Ще під час Другої світової війни було помічено, що ураження танка найчастіше менше, якщо снаряд який уражає танк потрапляє в навішені на броні танка вибухові речовини. Спочатку такі спостереження вважалися хоча і гідними довіри, але практично непридатними, оскільки в ряді випадків страждав не тільки протитанковий снаряд, але і сама броня. Однак сама тема не була закрита, і перші зразки динамічного захисту були розроблені в СРСР наприкінці 1950-х років НДІ Сталі під керівництвом академіка Богдана Войцеховського (Ленінська премія 1965 року); у середині 60-х років аналогічні розробки провели у ФРН інженер-дослідник Манфред Хельд ("Manfred Held") — концерн MBB-Schrobenhausen. По ряду причин, таких як достатній рівень захисту радянської бронетехніки до моменту створення динамічного захисту, його виробництво не починалося до середини 80-х років. Вперше динамічний захист, створений на основі німецького досвіду, було встановлена на танках Ізраїлю під час Ліванської війни 1982 року.