био "Amadeo Bordiga" (вођа изванпарламетарне радикалне левице) који је ипак држао да се треба ослонити на синдикате.