În aprilie 1945, în timpul Bătăliei Berlinului, Armata a 9-a a lui Busse a fost separată de armatele germane de pe flancurile sale și aproape înconjurată de forțele sovietice. Generalul Gotthard Heinrici a încercat de mai multe ori să-l convingă pe Busse să se retragă, dar Busse a refuzat să ia în considerare retragerea fără un ordin expres din partea Führerului. În cele din urmă, Armata a 9-a a lui Busee, alcătuită din circa 200.000 de militari germani, a fost împinsă într-o pungă din Pădurea Spree la sud de colinele Seelow și la vest de Frankfurt pe Odra, unde a fost complet înconjurată de două unități avansate ale Armatei Sovietice ce se îndreptau către Berlin. În această pungă tot mai strânsă forțele lui Busse au fost anihilate în Bătălia de la Halbe. Deși i s-a oferit capitularea, Busse a ordonat ultimelor sale unități de blindate să continue lupta pentru a se putea retrage spre vest. Rămășițele armatei s-au retras prin Massow, Kummersdorf, Märtensmühle, Hennickendorf, Dobbrikow, Rieben și Beelitz-Schönefeld și au reușit în cele din urmă, în dimineața zilei de 1 mai, să facă joncțiunea cu Armata a 12-a a generalului Walther Wenck la sud de Beelitz și toate aceste unități reunite s-au retras spre vest către Elba, au traversat podul parțial distrus de la Tangermünde și s-au predat forțelor americane între 4 mai și 7 mai 1945.