Nykyisen Jalalabadin alue tunnettiin historiallisesti nimellä Nangrahar. Alue kuului Gandhara-valtakuntaan, Kušan-valtakuntaan ja sakojen valtakuntaan. Ennen islamia alueella kukoisti buddhalaisuus ja kiinalainen pyhiinvaeltaja Xuanzangn mainitsi sen 600-luvulla nimellä Na-ka-lo-ho eli Nagarahāra. Varsinainen Jalalabadin kaupunki mainitaan kuitenkin ensi kertaa Suurmogulien valtakunnan aijoilla. Tarinan mukaan kaupungin perusti suurmoguli Akbar vuonna 1570. Nadir Šah johti joukkojaan alueen läpi ja kukisti paikalliset heimot Gandamakin taistelussa lähellä nykyistä kaupunkia. Matkailija Charles Masson vieraili alueella vuosina 1826–1827 ja mainitsi paikalla olevan kahden raunioituneen aikaisemman kaupungin muurien jäänteet ja hieman hänen vierailunsa jälkeen kaupungin valtasivat Dust Muhammad Khanin joukot (1834). Ensimmäisen afgaanisodan aikana kaupungin valtasivat puolestaan britit (1839-42). Muhammad Akbar Khan johti omat joukkonsa brittejä vastaan ja kukisti William Elphinstonen johtamat britit näiden vetäytyessä Kabulista vuonna 1842. Vain pienen brittijoukon onnistui vetäytyä Jalalabadiin. Britit valtasivat kaupungin vielä uudestaan toisen afgaanisodan aikana. Sotien ohella Jalalabadista tuli Kabulin emiirien talviasuinpaikka ja vuonna 1892 Abd al-Rahman Khan rakennutti palatsin kaupungin länsiosaan.