Після війни вивчав журналістику в Карловому університеті в Празі, а потім кілька років працював на Празькому радіо . Працював журналістом в Ізраїлі під час війни за незалежність, де познайомився зі своєю майбутньою дружиною, яка на той час була волонтером у « Хагані» . Він був одним з основних критиків комуністичного режиму в червні 1967 року на 4-й конференції письменників, відмовився від членства в Комуністичній партії після війни на Близькому Сході 1967 року на знак протесту проти розриву відносин свого уряду з Ізраїлем. Після вторгнення під керівництвом СРСР, яке закінчило Празьку весну в 1968 році, Лустіг залишив країну і жив спочатку в Югославії, потім в Ізраїлю, а пізніше в 1970 році — у США. Він провів навчальний рік 1970—1971 як стипендіат Міжнародної програми письма в Університеті Айови. Після падіння комуністичного режиму в Чехословаччині в 1989 році він розподілив свій час між Прагою та Вашингтоном, округ Колумбія, де продовжував викладати в Американському університеті. Після відставки в Американському університеті в 2003 році він став штатним жителем Праги. Тодішній президент Вацлав Гавел отримав квартиру в Празькому Граді та був нагороджений за внесок у чеську культуру до свого 80-річчя у 2006 році. У 2008 році Люстіг став восьмим лауреатом премії імені Франца Кафки і третім лауреатом премії імені Карела Чапека в 1996 році