Mocné Theodosiánské zdi udělaly velký dojem na západní křižáky, což dokazuje mnoho vystavěných hradů, které kopírovaly konstantinopolské opevnění. Asi nejznámější byl hrad Caernarfon, který byl postaven ve Walesu na rozkaz krále Eduarda I. Tento hrad sloužil jako rezidence krále a je zde vidět obrovský vliv konstantinopolského opevnění. S nástupem pozdního středověku se začala využívat obléhací děla, což mělo za následek snížení efektivnosti opevnění. Theodosiánské hradby však byly tak mohutné, že stále poskytovaly vynikající ochranu. Síla konstantinopolských hradeb byla jasně demonstrována při druhém osmanském obléhání v roce 1422. Při obléhání v roce 1453, které vedlo i k pádu Konstantinopole, se obráncům i přes obrovskou tureckou přesilu a dělostřeleckou palbu dařilo ubránit Konstantinopol po téměř dva měsíce. Během tohoto obléhání provedli Osmané nespočet útoků, ale konstantinopolské hradby stále pevně stály a to hlavně díky neustálým opevňovacím pracím. 29. května se však Osmanům nakonec podařilo dobýt Konstantinopol a to hlavně díky zmatku, který nastal mezi obránci, po zranění velitele Giovanniho Giustinianiho. Po dobytí Konstantinopole započaly obnovovací práce, jejichž cílem bylo obnovení konstantinopolského opevnění, které trvaly po celé první století osmanské nadvlády.