השנים 1918–1921 היו מלאי תהפוכות לאזור הקרסי, כיוון שזהו היה זמן לידת המדינה הפולנית שזה עתה הוקמה מחדש, ואיתה יצירה של גבולות חדשים. בתקופה זו, פולין נלחמה שלוש מלחמות כדי לכונן את גבולותיה המזרחיים: עם אוקראינה (המלחמה האוקראינית-פולנית), עם ברית המועצות (המלחמה הסובייטית-פולנית) ועם ליטא (המלחמה הליטאית-פולנית). בכל המלחמות הללו ניצחה פולין, וכתוצאה מכך היא סיפחה אליה טריטוריות שהיו חלק מהאימפריה הרוסית ואשר היו ממזרח לקו קרזון שהיה אמור להיות הגבול המזרחי של פולין העצמאית לאחר הקמתה מחדש בסיום מלחמת העולם הראשונה, ובנוסף, מה שהיה מזרח גליציה האוסטרית. השטחים הללו היוו את הבסיס ליצירת המחוזות המזרחיים של הרפובליקה הפולנית השנייה. הממשלה הפולנית נקטה במדיניות אקטיבית של פולוניזציה בשטחים הללו, וכתוצאה מכך, בחלקים הדרום מזרחיים של הקרסי קרו קונפליקטים בתדירות גבוהה עם האוכלוסייה האוקראינית. מעבר לגבולות המזרחיים של הרפובליקה הפולנית השנייה, בשטח ברית המועצות, המשיכו להתקיים עוד יישובים פולניים, בייחוד מסביב למינסק, ז'יטומיר וברדיצ'ב. בשנות ה-20 המאוחרות ותחילת שנות ה-30 השלטונות הסובייטים אף הקימו שני מחוזות פולניים אוטונומיים באוקראינה ובלארוס, אבל במהלך המבצע הפולני של הנ.ק.ו.ד., רוב הפולנים באזורים הללו נרצחו, והשאר נשלחו ליישוב מחדש ברפובליקה הסובייטית הקזחית.