Amerikan vallankumouksen puhjettua Englannin kuningas Yrjö III joutui turvautumaan kapinan kukistamisessa osin ulkomaisiin palkkajoukkoihin, koska Englannista ei ollut mahdollista värvätä tarpeeksi miehiä. Fredrik II tarjosi Englannille 12 500 miestä voidakseen rahoittaa linnanrakennushankkeitaan. Englanti maksoi hänelle vuokrajoukoista seitsemän puntaa ja neljä šillinkiä miestä kohden. Pitkittyneeseen Yhdysvaltain vapaussotaan osallistui lopulta yhteensä noin 17 000 miestä Hessen-Kasselista. Briteillä oli käytössään palkkajoukkoja myös muista Saksan valtioista, kaikkiaan noin 30 000 miestä. Amerikkalaiset viittasivat usein kaikkiin näihin joukkoihin yhteisnimityksellä ”hesseniläiset” ("Hessians") ja suhtautuivat heihin erityisen vihamielisesti ja halveksuen. Ulkomaisten palkkasoturijoukkojen laivaaminen Amerikkaan kukistamaan vallankumousta mainitaan Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksessa yhtenä kuninkaan tuomittavista teoista. Saksalaiset muodostivat pääosan brittien Amerikkaan syksyllä 1776 lähettämästä armeijasta ja eräs siirtokuntien armeijan varhaisista kuuluisista voitoista oli kenraali George Washingtonin voitto hesseniläisistä Trentonin taistelussa joulukuussa 1776. Vaikka sota päättyi brittien häviöön, noin 3 000 entistä hesseniläistä palkkasoturia asettui sodan jälkeen pysyvästi asumaan Yhdysvaltoihin.