Do Československa se Jaroslav Evald vrátil v lednu 1919. Službu zahájil v Praze, od dubna téhož roku pak v pozici instruktora školy v Milovicích. V tomto období se zúčastnil i bojů proti Maďarům na Slovensku. Na přelomu let 1919 a 1920 absolvoval kurz lehké atletiky, po kterém tři měsíce velel tělocvičnému vojenskému kurzu v Brně. V květnu 1920 se již v hodnosti poručíka přesunul opět do Prahy na post instruktora vojenské tělocvičné školy. V listopadu 1921 se v hodnosti kapitána vrací do Milovic, kde prodělal kurz pro mladší důstojníky. V září 1922 byl přemístěn do Šumperku, kde vystřídal několik velitelských funkcí. V květnu 1934 byl v hodnosti štábního kapitána převelen do Děčína k hraničářskému praporu 1 "České družiny" na post velitele kulometné roty. Dále se vzdělával a mezi červencem a prosincem 1936 byl přidělen k vojenskému stavebnímu dozoru u výstavby lehkého opevnění v prostoru Budyně nad Ohří – Libochovice – Pátek. Po vyhlášení mobilizace v září 1938 byl jeho hraničářský prapor rozmístěn podél pásma opevnění Pátek – Budyně nad Ohří – Mšené-lázně, Jaroslav Evald již v hodnosti majora velel předsunutému muničnímu skladu ve Slaném. V listopadu 1938 byl jmenován pobočníkem velitele hraničářského praporu 1 a v červnu 1939 propuštěn po její likvidaci z armády.