Automobil měl prostornou konstrukci s možností úprav dle přání zákazníků. Navíc opravy případně porouchaných součástek nevyžadovaly hluboké odborné znalosti automechaniků. Naproti tomu se nepohodlně řídil, což se projevovalo především při jízdě v zatáčkách. Když byl navíc obsazen, neměl příliš pružné jízdní vlastnosti, které zapříčinily nevýkonné motory z volhy. Karoserii vozidla často postihovala rez, na jejíž vznik měla vliv skutečnost, že její výroba vyžadovala výraznou technologickou kázeň při její výrobě, která ovšem nebyla často dodržována. V osmdesátých letech 20. století již situace dosahovala takové vážnosti, že vyrobené vozy začaly rezivět dříve, než opustily brány automobilky. Konec produkce vozidel RAF-2203 Latvija nastal na počátku devadesátých let 20. století během politických změn souvisejících s rozpadem Sovětského svazu. V tu dobu se rižská automobilka ocitla v Lotyšsku a ochladla i spolupráce s automobilku GAZ sídlící v Nižném Novgorodu v Rusku. Ruská strana se pokoušela rižskou automobilku odkoupit, nicméně se s lotyšskou vládou nedohodla na podmínkách zamýšlené transakce. Poslední RAF-2203 Latvija sjela z výrobní linky v roce 1997.