1928 року у Марківці було розпочато репресії у вигляді колективізації та розкуркулення. Того ж року більшовиками було засновано колгосп «Боротьба». Першими його членами стали 8 сімейств бідняків: Семен Бойчук, Антін Бондар, Василь і Володимир Вергеліси, Михайло Каневський, Федір Красилюк, Павло Ткач, а також Віра Янківська. Першим головою колгоспу було обрано Михайла Авксентійовича Каневського. На початку 1929 року у колгоспі було лише 18 господарств. На початку 1930 року було організовано єврейський колгосп під назвою «Мережина», а у 1937 року його було перейменовано на більшовицький манер «Колгосп ім. 20-річчя Жовтня». Організаторами єврейського колгоспу були Валько Снідковський, Шльома Фактерман, який став його головою, а також Шимко Шерман і Шай Шнейдерман. Суцільна колективізація Марківки закінчилася 1933 року Голодомором, організованим комуністами. В цей час були розкуркулені селяни: Гаврило, Данило, Іван і Степан Дубові, Степан Задриборода, Прохоровський і Степан Содоль. Окрім розкуркулених селян трьох марківчан, Павла Глухова, Павла Коновороцького і Олексу Цибульського також було відправлено у заслання. До цього часу невідомо, що з ними сталося, позаяк після арешту жоден не повернувся у рідне село. Лише на початку 1980-х років у газеті «Сільські вісті» було надруковано про реабілітацію Олекси Цибульського.