Durant el punt més alt de la crisi, un període de tres mesos el 1994, l'ONU va treure la major part de les seves forces de manteniment de la pau, i pràcticament tot el suport estranger formal també va fugir. L'única altra nació que s'hi va implicar directament va ser França. Mentre que la Guerra Civil ruandesa era una seqüència complexa d'episodis violents que incloïen assassins i víctimes per tots els costats, la majoria dels historiadors coincideixen amb les afirmacions del Front Patriòtic Ruandès de que el genocidi de 1994 era una campanya hutu deliberada i metòdica per exterminar completament els tutsis i que els plans per al genocidi eren coneguts anticipadament pels funcionaris europeus, americans i de l'ONU.