Втративши найвище звання, Стейніц почав часто виступати в змаганнях. Він виграв турнір у Нью-Йорку (1894), випередивши Адольфа Альбіна і низку американських майстрів. 1895 року на найсильнішому за складом міжнародному турнірі в Гастінгсі Стейніц став лише п'ятим (13 очок з 20) — позаду Чигоріна, Ласкера, Тарраша і сенсаційного переможця Гаррі Пільсбері, який за рік до того на тому ж нью-йорському турнірі набрав лише 5 очок у десяти партіях. У Гастінгсі Стейніц провів партію проти німецького шахіста Курта Барделебена, яку вважають його найвищим творчим досягненням і однією з найглибших шахових комбінацій в історії.