Током Финског рата између Шведске и Русије, Финску су поново освојиле снаге Цара Александра I. Риксдаг окупираних територија је на заседању у Парвооу 29. марта 1809. дао заклетву верности Александру I Руском. Након пораза Шведске и потписивања мира у Фредриксхамну 17. септембра 1809, Финска је остала аутономно Велико Војводство у оквиру Руској Империји све до краја 1917, којем је враћена Финска Карелија ("Стара Финска") 1812. Током владавине Руса, степен аутономије је варирао. Периоди цензуре и политичких прогона, посебно су обележили последње две деценије руске власти. Ипак, фински сељаци остали су слободни (за разлику од руских), јер је на снази остао стари закон још из шведског времена (чак и делови устава којег је краљ Густав III донео као Устав из 1772). Стари 4 Домни Парламент је реактивиран 1860-их. Индустријализација је започета током XIX века од шумарства, рударства и производње машина, што је положило темеље напредка у Финској, иако је још задуго највећи број становника остао да ради у пољопривреди (све до завршетка Другог светског рата).