În 1862 Pulevski a luptat ca membru al Legiunii Bulgare împotriva asediului otoman al Belgradului. El a participat, de asemenea, la Războiul Sârbo-Otoman din 1876 și apoi la Războiul Ruso-Turc din 1877–1878, care a dus la eliberarea Bulgariei de sub stăpânirea otomană; în cursul ultimului război, a fost "voievod" al unei unități de voluntari bulgari și a luat parte la Bătălia din Pasul Șipka. După război, s-a stabilit în orașul Sofia, capitala Bulgariei recent eliberate. A participat, de asemenea, ca voluntar la Răscoala de la Kresna-Razlog (1878–1879), care avea ca scop unificarea teritoriilor populate de bulgari din Macedonia cu Bulgaria. În cererea pentru o pensie de veteran adresată Parlamentului Bulgar în 1882, el și-a exprimat regretul cu privire la eșecul acestei unificări. În anul 1883 Pulevski a primit în cele din urmă o pensie guvernamentală în semn de recunoaștere a serviciului său militar ca voluntar în Armata Bulgară. A murit în 1893 la Sofia, capitala Principatului Bulgariei.