Od dubna 1927 až do konce druhé světové války neexistují žádné doklady o fungování sboru. Po skončení války však opětovně zahájil svoji činnost. Sbor však neměl příliš mnoho vybavení k hašení požárů. Disponoval pouze jedním přenosným agregátem a starými hadicemi. Členové spolku proto mezi sebou uspořádali sbírku a z vybraných peněz pořídili starší nákladní vůz. Roku 1945 ještě hasiči ve městě založili Československý červený kříž, do něhož vstoupilo přibližně dvě stě členů. Sbor hasičů uspořádal po městě sbírku, jejímž cílem bylo vybrat prostředky na nákup sanitního vozu. To se zdařilo, ale již za tři roky (1948) znárodnil sanitku stát a převedl ji do Ústavu národního zdraví. Toho roku došlo po nástupu Komunistické strany k moci došlo ke změně názvu organizace na „Dobrovolný sbor požární ochrany“ a hasiči se začali nazývat „požárníci“. Současně jednotka přidělením získala starší německý automobil Furst Bissing, jenž roku 1953 nahradilo vozidlo Tatra 805. Tou dobou již sbor měl k dispozici stříkačky DS-16 a PPS-12.