У Німеччині головним осередком українського студентства був Берлін (близько 200 студентів; товариства — Спілка Українських Студентів у Німеччині й Академічна Громада), меншими — Кеніґсберґ, Кіль, Геттінген, Бреслау тощо. Близько 200 українських студентів (1925 — 1927) вчилося у Данціґу; найчисленнішою їхньою організацією була «Основа» — 120 членів (1923 рік). Для координації цих товариств створено Союз Українських Студентських Організацій у Німеччині й у Данціґу (СУСОНД), перейменований після приєднання Австрії до Німеччини на Націоналістичний Союз Українських Студентських Організацій у Німеччині (НаСУСОН). Менші скупчення українського студентства існували в Загребі, Любляні, Парижі, Льовені, Софії тощо. До 1931 року в Чехословаччині отримали дипломи 1 666 українських студентів, але через брак припливу число їх з середини 1920-их років раптово зменшилося (200 — 300 у 1930-их роках).