Størmer hade emellertid 1878 rest till världsutställningen i Paris, där han bosatte sig och drev en träkolsfabrik efter eget patent. År 1884 återvände han hem och förestod under de följande åren byggandet av och den inledande driften av stora cellulosafabrikerna vid Moss, i Bamble och på Ranheim. Senare bodde han intill sin död i Kristiania och verkade som privat uppfinnare, främst upptagen med elektrolytiska undersökningar, till exempel beträffande framställning av soda och klor, varjämte han bedrev affärer med en av honom uppfunnen och efter honom uppkallad apparat för inhalation av läkemedel, beskriven i hans broschyr "Fredrik Størmers norske inhalator" (1891).