Després de l'entrada de l'Imperi Otomà a la guerra i el consegüent tancament dels Dardanels als aliats, Kitchener va proposar d'obrir un front nou a la ciutat d'Iskenderun, que seria envaït per tropes de l'ANZAC, el "Nou Exèrcit" i els reservistes indis. La ciutat escollida era la llar d'una important població cristiana i el centre estratègic de la xarxa ferroviària otomana. Tanmateix, el pla va ser rebutjat i substituït al seu lloc per la desastrosa Batalla de Gal·lípoli ( 1915- 1916) planificada per Winston Churchill. Kitchener va organitzar una significativa expansió de la producció de material bèl·lic per combatre a Alemanya al Front occidental. Va ser culpat per la mancança de munició durant la primavera de 1915 (un dels fets que comportarien la formació d'un govern de coalició) el que va posar de nou la reputació de Kitchener sota mínims, fins al punt que aquest va arribar a oferir la seva dimissió a Asquith. El Primer Ministre, tanmateix, es va negar a acceptar-la, encara que li va retirar la responsabilitat sobre les municions, que va transferir a un nou ministeri sota la direcció de David Lloyd George. El maig de 1916 va començar a preparar-se una missió diplomàtica a Rússia a la qual originalment havien d'acudir Kitchener i Lloyd George, però aquest, en l'últim moment i massa atrafegat amb el seu nou ministeri, va abandonar la iniciativa i va deixar el seu control de forma completa al primer.