IV. Balduin másfél évvel a halála előtt, 1183 végén utódává nevezte ki kiskorú unokaöccsét, V. Balduint, ám 1186 nyarán a gyermek király is meghalt. Az országbárók nagy része nem akarta elismerni V. Balduin anyjának, Szibillának és férjének, Lusignan Guidónak az örökösödési jogát, s úgy döntöttek, Henfridet és Izabellát kiáltják ki uralkodópárnak. Henfrid azonban nem kívánt uralkodni, nem akart polgárháborút, ezért Jeruzsálembe ment, és hűségesküt tett Guidónak és Szibillának. 1187-ben, a hattíni csatában fogságba esett, amikor Szaladin megsemmisítő csapást mért a Jeruzsálemi Királyság hadseregére. Anyja Henfrid kiszabadulása fejében felajánlotta Szaladinnak oultrejourdaini várait. Kerak és Montréal nem hódolt be, Szaladin mégis szabadon bocsátotta Henfridet.