Dauș a fost, de asemenea, director al Imprimeriei Statului, președinte al Ateneului Român și al Asociației Presei din Basarabia și, în cele din urmă, subdirector general al Societății Române de Radiodifuziune. A revenit în activitatea publicistică mai întâi ca poet, cu "Valea Albă" (1919) - un poem dramatic despre Bătălia de la Valea Albă din 1476 - și cu "Drumul sângelui" (1924). Acesta din urmă era un omagiu adus soldaților morți la Mărășești și în alte locuri de pe frontul românesc. Dauș a tradus câteva piese de teatru în versuri printre care "Regele petrece" de Victor Hugo și "Regele Lear" de William Shakespeare (ambele din 1924). El a scris apoi o nouă piesă de teatru care-l avea ca personaj principal pe Vlad Țepeș și care a fost reprezentantă pe scena Teatrului Național din București și publicată în 1930. Piesa a dobândit notorietate și a provocat dezgust prin reprezentarea cruzimii medievale, inclusiv tragerea în țeapă și moarte prin fierbere; cronicarul teatral Mihail Sevastos a remarcat sarcastic că Dauș „s-a oprit cu puțin timp înainte de tăierea sânilor actrițelor” și nu a dramatizat presupusa violare a lui Vlad de către Mahomed Cuceritorul. De asemenea, potrivit lui Sevastos, piesa a fost un teatru politic, care milita pentru întoarcerea unui dictator asemănător lui Vlad.