Fruit d'una decepció amorosa i una vida malaguanyada, el seu temperament el va dur sovint a una vida de rodamón, alcohòlic i opiòman, fins a malviure exclusivament dels seus poemes i de la caritat dels seus amics. Així mateix va adquirir la fama d'excèntric per la manera de vestir-se amb ulleres de lens verdes, capa, bastó i barret punxegut. Desnodrit per la pobresa durant la Gran Fam, "l'home de la capa", com es donava a conèixer, va viure els seus últims anys com un dandi espectral. Morí víctima del còlera a l'hospital de Meath el 1849.