Na německé straně císař Vilém II. po srpnové první bitvě u Helgolandské zátoky nařídil, že žádné operace nesmějí být prováděny bez jeho výslovného souhlasu a toto prohlášení doplnil 10. ledna 1915 směrnicí, ve které zdůraznil, že prioritou je zachovat "Hochseeflotte" netknutou pro případné mírové jednání. Tlak na větší aktivitu "Hochseeflotte" ale rostl a tak císař povolil vrchnímu veliteli "Hochseeflotte" admirálovi von Ingenohlovi podnikat dle vlastního uvážení častější výpady do Severního moře za účelem likvidace menších sil nepřítele silnějšími vlastními.