A járművek sikertelennek bizonyultak az iraki és afganisztáni harcokban, ezért már 2003-ban számos kiegészítő készlet készült hozzá. A Stryker eredeti kivitelében a GDLS állításaival ellentétben 400 helyett csak 200 mérföldes hatótávot tudott elérni, nem védett a 12,7 mm-es lövedékektől, még a kisebb csőbombák felszakították a teknőt és az orr-nehéz jármű nehezen volt vezethető (a súly 60%-át a kormányzott kerekek hordozzák). A jármű nem kapott légkondicionálót, ezért a számítógépek gyakori túlmelegedésekor védtelenné vált, a nem stabilizált RCWS csak álló helyzetben használható. A kedvezőtlen helykihasználás miatt csak a lakosság legalacsonyabb 5%-ból válogathatnak a Stryker-be személyzetet, ráadásul a gyakori felborulásokkor a zsúfolt térben sok katona szerzett súlyos vagy halálos sérüléseket (2003-ban az első három meghalt katona így esett el Irakban).