Немачки Гестапо, за борбу против НОП-а на територији Србије основао тајну организацију коју је назвао "1. београдски специјални борбени одред". Командант ове јединице био је Страхиња Јањић, бивши официр Југословенске војске и немачки агент у Председништву владе Драгише Цветковића. Током војног пуча од 27. марта, Јањић је побегао из Београда. После Априлског рата и окупације Србије, међу првима се ставио у службу окупатора, поставши службеник Аћимовићеве администрације. После почетка партизанског устанка у Србији, Јањић је понудио своје услуге Специјалној полицији, али је био одбијен. На подручју крагујевачке општине окупио је стотинак добровољаца за Пети добровољачки одред Марисава Петровића са циљем борбе против партизана. Са овом јединицом је помогао Немцима у извођењу Крагујевачког масакра. Петровић га је после масакра поставио за градоначелника Крагујевца. За одржавање реда Јањић је добио похвале од Немаца. Међутим, као градоначелник, Јањић је подвргао становништво тортури, у шта је спадало батинање, уцене, пљачке и силовање једне учитељице. Због тога су га ухапсили љотићевски официри, али је Јањић пуштен на интервенцију Немаца. Немци су поставили Јањића за председника општине у Лесковцу децембра 1941, где је остао до фебруара 1942.