Da en ny krig med Sverige brød ud i 1657, var Reichwein selvskrevet til at indtage en ledende stilling; han fik plads i krigsrådet og deltog i flere af krigsbegivenhederne, der dog foreløbig standsede ved Roskildefreden i februar 1658, ved hvilken Trondhjems len blev afstået til Sverige. Oprindelig var Reichwein blandt dem, der skulle fastsætte grænserne for det afståede len, men snart kom han ved det nye fredsbrud i august nævnte år til at overtage anførselen over det søndenfjeldske korps, der afsendtes for at søge Trondhjem tilbageerobret fra svenskerne, hvilket også lykkedes, så at han 11. december samme år med den svenske guvernør Glas Stiernsköld kunne undertegne kapitulationsvilkårene. Da lenet nu på ny var kommet i nordmændenes hænder, drog han atter syd over og indtraf ved Halden i februar 1659, hvorfra han fulgte generalløjtnant Jørgen Bielke på dennes indfald i Båhus Len, hvilket gentoges om efteråret, efter at Reichwein i oktober var udnævnt til generalmajor. Han laa nu den genværende del af 1659 og i begyndelsen af 1660 på og ved den svenske grænse, ofte samvirkende med Jørgen Bielke; under Haldens lange belejring i januar og februar 1660 stod de en tid lang ved Borge Kirke, og her forefaldt 6. februar et større sammenstød mellem norske og svenske tropper, hvilke sidste måtte trække sig tilbage.