Po německé agresi na Jugoslávii v dubnu 1941 udržoval intenzivní styky s představiteli fašistického Nezávislého státu Chorvatsko. Sám v tu dobu získal místo hlavního správce (tuto funkci vykonával několik měsíců, než byl jmenován za ředitele Ahmed Muradbegović) a nato lektora Národního divadla v Sarajevu, tehdy přejmenovaném na Chorvatské státní divadlo v Sarajevu. Za války znovu vedl "Novi behar", a to společně s horlivým ustašovcem Maksimem Svarou, a působil v redakci literárního měsíčníků Chorvatská idea ("Hrvatska misao", 1943–1944), nad nímž převzala záštitu Matice chorvatská a který měl propagovat muslimsko-chorvatskou vzájemnost.