A trencséni csatában elszenvedett, döntőnek bizonyuló vereség után a kurucok folyamatosan szorultak ki a nyugati országrészből. 1709-10 fordulóján az osztrák seregek Nógrád megye területén folytatták fokozatos előrenyomulásukat gróf Johann Sickingen irányítása alatt. 1710 januárjára a Szécsény-Érsekvadkert vonalig jutottak. A frontvonal mögött továbbra is kuruc kézen volt Érsekújvár, melynek felmentése - ha katonailag nem is - erkölcsileg nagyon kedvezően hatott volna az egyre demoralizáltabb, lassan felbomló kuruc hadseregre. A poltavai vereség után Dél-Oroszországból visszavonuló svéd és lengyel seregek Magyarországra vetődött része ekkor már Rákóczi zsoldjában állt. A mintegy 500 svéd és 3000 lengyel segítségével tervezte a fejedelem az 1710-es, Érsekújvár felmentésére indított hadjáratát. Bizakodásra adhatott okot, hogy a Dunántúlról kiszorított Esterházy Antal 3000 fős seregével 1709 végén sikeresen eljutott a városba.