Прилад використовувався А. С. Поповим в лекційних цілях. В одній з модифікацій у вторинний ланцюг реле паралельно дзвінку була підключена пишуча котушка братів Рішар — вийшов науковий прилад для реєстрації електромагнітних коливань в атмосфері. Відразу за цим, з ініціативи засновника кафедри фізики Петербурзького Лісового інституту Д. А. Лачинова, грозовідмітник встановили на інститутській метеостанції, де він працював на постійній основі до 1927 року, після чого був переданий Центральному музею зв'язку ім. А. С. Попова. Крім того, відома доля ще кількох подібних пристроїв. Так, з одним з них у Томську проводив дослідження професор фізики Ф. Я. Капустін. Його прилад зберігся й експонується в місцевому музеї. Ще два зразки демонструвалися й відзначені почесними дипломами на виставках: Нижегородській художньо-промисловій (в 1896 році, під найменуванням «Прилад для запису електричних розрядів в атмосфері») і Паризькій всесвітній, присвяченій зміні століть (1900). У всіх випадках виробництвом грозовідмітника за спеціальним замовленням займалася Кронштадтська водолазна майстерня братів Колбасьєвих .