מצב המלחמה בקיץ 1807 היה לרעת בריטניה. שותפותיה לקואליציות האנטי-צרפתיות השלישית והרביעית, אוסטריה, פרוסיה ורוסיה, נחלו תבוסות ונאלצו לכרות הסכמי שלום עם צרפת. המערכת היבשתית שהקים נפוליאון חסמה את נמלי אירופה לסחר הבריטי, ובבריטניה היה חשש שנפוליאון יחדש את תוכניותיו לפלוש לאי, חרף נחיתותו של הצי הצרפתי. מהלכו החשוב הראשון של קנינג כשר חוץ היה שליחת ספינות בריטיות לתפוס את הצי הדני בקרב קופנהגן השני, כדי למנוע ממנו מליפול בידיים צרפתיות. המהלך אמנם סיכל אפשרות מסוכנת להתחזקות ימית צרפתית, אך היו לו גם השלכות שליליות על מצבה של בריטניה: דנמרק הנייטרלית עברה למצב מלחמה עם בריטניה. הצאר אלכסנדר הראשון הגיב למהלך בהידוק המצור היבשתי על הסחר הבריטי, שאליו התחייב רשמית בהסכם טילזיט, אך נמנע מלממש בקפדנות.