Ремон од Тулуза био је сумњичав према оваквом Дагобертовом ставу, а за то је имао и разлога јер Дагоберт није раскинуо савез са Боемундом. Два савезника заједно су отишла на ходочашће у Јерусалим и 21. децембра 1099. године их је у граду примио "бранилац Светог гроба" Готфрид Бујонски. Већ првог дана је на Дагобертову иницијативу покренуто питање патријарха. На месту патријарха налазио се Арнулф од Роа. Убрзо након завршетка рата је настао спор између Арнулфа и православних хришћана и сиријских хришћана око неких црквених обреда. Дагоберт је био надлежан за решавање спора. Истовремено умире Готфрид Бујонски те је настао проблем око наслеђа. Дагобертов кандидат био је Боемунд Тарентски. Међутим, појавила се нова личност, Балдуин I од Едесе, Готфридов брат. Дагоберт је јавио Боемунду да зароби Балдуина који је из Едесе са војском кренуо ка Јерусалиму. Међутим, сам Боемунд је тада заробљен у бици код Мелитене (заједно са Ричардом од Салерна) од стране Данишменда предвођених Малик Газијем.