Za prvej republiky bol súkromným lekárom v Spišskej Novej Vsi. Kvôli židovskému pôvodu musel po vzniku Slovenského štátu toto povolanie roku 1939 zanechať. Krátko robil pod Tatrami kúpeľného lekára, ale aj to mu znemožnili. Začal preto pracovať ako nosič na chate svojho priateľa a častého spolulezca Štefana Zamkovského. Neskôr z neho urobili železničného údržbára. Bol internovaný v tábore nútených prác odkiaľ utiekol k partizánom, ktorí sa pohybovali v oblasti Kôprovej doliny a utvorili oddiel „Vysoké Tatry“. Svoj posledný tatranský výstup uskutočnil 7. novembra 1944, teda na výročie Októbrovej revolúcie, keď na Kriváni vztýčil navzdory nemeckej okupácii krajiny červenú zástavu. Ako lekár – humanista ošetril aj zajatého zraneného nemeckého vojaka menom Gerald Schacht. Ten ušiel a priviedol nemeckú jednotku. V bunkri pod Kriváňom (Grúnik, pamätná tabuľa) Zoltán Brüll zahynul spolu so zranenými, ktorých ošetroval. Pred smrťou ešte si údajne sám obviazal strelnú ranu.