Студија коју је немачка влада објавила 1974. године проценила је број немачких цивилних жртава злочина током протеривања Немаца после Другог светског рата између 1945. и 1948. године на преко 600.000, са око 400.000 смртних случајева у областима источно од Одре и Нисе (око 120.000 у директном насиљу, углавном од стране совјетских трупа, али и Пољака, 60.000 у пољским и 40.000 у совјетским концентрационим логорима или затворима углавном од глади и болести, и 200.000 смртних случајева међу немачким цивилима депортованим на присилни рад у Совјетском Савезу), 130.000 у Чехословачкој (од тога 100.000 у логорима) и 80.000 у Југославији (од тога 15.000 до 20.000 од насиља ван и у камповима и 59.000 умрлих од глади и болести у логорима). Ове бројке не укључују око 125.000 смртних случајева цивила у бици за Берлин. Процењује се да је око 22.000 цивила убијено само током борби у Берлину.