Београд је 1690. године поново постао турска гранична тврђава према Аустрији, што ће остати у наредне две и по деценије. Турска посада бројала је 14.000 људи и 100 топова. Под руководством Корнера, који прелази на страну Турака, изграђена су два бастионска рога (хорнверка) испред бедема на јужном фронту тврђаве, са редви-линијом, а између њих два удвојена бастиона. Аустријанци су током рата поново покушали да запоседну Београд 1693. године. Нападом је руководио генерал Карло Евгеније Круи који је 19. јула стигао на леву обалу Саве према Великог ади циганлији са 30.000 људи. До 22. јула аустријска војска прелази реку и ископава ровове од Саве до Карабурме, ван домета турских топова. Турци су извршили упад из вароши 3. августа и нанели Аустријанцима велике губитке. Пошто је набавио опсадне топове, Круи је 16. августа отпочео са бомбардовањем Београда. Седмог септембра извршио је општи јуриш, који су Турци одбили. Затим су Турци извршили испад и нанели Аустријанцима осетне губитке, приморавши их на повлачење преко Саве у Срем. Карловачким миром (1699) Београд је припао Турцима. Аустријанци ће га освојити 1717. године приликом новог Аустријско-турског рата.