V roce 1965 se František Skřivan zasadil o zapsání Proboštova betlému na seznam kulturních památek. O betlém se tak začali zajímat novináři. O Vánocích roku 1965 byl o něm vysílán televizní dokument. Pozornost se na něj upřela i ze zahraničí. V roce 1967 na světové výstavě v Montrealu reprezentoval lidové umění z přelomu 19. a 20. století. Účast na výstavě odsouhlasil příslušný oddělení ÚV KSČ s odůvodněním, že „vystavení betléma posílí před světovou veřejností komunistické tvrzení o míře náboženské svobody v Československu.“ Před montrealskou výstavou Expo vznikl další dokument s názvem "Probošt pro Montreal" pod vedením režiséra Jindřicha Fairaizla. Do Kanady putoval nerozebraný v pevné hermeticky uzavřené uvnitř oplechované bedně o rozměrech 7,55×3,55×3,44 metru za asistence odborníků z národního podniku Československé hudební nástroje. Bedna zabránila zvlhnutí na moři i jeho poškození při přesunech. Kvůli výšce bedny, která přesáhla profil železničních tratí, byl přepravován po silnicích ve speciálním vozidle. V sobotu 14. ledna 1967 naložily dva autojeřáby sedm tun vážící náklad na vůz, který jej dopravil do děčínského přístavu. Odtud putoval po Labi na říční lodi do Hamburku, kde jej přeložili na zámořskou loď.