Футбольну кар'єру Балакін розпочинав у складі київського «Локомотива», де провів три повноцінні сезони. З початком війни був відправлений на передову, брав участь у обороні Києва. Потрапив у полон під Борисполем, де й зустрів у таборі колишнього нападника «Динамо» Миколу Коротких. Згодом футболістів, разом з іншими полоненими було переведено до іншого табору — у Дарниці. Саме там вони зіштовхнулися з Миколою Трусевичем, воротарем та капітаном довоєнного «Динамо». Незабаром сформувалася ціла група колишніх радянських футболістів, звільнених з полону, які працювали здебільшого на Київському хлібзаводі № 1. Вони об'єдналися у команду, що протистояла угорським, румунським та німецьким воякам. Найбільш відомим став матч-реванш проти команди «Флакельф», який згодом було названо «Матчем смерті». Загалом футболістами «Старта» було зіграно з 7 червня по 16 серпня 1942 року 10 матчів, здобуто 10 перемог, забито 56 голів, пропущено — 11. Під час війни батька Володимира та Миколи Балакіних було забрано в гестапо та вбито через його приналежність до комуністичної партії.