Poté zasedal u Stálého rozhodčího soudu. V roce 1905 se stal senátorem a o rok později ministrem zahraničních věcí. Zastupoval Francii na Haagských konferencích a na Pařížské mírové konferenci v roce 1919. Po první světové válce se stal prezidentem Rady Společnosti národů a za svou snahu o světový mír obdržel v roce 1920 Nobelovu cenu míru. V letech 1923-1924 předsedal francouzskému senátu.