У јуну и јулу 1942. окупатори су уз помоћ усташа и четника повели велику офанзиву против партизанског упоришта на Козари, у западној Босни. Након тешке битке на Козари, која је вођена преко месец дана, осовинске снаге су успеле да поразе партизане, чинећи масовне злочине и депортујући 68.600 Козарчана, укључујући 23.000 деце, у концентрационе логоре. Крајем јула и средином августа 1942. године, партизанске бригаде су извршиле продор из источне у западну Босну, ослобађајући низ градова од усташа и Италијана. Битка за Бихаћ од 2. до 4. новембра је једна од највећих победа Народноослободилачке војске у 1942. години. У њој је осам бригада НОВЈ уништило усташко-домобранске гарнизоне у Бихаћу и околним местима. Ово је веома уздрмало ауторитет НДХ и ограничило домен важења њених установа. Ослобађањем Бихаћа повезана је слободна територија у Босанској Крајини и централној Босни са слободном територијом у Далмацији, Лици, Кордуну и на Банији. Тако је формирана непрекидна слободна територија од Карловца до Ливна на којој су образоване многе војне и цивилне институције, позната као Бихаћка република. Ослобођени Бихаћ постао је војно, политичко и културно средиште Народноослободилачког покрета.