Монголи вторглись до Угорщини двома маршрутами: через карпатські проходи Мункач та Унгвар. Корпус Кадана слідував більш південним маршрутом, через Молдавію (болоховські князі надали монгольській армії фураж й уникли розорення своїх земель) і Трансільванію, розоривши угорські міста Варадин, Арад, Перг, Єгрес, Темешвар. Після знищення армії угорського короля Бели IV на стоянці в битві на р. Шайо та його втечі під захист австрійського герцога Фрідріха II, закінчивши переслідування угорського війська у Пешті, корпус Кадана знову відділився від корпусу Батия, розорив Хорватію (було спалено Загреб). Після втечі Бели IV до Далмації, монголи під командуванням Кадана вийшли в березні 1242 року до фортеці Кліс (), та не зумівши її взяти рушили далі, вийшовши в квітні 1242 року до Адріатики, монгольського "останнього моря". Корпус Батия рухався північніше, розгромивши міста Банська Штявниця, Пуканець, Крупіна (у Словаччині), а також Опава, Бенешов, Пршеров, Литовел і Євичко (в Чехії), де наприкінці червня 1241 року з'єднався з корпусом Байдара, що подолав Карпати через перевал Яблуницький. Передовий загін монголів вийшов до Відню.