Даљем развоју педологије допринео је амерички психолог Стенли Хол почетком 20. века својим истраживањима о младима у доба пубертета и адолесценције. Са самим почетком 20. века педологија као наука се појављује и на тлу Русије и бива прихваћена од стране познатих руских психолога В. М. Бехтјарева и А. П. Ничајева. Управо ови психолози доприносе популаризацији педологије у Русији, али и целој Европи, што као последицу има бројне конгресе педолога (1906. и 1909. године) и много нових педолошких истраживања. Након Октобарске револуције 1917. године педологија постаје основа званичне просвете Совјетског Савеза. Један од најизразитијих заступника педологије у Совјетском Савезу био је П. П. Блонски, који је написао два дела на ову тему - "Педологија" и "Педологија и школа". Педологија даље узима маха у СССР-у, па се 1927. и 1928. године одржава више конференција и конгреса педолога, почиње са штампом часопис "Педологија" 1928. године, а активно се укључују и други руски теоретичари, А. Б. Залкинд и М. Ј. Басов. Педологија чак почиње да се схвата као наука која врши синтезу свих знања до којих се долази у другим посебним наукама о детету и човеку (психологији, социологији, антропологији).