Од 1961. до 1974, када је избила каранфилска револуција, Куњал је живео у прогонству у Москви. Након повратка у земљу, био је министар у неколико привремених постреволуционарних влада. Постојале су и оптужбе да КПП преко војске жели доћи на власт. Због његовог ривалства са Соаресом, после револуције није створена уједињена левица. Подржао је државни удар августа 1991. у Совјетском Савезу. На функцију секретара КПП дао је оставку 1992. године. Упркос томе, и даље је задржао углед у ортодоксном крилу партије.