1956-ban a nagykendi pap lányának, Péterffy Irénkének udvarolt, akit később tíz évre ítéltek, mert ő vette meg a gyászszalagokat, amelyeket a budapesti forradalom leverésének hírére a kolozsvári egyetemisták kitűztek. 1958-ban Páll Lajos is börtönbe került összeesküvésért, mivel az 1956. október 24-i képzőművészeti diákgyűlés egyik szervezője volt és mert Marosvásárhelyen pesszimista hangulatú verseket írt, amelyeket mások továbbadtak egymásnak. Kolozsváron, Szamosújváron tartották fogva, a Duna-deltában gátat építtettek vele, amit aztán két év alatt elvitt a Duna. Ekkor ismerkedett meg az ugyancsak elítélt Páskándi Gézával. 1962-ben szabadult. Az egyetemre nem vették vissza. Előbb apja fazekasműhelyében dolgozott, majd még abban az évben festésből kezdett élni. Újra találkozott Szilágyi Domokossal, aki Páll bebörtönzésekor szolidaritásból levágatta a haját, és az új találkozásig kopasz maradt (és egyik verseskötetébe úgy csempészte be Páll Lajos két versét, hogy a verset kiegészítette azzal a megjegyzéssel, hogy "egy ismeretlen huszadik költő" írta azt.