V době Pražského jara 1968 byl zvolen poslancem České národní rady a byl činný v reformním procesu. Roku 1969 se stal děkanem brněnské právnické fakulty, později však byl politickou represí zbaven všech funkcí a vyloučen z univerzity. V letech 1971–1977 pracoval v České státní pojišťovně v Praze, v roce 1977 byl jako signatář Charty 77 propuštěn ze zaměstnání. Později odešel do ciziny, kde pracoval jako docent na Institutu pro politickou vědu mnichovské univerzity a v té souvislosti vyvíjel pedagogickou a vědeckou činnost.