Отношенията между Русия и Франция в първата половина на ХІХ век не могат да се характеризират като стабилни. Редуват се периоди на противопоставяне – в годините на Наполеоновите войни и Отечествената война от 1812 г., сближаване – след краха на наполеоновската империя, в годините на Реставрацията. След това следва поредното охлаждане на двустранните отношения след Юлската революция 1830 г., която води до смяна на режима във Франция и възцаряването на Луи Филип Орлеански, когото Николай I до края на живота си счита за „узурпатор“ на престола, който е „похитил „короната от малолетния херцог Бордоски, внук на сваления крал Карл Х. През цялото време обаче французите следят случващите се събития в далечна Русия, но тяхната представа за тези събития е много повърхностна и размита. Неточни, а понякога изцяло измислени, са сведенията и информацията, която се появява във френската преса. Различни сведения за очакващи се оставки на високопоставени държавни деятели на Русия, информация за заговори и бунтове в армията, както и много други.