Bohuslav ze Švamberka patřil mezi západočeské katolické pány, kteří od vypuknutí husitských válek bojovali proti husitům. Již dříve, v roce 1417, ho Václav IV. pověřil, aby v tomto kraji dbal na dodržování bezpečnosti, vystupoval tedy v roli hejtmana tohoto katolického landfrýdu. Po svém příchodu do Plzně s ním Žižka sváděl šarvátky o ovládnutí důležitých opěrných bodů. K většímu střetnutí došlo poblíž tvrze Nekmíř (asi 17 km od Plzně) koncem roku 1419 nebo počátkem roku 1420. V bitvě u Nekmíře, kde byly poprvé v husitských válkách použity bojové vozy, zvítězil Žižka nad výraznou přesilou Švamberkova vojska. Později se oddíly západočeského landfrýdu, pronásledující skupinu husitů odcházejících z Plzně na Tábor, spojily se strakonickými johanity vedenými Jindřichem z Hradce a společně utrpěly od Žižky další porážku u Sudoměře na jaře roku 1420. Do třetice byl Švamberk na straně poražených v bitvě u Panského Boru (nyní Malého Boru) u Horažďovic na podzim téhož roku, kde byl v čele vítězných husitů znovu Jan Žižka.