1278 року командував угорською легкою кіннотою у війську австрійського цісаря Рудольфа І у битві на Моравському полі проти чеського короля Пржемисла Отакара ІІ. 1291 року командував військом угорського короля Андрія ІІІ, яке здобуло Братиславу у Генріха з Кишеку. Як нагороду отримав посаду братиславського жупана та «керуючого королівською стайнею» (). Пізніше перестав симпатизувати політиці Андрія ІІІ, на протест проти того зрікся посади і пішов у свої володіння, центром яких з 1296 був Тренчин. Король Андрій ІІІ намагався відібрати його маєтки та підкорити його, і вислав проти нього виправу, але безуспішно. З цього часу Матуш Чак вів таку політику, яка слідкувала його особисті цілі, для чого використовував всі доступні методи, які йому дозволяло тодішнє політичне безвладдя. Після смерті Андрія ІІІ підтримував кандидатуру чеського короля Вацлава ІІІ, при чому допомагав перемогти його суперника Карла Роберта. За те йому 1 січня 1302 року Вацлав III, в Угорщині скоріше відомий як Ладислав V, надав цілий Тренчинський і Нітранський комітат, якими він володів аж до смерті. Однак вже наступного року перейшов разом з родом Абів на сторону свого недавнього противника Карла Роберта.