Постоянната безпринципна намеса на Исабела II във вътрешнополитическите борби в Испания я прави изключително непопулярна. Тя открито показва предпочитанията си към реакционния генералитет и консервативните среди и подкрепя католическата църква и религиозните ордени в страната. Кралицата се превръща в оръдие за забогатяване на корумпираните ѝ придворни и фаворитите ѝ, което поддържа лошата слава на кралския двор. През септември 1868 в Испания избухва т.н. Славна революция, която обединява силите на либерали и републиканци срещу управлението на Изабела II. Начело на революционните войски застават генералите Хуан Прим и Франсиско Серано, които разбиват роялистките войски в битката при Алколеа (27 септември 1868 г.) и принуждават Изабела II и кралското семейство да избягат във Франция.