El 1991, Zdovc formava part de la selecció iugoslava que, entrenada per Dušan Ivković, va anar a l'Eurobasket de Roma. Era un autèntic equip de somni, amb noms com Toni Kukoč, Dino Radja, Vlade Divac, Žarko Paspalj, Zoran Savić, Pedrag Danilovic, Aleksandar Djordjevic, Velimir Perasovic... (El millor de dues generacions de bàsquet balcànic). Zdovc va jugar els tres primers partits del campionat, però a mitjan torneig, just abans de semifinals, el Parlament d'Eslovènia va proclamar la independència el país i va ordenar a Zdovc abandonar la selecció iugoslava, ja que ja no era la del seu país. Zdovc va abandonar el torneig amb llàgrimes als ulls, perquè Iugoslàvia estava arrasant i en efecte, van guanyar l'or amb facilitat. Era 25 de juny i va començar una guerra que va durar vuit dies i que va donar peu a un espant que va arrasar l'antiga Iugoslàvia. El cas de Zdovc, per ser una de les primeres conseqüències del conflicte en l'esport, va ser molt famós.