Присъствието на еврейско население в Европейска Русия може да се проследи до VII-XIV век, а първите документални свидетелства от Великото московско княжество са от 1471 година. При управлението на Екатерина II през XVIII век на евреите е забранено да живеят източно от Линията на уседналост, ограничавайки ги главно до днешната територия на Беларус, Литва, Полша и Украйна. Докато в през XIX век в Западна Европа евреите постепенно получават равни права с останалите граждани, в Руската империя дискриминацията срещу тях се засилва. Антисемитизмът се изостря особено при управлението на Александър III, съпътстван от продължили десетилетия вълни на антиеврейски погроми в различни части на страната. Между 1880 и 1920 година над два милиона евреи емигрират, главно към Съединените щати.