Намира се между крепостите Хиног (Черна вода) и Кюстенджа (Костеница), дълга е приблизително 60 км от Дунав до Черно море в полосата на Мурфатлар, за която Добруджанския кирилски надпис на жупан Димитър от 943 г., находките от големи количества старобългарска керамика намерена тук, откритията в свързания със строежа на вала Старобългарски скален манастир при дн. Мурфатлар, единството с монументалните градежи в Плиска, Мадара, Преслав, Островната българска крепост пристанище на Дунав (Пъкуйул луи Соаре) и пр., съответствието на общите и характеризиращи България строителство на крупни земно-насипни фортификации до покръстването и замяната им с каменни строежи след него, на ориентирането и преориентирането на отбранителните съоръжения според посоката на заплахата – първоначално на юг срещу Византия, когато българите са предимно северно от вала, а после обръщането му на север за отразяване на хазарска, унгарска, руска и на разните номади от север заплаха към разширената държава и новия ѝ център в Плиска и Преслав са очевидни и констатират българската му принадлежност, установена по един или друг начин от многобройни най-авторитетни чужди и български учени.