Parancsnoka felfedezte rátermettségét, ezért tiszti iskolába, a danzigi "Königliche Kriegsschuléba" küldte, aminek elvégzése után hadnagyként tért vissza ezredéhez. Az első világháború elején egy rohamcsapat tisztje volt, az első vonalban szolgált. 1914 szeptemberében egy roham során sebesült társa odaadta neki fegyverét és lőszerét, ő rátámadt három francia katonára, kettőt agyonlőtt, a harmadikra szuronnyal támadt (annak sorsa ismeretlen), a kézitusában megsebesült (combon lőtték), kórházba került, majd hősi cselekedetét 1915-ben a másodosztályú Vaskereszttel jutalmazták. 1915 januárjában visszatért a frontra, ahonnan az év végén keletre helyezték, a hegyvidéki hadműveleteket végrehajtó "Alpesi-hadtest"hez "(Alpenkorps)". 1916-ban a román fronton harcolt, majd Olaszországban a caporettói áttörésnél rohamcsapatával megszolgálta az akkor létező legmagasabb német katonai kitüntetést, a porosz Pour le Mérite-et "(Blauer Max)". Még ebben az évben visszatért hazájába, hogy feleségül vegye Lucy Mollint. 1917-ben zászlóalját Franciaországba rendelték, majd vissza Romániába. A második ojtozi csatában vett részt, ahol ismét megsebesült: karon találták. Bár sok vért veszített, kórházba nem ment, csupán egy kötéssel folytatta tovább a harcot.1918 januárjától az Alpenkorps törzsében szolgált.