Quan es va establir el mandat francès (1921) després de la I Guerra mundial i del període del regne de Faysal ibn Husayn, Manbij formà part de la tercera regió del govern d'Halab (Alep). El 1924, va formar part del sandjak d'Alep i després fou una de les set "mintaka" del "muhafazat" ('governació') d'Alep. El 1930, Manbij, que ja tenia estació de la gendarmeria i tribunal de pau, va ser afegida al "kada" de Djabal Samaan dependent d'Alep. El 1932, tenia 2.000 habitants, dels quals 800 eren circassians i 100 armenis. El 1945, eren 4.653 habitants; el 1960, la població al cens era de 8.577 habitants, el 1970, de 14.635 (102.730 per tot el districte) i el 1981 de 30.844 habitants. L'electrificació, mercès a l'embassament de Tabka a l'Eufrates, que també ha afavorit l'agricultura, i la millora de les carreteres, ha permès aquesta progressió demogràfica; el desenvolupament continuat ha comportat un èxode rural cap a la ciutat, que ha fet doblar la població en 20 anys. El 2010 supera els 75.000 habitants. Amb la guerra civil a Síria va caure en mans d'una milícia que va esdevenir l'Estat Islàmic, fins que fou alliberada pels kurds de Rojava el 12 d'agost de 2016, durant una ofensiva de 73 dies, amb setge inclòs, sobre la ciutat.