Den svenske kungen Karl XI dog i april 1697, och efterträddes på tronen av sin son, Karl XII. Då den nye kungen var ung och oerfaren, såg Sveriges grannländer – Ryssland, Danmark-Norge, Polsk-litauiska samväldet och kurfurstendömet Sachsen – sin chans att utnyttja detta genom att bilda en koalition, och hade som mål att återfå sina förlorade territorier som Sverige hade erövrat från tidigare krig. Danmark under kung Fredrik IV ville återta de territorier som förlorades i Karl X Gustavs danska krig; Ryssland under tsar Peter I ville få tillgång till territorierna vid Östersjön; och Sachsen-Polen-Litauen under kung August II ville återta Livland. Den 22 februari 1700 inleddes därmed stora nordiska kriget i och med att August II och hans sachsiska trupper korsade floden Düna och belägrade staden Riga i Livland. Samtidigt med August II:s angrepp gick Fredrik IV med sina danska trupper för att invadera hertigdömet Holstein-Gottorp, som var allierat med Sverige, och i mars samma år belägrade danskarna hertigdömets största fästning, Tönning.