Tanmateix, la invasió d'Itàlia per Conradí i la Vuitena Croada forçaren Carles a retardar la seva intervenció. El papa Gregori X emprengué negociacions per aconseguir la unió de les esglésies catòlica i ortodoxa i prohibí a Carles atacar Constantinoble. Per altra banda, l'animà a adquirir els drets de Maria d'Antioquia sobre el Regne de Jerusalem el 1277. Carles envià un batlle a Terra Santa per governar-la en nom seu. Aquesta idea formava part de l'estratègia papal d'assegurar la supervivència del Regne de Jerusalem integrant-lo en un imperi mediterrani aliat amb la casa reial francesa, que proporcionaria els recursos necessaris per defensar-lo. El 1278 també passà a governar directament el Principat d'Acaia en virtut d'una de les disposicions del Tractat de Viterbo.