Після завершення Другої Іпрської битви (22 квітня — 25 травня 1915 року) лінія фронту поблизу Іпра практично не змінилася. Британські війська продовжували утримувати бельгійське місто, а німці осідлали висоти, що панували навколо Іпра: підніжжя хребта Мессінс-Вітшате на південь, нижні хребти на сході й узвишшя на півночі. Й хоча система оборонних рубежів британців по периметру міста утворювала виступ, який глибоко вдавався в оперативну побудову фронту кайзерівських військ, водночас, німецькі артилерійські розвідники мали значну перевагу перед англійськими. Вони займали свої позиції на панівних висотах та могли координувати вогонь по всій глибині оборони противника. Британська артилерія була позбавлена такої привілеї.