Междувременно в Константинопол пристига вест, че византийският император Йоан V Палеолог, братовчед на Амадей, е пленен от българския цар Иван Александър при завръщането му от дипломатическа мисия в Унгария. Вестта за задържането на императора променя посоката на движение на флота на Амадей. По молба на императрица Анна Савойска Зеленият граф насочва своите кораби към българските черноморски градове. Савойската флота пристига в Константинопол на 4 септември, където към нея се присъединяват още генуезки кораби. През октомври 1366 г. флотата на Амадей навлиза в Черно море, за да окаже натиск над българите за освобождаването на византийския император. Превзети са градовете Скафида (където съпротива оказват значителен брой турски кораби), Созопол, Месемврия и Анхиало, и е наредено унищожението на последния. Опитът за превземането на Варна се проваля. Опитвайки се да проникнат във вътрешността на страната, рицарите на граф Амадей претърпяват поражение под стените на крепостта Аетос до днешен Айтос, като са пленени 13 рицаря, включително дукът на Милано Антонио Висконти, които няколко месеца прекарват в плен. Граф Амадей VI е принуден да започне преговори както с българския владетел Иван Александър, така и с владетеля на Добруджанското деспотство Добротица. Генуезката флота се оттегля в Созопол, където на 28 януари 1367 г. пристига и освободеният от българите Йоан V Палеолог. По това време Амадей е изразходил всичките пари, предназначени за кръстоносния поход и през пролетта на 1367 г. е принуден да оттегли рицарите си. Крепостите на юг от Балкана са предадени в ръцете на византийците и остават техни до падането на Константинопол през 1453 г. Цар Иван Александър отстъпва на деспот Добротица Варна, Емона и Козяк в знак на благодарност за подкрепата му.