Розквіт гусарії припав до 1621 рр., коли завдяки їй польське військо отримало ряд значних перемог над військом Швеції під Кірхольмом (1605), московсько-шведським військом під Клушином (1610), турецьким військом під Хотином (1621), де узяло участь 8,2 тисяч гусарів. Завдяки довгим списам (4,5-6,2 м) гусарія була ефективною для проламування лав ворога, зокрема пікінерів. Крім того гусари були озброєні довгими мечами кончарами (до 1,5 м), придатними для пробиття обладунків ворога, враження противника на землі. Кончари гусари застосовували після втрати списа і успішного проламування строю ворога. Списи були єдиною зброєю, якою гусарів забезпечувала держава. Загалом гусари стали елітним підрозділом національного аутораменту війська Речі Посполитої, адже виставлення товариша разом з почтом виносило не менш 5100 золотих, що становило вартість села. Через занепад Речі Посполитої після початку Визвольної війни почався занепад гусарії через значну вартість спорядження. Її чисельність не піднялась вище 3 тисяч у 1680-х роках, коли вона востаннє прославилась у битві під Віднем 1683 року. На ту пору через значне зубожіння шляхти, небажання членів родин магнатів поступати на військову службу, у гусарів не було коштів для купівлі дорогих обладунків та коней. Через це до хоругов гусарів почали зачисляти панцерні хоругви. Внаслідок цього гусарія знову стала легкою кавалерією. В ході Великої (четвертої) Північної війни проявилась неспроможність застарілої кавалерії протистояти модерній піхоті, кавалерії. У XVIII ст. гусари стали парадними підрозділами, що використовувались на урочистостях, похоронах знаті. Була ліквідована рішенням Сейму 1775 року.