A világháború kitörését követően a német flotta az angol partok elleni támadásokkal igyekezett harcra bírni a britek "Grand Fleet"jének egy kisebb részét és az erőfölényét kihasználva megsemmisíteni azt. Több ilyen összecsapás megvívása révén tervezték volna kiegyenlíteni az erőviszonyokat, ami után már felvállalták volna a főerők közötti összecsapást is. Az I. felderítőcsoport csatacirkálói hajtották végre a szárazföldi célpontok elleni tüzérségi támadást, miközben a "Hochseeflotte" csatahajórajai távolabbról biztostották őket. Ilyen módon került sor a yarmouthi rajtaütésre 1914 novemberében, a scarborough-i rajtaütésre 1914 decemberében és a lowestofti rajtaütésre 1916 áprilisában. Mind az öt egység a flottával tartott ezeken a bevetéseken, de a kívánt összecsapásra egyiken sem került sor. A hadműveletek között a II. raj az Elba torkolatában járőrözött, hogy a Német-öböl védelmét ellátó könnyebb egységeket támogassa. Emellett a viszonylag biztonságos Balti-tengeren hajtottak végre gyakorlatokat. 1915 februárjában a "Deutschland" lett a II. raj zászlóshajója.