Den 28. juni 1914 blev den østrig-ungarske ærkehertug Franz Ferdinand og hans gemalinde Sophie Chotek udsat for et attentat i Sarajevo, hvor den serbiske Gavrilo Princip dræbte regentparret. Der fulgte den 23. juli 1914 et Østrig-Ungarnsk ultimatum til Serbien, der var anset som en russisk vasalstat. Rusland havde ikke forpligtelser overfor Serbien, og mange russiske ledere ønskede at udskyde en militær konfrontation med Tyskland og Østrig-Ungarn. Rusland havde dog Frankrigs støtte, og der var bekymring for, at en manglende støtte til Serbien ville blive udlagt som et tab af russisk troværdighed og derved få væsentlig negativ indflydelse på de russiske ambitioner om lederskab på Balkan. Zar Nikolaj 2. traf derfor den 30. juli 1914 beslutning om mobilisering af de russiske styrker for at forsvare Serbien mod Østrig-Ungarn uanset, at der endnu ikke var erklæret krig. Den russiske mobilisering var den første under juli-krisen, der på den måde blev eskaleret yderligere. Tyskland reagerede på den russiske mobilisering ved to dage efter den 1. august 1914 selv at foretage mobilisering og ved at erklære krig samme dag.