Період з 1940 по 1950 рік почався з досить непоганих виступів клубу в Апертурі. У фінальному матчі «Коло-Коло» переміг «Універсідад де Чилі» з рахунком 3:2. Проте, в національному чемпіонаті «індіанці» виступили не дуже впевнено, зайнявши лише четверте місце. У 1941 році атакуюча лінія «Коло-Коло» складалася з Енріке Сорреля, Сезара Соккараса, Альфонсо Домінгеса, Нортона Контрераса і Томаса Рохаса. «Вожді» втретє завоювали першість, вдруге закінчивши чемпіонат без поразок. Цікаво, що клуб ще й відрізнявся значною результативністю, забиваючи в середньому 3,5 гола за гру. Тренер Ференц Платтко зробив революцію в чилійському футболі, прищепивши команді гру за схемою 3-2-5, більш відомою як «WM» через своєрідне розташування футболістів. У тому ж році Платтко був викликаний для керівництва національною збірною з футболу, яка приймала тоді участь в Чемпіонаті Південної Америки 1942 року в Уругваї.