Nejslavnější "devotia" jsou uváděna římským historikem Titem Liviem na přelomu letopočtu. Měl je vykonat konzul Publius Decius Mus v roce 295 př. n. l. v bitvě proti Samnitům a Galům a stejně měl učinit jeho otec v bitvě s Latiny roku 335 př. n. l. , který se zaslíbil Mánům a Telluře, a stejnojmenný syn v roce 279 př. n. l. v bitvě u Auskula. Obřad byl prováděn za účasti pontifika maxima ve stoje na oštěpu, který pak nesměl získat nepřítel, a s hlavou zahalenou tógou po gabinském způsobu. V případě že protagonista obřadu ("devotus numini") v následné bitvě nezemřel byla do do země zakopána jeho socha a učiněna krvavá oběť. Příběh o "devotiu" však může být propagandou, pochybnosti vzbuzuje i opakování během tří generací. Sebeobětování je také připomíná v souvilosti se senátory při galském dobytí Říma a mladíkem Marcem Curtiem.