Egészen a 19. század elejéig a Balkán gyakorlatilag egésze az Oszmán Birodalom fennhatósága alá tartozott. Az első balkáni állam, mely kivívta függetlenségét Görögország volt, mely véres szabadságharcot (1821-29) vívott az oszmánok ellen és a külföldi hatalmak támogatásával, továbbá az Orosz Birodalom által a törökökre mért vereséget követően nyerte el függetlenségét 1830-ban. Az 1832-es londoni konferencián a britek, a franciák és az oroszok a görög trónt Wittelsbach Ottó bajor hercegnek ajánlották fel, anélkül azonban, hogy a görögökkel erről konzultáltak volna. A létrejövő Görög Királyság államszervezettét nyugati mintára igyekezett kiépíteni erős központi hatalommal, az ország alkotmányának kiadására 1843-ban került sor. Ennek ellenére a Görögország fölött védnökséget alkotó három európai hatalom (Nagy-Britannia, Franciaország, Oroszország)a későbbiekben is komoly befolyást gyakorolt a görög állam politikájába. Az elfogadott határok között körülbelül 750-800 000 ember élt, amely nem volt több mint az akkori összgörögség egyharmada. Éppen ezért egyre nagyobb befolyást nyert körükben a "Megali Idéa" („A Nagy Gondolat”) eszméje, azaz az összes görög felszabadítása a török uralom alól.