После смрти Вукашина и Уроша, Марко је био једини крунисани у српским земљама. Пространу област Мрњавчевића поделили су међу собом остали српски обласни господари. Највећи део запосела су браћа Драгаш, Јован и Константин. Марку је остала мала територија у западној Македонији са центром у Прилепу. Међутим, Марко је морао да прихвати вазалне односе према султану Бајазиту -{I}-. Живот је завршио у бици на Ровинама, где је учествовао на турској страни као вазал. Константин Филозоф му приписује речи пре боја, да би волео да хришћани победе „макар ја био међу мртвима у овом рату“. У каснијим временима, у народној традицији, несразмерно његовој историјској улози, лик Краљевића Марка је идеализован до крајњих граница, али сразмерно тежњи поробљеног народа за жељеном слободом.