V dokumentu z roku 1239 je Sperlinga již zmíněna jako "castrum", tj. opevněné sídlo s hradem. V následujících letech byla Sperlinga lénem různých feudálů, kteří od konce 16. století užívali titul knížat ze Sperlingy. Status knížectví udělil Sperlinze v roce 1597 Filip II. Španělský, král španělsky, portugalský, neapolský a sicilský v souvislosti se jmenováním Gianforte Natoliho knížetem ze Sperlingy. Z doby vlády knížete Natoliho pochází latinský nápis nad bránou hradu „Quod Siculis placuit, sola Sperlinga negavit“, zdůrazňující, že lidé ze Sperlingy se ve svém chování a tradicích odlišují od ostatních obyvatel Sicílie (například i v době tzv. „Sicilských nešpor“, povstání Sicilanů proti francouzské nadvládě, stáli Sperlingští na straně Francouzů) .