Повернувшись додому у 1902 році, він створив санаторій у Закопане для людей із захворюваннями легенів, у тому числі туберкульозу (з 1928 року — Військовий санаторій у Закопане). Він також є одним із засновників служби швидкої допомоги «Татра» (і його першим президентом протягом 1910—1919 років) та Татранського Музею імені Тіта Чалубінського. Він був членом Народної ліги. У 1919 році його делеговано Державним главою Юзефом Пілсудським до Польського національного комітету — замість Ігнація Яна Падеревського він став делегатом на мирній конференції в Парижі.