Овим речима је описао како је хришћанска вера у опасности од уништења од стране Лолардске конфедерације, и мир краљевства од стране немира, и позвао људе да помогну круну и владу у сузбијању јереси. Потом је послат као енглески делегат у Француску да преговара за мир. Предложени услови били су толико тешко прихватљиви и у одсутном стању у ком се тад налазила Француска. Године 1415. године Бофорт улази у сукоб с краљем када је овај са обновом Стогодишњег рата увео нове порезе за свештенство, али је овај сукоб убрзо превазиђен. На отварању парламента 4. новембра исте године говорио је о племенитим подвизима краља у рату у Француској и позивао на захвалност народа, који одговорио великим одобравањем. Рат је, међутим, ставио краља у тешку финансијску ситуацију, а Хенри је у сваком тренутку био спреман да му пружи финанскијску помоћ. Он није могао да наследи велики поседе, али његови значајни приходи од Свете столице су биле толико огромне суме новца да је могао финансирати краља с времена на време и донирати новац за украшавање државних установа до величанствености. Вероватно је његова могућност сталног проналажења спремног новца био резултат финансијске способности Енглеске тог времена. Овим се повећао Бофортов углед. Знајући да користи отплату од краља стекао је огромно богатство, за које се никад није уздржавао да позајми круни, да би му касније било враћено с каматом. Године 1416. краљ је од њега позајмио 14.000 литара злата, а као залог отплате Хенри је од краља добио одређену златну круну.