Durant i després de la Guerra Civil de Moçambic, Malawi albergava a més d'1 milió de refugiats moçambiquesos. La crisi de refugiats no sols va suposar un escull substancial en l'economia de Malawi, sinó que també va atreure importants fluxos d'ajuda internacional. Només al districte de Nsanje més de 220.000 refugiats va fer de la zona la seva residència, superant en nombre a la població local i amb freqüència patien de malalties com ara malària, esquistosomiasi, diarrea, greu malnutrició i lepra. En un informe de juliol 1998 Nova York Times, el diari va afirmar que "centenars més venen a través de la frontera cada dia, sense final a la vista." Tanmateix el govern de Malawi simpatitzava amb aquestes víctimes de la guerra, i les va proporcionar necessitats rudimentàries com atenció mèdica, refugi, aliments, aigua i roba. Tot i les innombrables possibilitats en contra, el govern de Malawi va obtenir el seu major èxit en els esforços de repatriació dels refugiats moçambiquesos, i el procés va ser lloat com un gran èxit per molts observadors internacionals.