Știrile despre soarta expediției Donner au fost difuzate de un bătrân ziarist, Samuel Brannan, membru al Bisericii mormone, care întâlnise expediția de recuperare în timp ce se întorcea cu Keseberg. La New York, poveștile despre teribila aventură a expediției Donner au ajuns în iulie 1847. În Statele Unite, povestirile au fost influențate mult de entuziasmul național pentru migrarea spre vest. În unele ziare, informațiile despre expediție au fost succinte, în pofida tendinței din acea perioadă de a evidenția poveștile senzaționale. Multe ziare i-au descris pe protagoniști ca pe niște eroi, iar California ca un paradis demn de sacrificii enorme. În anii care au urmat, migrarea spre vest s-a diminuat, dar a fost mai mult o consecință a războiului mexicano-american, care era în plină desfășurare și nu o consecință a experienței membrilor expediției Donner. Se estimează că în 1846 au emigrat în California 1500 de persoane, în 1847 au emigrat 450, iar anul următor 400. Dar goana după aur a provocat o creștere netă a fenomenului și în 1848 numărul emigranților plecați spre vest s-a ridicat la 25000. Cea mai mare parte a urmat traseul de-a lungul râului Carson, dar unii "forty-niners" au urmat traseul expediției Donner, difuzând mai târziu descrieri ale locurilor. Unele locuri ale expediției au devenit atât de faimoase încât au primit numele de „lacul Donner”, „pasul Donner” și „vârful Donner”.