Po nástupe svojho brata Otta I. Veľkého na východofranský trón v roku 936 sa pridal do radov vzbúrencov pozostávajúcich z jeho nevlastného brata Thankmara, franského vojvodu Eberharda a lotrinského vojvodu Giselberta. Po ich smrti sa roku 939 poddal Ottovi, ktorý ho vymenoval za nového lotrinského vojvodu. V Lotrinsku však Henrich nezískal podporu a čoskoro bol nahradený verdunským kniežaťom Ottom. Henrich znovu začal plánovať spiknutie s cieľom chopiť sa bratovej koruny, bol však zatknutý a uväznený v Ingelheime. Na Vianoce roku 941 sa pred bratom Ottom vo Frankfurte zriekol všetkého odporu a brat ho omilostil. Roku 948 mu potom udelil uvolnené Bavorské vojvodstvo. Henrichova vláda sa vyznačovala konfliktami s jeho susedmi. V rokoch 948 a 949 bojoval v bavorskej Severnej marke, roku 950 porazil Maďarov za riekou Tisou a toho istého roku sa podieľal na ťažení proti Českému kniežatstvu. Roku 951 vtrhol do Itálie, nasledujúce leto pripojil k svojmu vojvodstvu Furlansko. V roku 953 podporil svojho brata v boji proti povstaniu jeho vlastného syna Liudolfa, švábskeho vojvodu, a lotrinského vojvodu Konráda. 10. augusta 955 sa zúčastnil bitky pri Lechu, kde ako bavorský vojvoda velil 3 bavorským oddielom.