År 1274, cirka fyrtio år efter att Tyska Orden inlett sin erövring av prusernas land, påbörjade den byggandet av fästningen Marienburg (på polska uttalat Malbork) vid floden Nogats stränder. 1309 blev den ordens högsäte vilket den förblev till 1457. Efter att orden under tidigt 1400-tal försökt utvidga ordensstaten västerut kom den i krig med den polska kronan som såg sina livsviktiga handelsförbindelser över östersjöhamnen i Danzig hotade. I kriget led orden 1410 ett förkrossande nederlag vid Tannenberg och även om själva Marienburg stod emot en belägring under ledning av ordenshögmästaren Heinrich von Plauen, tvingades orden till en hård fred i Thorn 1411. Freden innebar bl.a. stora kontributioner till den polska kronan vilket åderlät orden och fick den att höja skattetrycket i den preussiska ordensstaten. 1454 kom det återigen till krig, denna gång ställde sig hårt exploaterade preussiska städer på polska kronans sida och Marienburg, som i flera år utsattes för en av medeltidens största belägringar, såldes 1457 till Polens kung Kasimir IV av ordens böhmiska legosoldater som inte fått ut sin sold på länge. Själva staden Marienburg, som stannat på ordens sida i kriget mot de övriga städerna, stod under borgmästaren Bartholomäus Blume emot de polska styrkorna i ytterligare tre år innan man gav upp och Blume avrättades. Därpå blev Marienburg i den andra freden i Thorn 1466 ett polskt kungligt slott fram till delningen av Polen 1772 då det blev en del av Preussen och i och med det tyska riksenandet år 1871, det tyska riket. Under såväl andra polska kriget 1626-1630 som det svensk-polska kriget 1656-1660 kom borgen att besättas av svenska trupper.