В середині XVII століття Швеція під управлінням Карла X Густава вела інтенсивні війни для розширення своєї присутності в Балтійському регіоні. Основними противниками Швеції в різний час були Польща, Данія і Росія, а також інші коаліції. Військових дій Швеції супроводжував успіх, що не могло не викликати активізації в протистоянні з іншими країнами-претендентами на Балтику. На певному етапі Швеція одночасно вела бойові дії на землях Польщі, Лівонії та Данії. Війна з Данією закінчилася Роскілльским миром 1658 року. По ньому до Швеції відійшли кілька данських південних провінцій. Війна з Польщею закінчилася мирним договором 1660 року, підписаним в Оліві (під Гданськом). Швеція отримала за ним Північну Ліфляндію. У 1661 році Кардиським миром закінчилася війна з Росією. За ним в цілому території обох держав залишилися колишніми, хоча до Швеції відійшло кілька прикордонних міст. Швеція змогла зафіксувати експансію, а гроші й матеріальні ресурси з нових територій дозволили призупинити редукцію Карла X.