Након пада Цариграда 1204. године у Четвртом крсташком рату, византијске територије подељене су у неколико крсташких држава и неколико самопрокламованих наследница Византијског царства. Око наслеђа Византије отимали су се епирски деспот и никејски цар. Обојица су сматрали да имају легитимно право да представљају византијског цара. С обзиром на слабост Латинског царства, спремали су се да поврате Цариград. У почетку се чинило да ће град освојити Епирци, чији је владар Теодор Дука Комнин освојио Солунску краљевину 1224. године. Међутим, бугарски цар Јован Асен поразио је епирског деспота у бици код Клокотнице 1230. године. Био је то крај епирске моћи.