A háborút követően Grosszman Moszkvában telepedett le és a fronton szerzett élményei és tapasztalatai alapján egy monumentális dilógia írásába kezdett. Úgy tervezte: amiképp Lev Tolsztoj a Háború és békében állított emléket az első honvédő háborúnak és a borogyinói csatának, ő a második (nagy) honvédő háborúnak és a sztálingrádi csatának állít hasonló irodalmi emlékművet. A mű a tolsztoji tradíciókat követte formáját és méretét tekintve is. Az első rész – "Az igaz ügyért" "(За правое дело)" – 1952-ben készült el és a sztálingrádi ütközetről szól. A könyvet a kritika és a cenzúra egyaránt negatívan fogadta. Alekszandr Fagyejev ideológiailag károsnak nyilvánította, és hogy megjelenhessen, az írónak gyökeresen át kellett írnia. A „javított” változat könyv formájában nem, csak folyóiratban, folytatásokban jelenhetett meg a "Novij mir" "(Új Világ)" irodalmi folyóiratban.