În anii 1970–1980, raporturile dintre autoritățile comuniste și reprezentații Episcopiei Romano-Catolice de Iași au fost marcate de încercările de influențare a clericilor catolici de etnie română, în problema originii ceangăilor din Moldova. Astfel, de la propunerea favorabilă înființării de regiuni autonome după model sovietic, de la începutul deceniul șase, s-a ajuns în ultimii ani ai regimului la o campanie susținută împotriva „iredentismului” și „șovinismului” maghiar, inclusiv de sprijinire a apariției unor lucrări care demonstrau originea românească a ceangăilor. Un alt pretext pentru atitudinea antimaghiară a autorităților l-a reprezintat evenimentul revoluției ungare din 1956, moment în care Biroul Politic al C.C. al PMR a hotărât moni­to­rizarea acțiunilor Bisericii Catolice, precum și reținerea episcopului Áron Márton la reședința de serviciu. După această dată, lista persoanelor potențial peri­cu­l­oase aflate în evidența generală a poliției politice s-a îmbogățit la rubrica "iredentiști", ponderea acestora crescând constant pe măsură ce regimul a adoptat forma național-comunistă.