Sympatizanti komunistické strany Jugoslávie považovali společný jihoslovanský stát v meziválečné podobě za „vězení národů“, které je třeba zlikvidovat tím, že budou vybudovány jednotlivé národní státy – jako republiky rad po sovětském vzoru. Zprvu proto proti okupaci neprotestovali, klíčovým faktorem však byla skutečnost, že mezi Německem a Sovětským svazem platil až do června 1941 tzv. Pakt Ribbentrop–Molotov o vzájemném neútočení. Myšlenku věnovat se ozbrojené kampani proti Němcům považovali komunisté za „předčasnou“, či až „sebevražednou“. Zprvu navíc nebyli příliš početnou silou – měli jen několik tisíc členů. Ozbrojený boj proti okupantům vedli se střídavými a velmi skromnými úspěchy na území Srbska četnické oddíly.