La 6 aprilie 1992, a fost proclamată o stare de urgență, sârbii locali fiind deja înarmați în momentul în care au înconjurat orașul. Rezidenții locali au început să se înarmeze sau au fost înarmați de partidul naționalist SDA din Bosnia ("Stranka demokratske akcije"). Reacția rapidă a populației locale a împiedicat ocupația orașului prin preluarea a două cazărmi locale ale Armatei Populare Iugoslave la 26 aprilie, când forțele locale TO (de apărare a teritoriului - Liga Patriotică, "Patriotska liga"), recent formate, au capturat majoritatea armelor din cazarme, ceea ce a fost un moment de cotitură la începutul războiului din zona Visoko. Astfel, forțele TO au oferit sprijin de artilerie soldaților bosniaci din Sarajevo și din jurul său, lucru pentru care au fost lăudați de generalul Sefer Halilović la 24 iunie.