Després del Dia-D (6 de juny de 1944), amb el ressorgiment de la campanya de bombardeigs estratègics sobre Alemanya, Harris restà aferrat a la zona de bombardeigs. L'atac de la RAF que despertà més controvèrsies va ser al vespre del 13 de febrer de 1945, amb el bombardeig de la ciutat de Dresden, amb una tempesta de foc letal que causà la mort de desenes de milers de vicils. Atacs com aquest o com el posterior a Pforzheim van ser altament criticats per l'alta xifra de víctimes civils per a un escàs profit militat. La culminació del Comandament de Bombarders de la RAF tingué lloc amb els atacs del març de 1945, quan la RAF llançà la major quantitat de bombes en un mes en tota la guerra. El darrer atac sobre Berlín tingué lloc la nit del 21/22 d'abril, tot just abans que els soviètics entressin a la ciutat. Després d'això, la majoria dels bombardeigs fets per la RAF només van ser en un paper de suport tàctic. El darrer gran atac estratègic va ser la destrucció de la refineria de petroli a Tønsberg, al sud de Noruega, realitzat per 107 Lancasters la nit del 25/26 d'abril.