Непосредно по окончању НАТО агресије на СРЈ у јуну 1999. године, подручје Косова и Метохије је потпало под управу Уједињених нација, односно УНМИК-а. Према Кумановском споразуму, све војне јединице СРЈ и полицијске јединице Републике Србије повучене су са Косова и Метохије, а ову територију су запоселе јединице КФОР-а. Иако је у Резолуцији 1244 било назначено да подручје Косова и Метохије представља саставни део Савезне Републике Југославије, ускоро се показало да представници међународне заједнице имају другачије приоритете. Упркос формалном присуству КФОР-а и УНМИК-а, српско становиштво било је изложено систематском и организованом терору од стране албанских екстремиста, што је довело до новог таласа исељавања. У исто време, извршено је масово пљачкање и уништавање српских имања и разарање српских културно-историјских и црквених споменика. Први шеф УНМИК-а, француски политичар Бернар Кушнер (Bernard Kouchner, 1999-2001) није предузимао никакве мере против албанских екстремиста, са којима је успоставио блиску сарадњу, о чему су касије сведочили други високи званичници УН.