Észak-Afrika elfoglalása után az angol-amerikai csapatok 1943 júliusában megkezdték előbb Szicília, majd egész Olaszország invázióját. A szovjet fronton lekötött Németország nem tudott megfelelő segítséget nyújtani Mussolini kormányának, amely szeptemberre összeroppant és fegyverszünetet kért. Ennek hírére a németek egy gyors akcióval átvették a hatalmat Itáliában, Mussolinit északra menekítették és védvonalakat építettek ki. Ennek ellenére a szövetségesek 1943 telére Nápolyig egész Dél-Olaszországot birtokba vették. A makacsul – különösen Monte Cassinónál – védekező németek fokozatosan hátráltak és Rómát csak 1944. június 5-én sikerült bevenni. Olaszország ekkorra azonban már mellékhadszíntérré vált, mert Dél-Angliában hónapok óta készítették a világ addigi legnagyobb tengeri inváziós hadműveletét és egy nappal Róma elfoglalása után, június 6-án megindult a normandiai partraszállás. Az első napon 160 ezer angol és amerikai katona (számuk augusztusra kétmillióra nőtt) kelt át a La Manche-csatornán és törte át a megerősített német partvédelmet Normandiában. Az intenzív harcok során fokozatosan nyomultak előre. Augusztus 25-én visszafoglalták Párizst, szeptember 3-án Brüsszelt. 1944 decemberében a németek jelentős ellentámadással próbálkoztak az Ardennekben, de a hatalmas létszámhátrány miatt eleve kudarcra voltak ítélve. 1945 áprilisának elején a szövetségesek átkeltek a Rajnán, május 7-re pedig a szovjetek elfoglalták Berlint és Németország megadta magát.