Під час боснійської війни, коли складалися плани поділу Боснії та Герцеговини, була запропонована Боснійська Республіка. Вона могла бути створеною як одна з трьох етнічних держав у вільній конфедерації або як незалежна "мусульманська держава" в районі, контрольованому боснійською армією, як пропонують ісламісти. Таким чином, території, в яких проживають боснійці, або зона, підконтрольна армії Боснії (Республіка Боснія і Герцеговина), стануть боснійською державою, як Республіка Сербська для боснійських сербів, а Герцег-Боснія - для боснійських хорватів. Унаслідок невдалої угоди сербсько-хорватського Грацу в 1992 році на карті, яка відображалася під час обговорень, з’явиться невеликий буферний боснійський штат, який називається “Пашалюк Алії”. План Оуена-Столтенберга (липень 1993 р.) Дав би бошнякам 30% території, включаючи ок. 65% босненського населення (за даними перепису 1991 року). У лютому 1994 року Партія демократичних дій (ПДР) запропонувала боснійську державу, в якій серби та хорвати будуть національними меншинами. Дейтонська угода (листопад – грудень 1995 р.) Закінчила війну і створила федеративну республіку Боснія і Герцеговина (БіГ), що складається з двох утворень - Федерації Боснії та Герцеговини (ФБІГ), що населяється бошняками та хорватами, та заселена сербами Республіка Сербська (РС). Як зазначив експерт з міжнародних відносин Нільс ван Вілліген: "Хоча боснійські хорвати і боснійські серби могли ідентифікувати себе відповідно з Хорватією або Сербією, відсутність босненської держави зробило боснійців твердими зобов'язаннями щодо Боснії як єдиного політичного утворення".