Obě strany začaly se svojí propagandou hned, jak to bylo možné. Již 6. června 1919 luteránský Superintendent Paul Hensel odjel do Paříže s protestovat proti zamýšlenému odstoupení části Pruska Polsku. Oporou mu bylo 144 447 podpisů místních obyvatel. Němci vytvořili organizaci zvanou "Ostdeutsche Heimatdienst", která měla přes 220 000 členů. V čele organizace stál nacionalista Max von Scheubner-Richter (budoucí blízký spolupracovník Hitlera při tzv. Pivním puči v roce 1923). Heimatdienst vyvíjel velký psychologický tlak na Mazury a zastrašoval propolské síly, a to i fyzickým násilím. Nejznámějším případem byla vražda mazurského aktivisty Bogumiła Linky, který otevřeně propagoval připojení Mazurska v Polsku. Násilí postoupilo až do takových mezí, že přes 3 000 propolských aktivistů ze strachu o holý život emigrovalo do Polska. Obecně se snažili Němci povzbudit loajalitu místních obyvatel k pruskému státu a vyzdvihovali dlouholetou pruskou historii. Svého polského protivníka se snažili diskreditovat údajnou zaostalou ekonomikou a kulturou. Dalším stěžejním německým bodem byl fakt, že pokud by území bylo připojeno k Polsku, proběhlo by zde velké verbování do polské armády, která v té době bojovala s bolševickým Ruskem.