Navzdory své osobní neúčasti vyhrál volby v dubnu 1922 se ziskem více než 49 % hlasů při účasti 55 % oprávněných voličů. Volby potvrdily popularitu Yrigoyena a jeho Radikální občanské unie mezi obyvateli Argentiny. Alvear převzal úřad v říjnu 1922, přičemž viceprezidentem se stal Elpidio González. Prezident Alvear musel čelit názorovému rozštěpení radikální strany, protože její členové se nedokázali shodnout, zda pokračovat navzdory velkému dluhu ve masivních státních výdajích. Celý vládní kabinet však tvořili stoupenci předchozího prezidenta Yrigoyena, což mezi Alvearem a Yrigoyenem začalo vytvářet napětí. Alvear zpočátku podporoval radikály vyzývající ukončení výdajové politiky, ale nakonec byl okolnostmi přinucen podpořit zastánce bývalého prezidenta Yrigoyena, proti nimž chtěli jejich odpůrci použít armádu, což prezident odmítl. Navzdory všemu dosáhla argentinská ekonomika během vlády prezidenta Alveara výborné výsledky, které trvaly až do krachu burzy na Wall Street v roce 1929. V roce 1928 se konaly nové prezidentské volby, v nichž znovu kandidoval i Yrigoyen. Ten je jednoznačně vyhrál a stal se opět prezidentem.