Marlborough și-a reunit forțele și i-a atacat pe francezi, învingându-i în Bătălia de la Oudenaarde. În 11 iulie 1708 ceea ce rămânea din armata franceză demoralizată, se retrăgea spre granițele franceze: încă odată simțul său de sincronizare și cunoștințele sale despre inamic au fost din plin demonstrate. Marlborough, ajutat acum și de trupele austriece al prințului Eugen, a urmărit trupele franceze împingându-le în Franța, și după un lung asediu, în 9 decembrie 1708, a cucerit fortăreața Lille, cea mai puternică fortăreață din Europa la momentul respectiv. Cu toate dificultățile unui asediu pe timp de iarnă, campania din 1708 a fost un succes remarcabil, care necesita o îndemânare logistică și o organizare superioare. În Anglia poziția soției lui Marlborough devenea tot mai precară. Prietenia cu regina era iremediabil distrusă, iar Sarah își păstra poziția la curte doar pentru ca soțul său victorios, să rămână la conducerea armatei. După recentele înfrângeri și una din cele mai grele ierni din istoria modernă, Franța se afla la un pas de colaps. Cu toate acestea, cererile aliaților din timpul negocierilor de pace de la Haga, din aprilie 1709 (în principal articolul 37, care-i cerea lui Ludovic să predea Spania în termen de două luni, dacă nu se reîncepea războiul), au fost respinse de către francezi în iunie. Liberalii, olandezii, Marlborough și prințul Eugen, nu au reușit din motive personale și politice să asigure o pace favorabilă, prin aderarea la sloganul intransigent "Nici o pace fără Spania".