Participà en els moviments estudiantils uruguaians relacionats amb el maig de 1968. Poc abans del cop d'estat de juny de 1973 marxà amb el seu marit a Xile, treballant en l'alfabetització d'adults a les mines d'Aconcagua (prop de Valparaíso). Després del cop d'estat de setembre de 1973 s'aixopluga a l'ambaixada de Panamà. Després de viure quatre mesos a Panamà aconsegueix marxar a Bèlgica, on després d'any i mig marxa a París, on rep asil polític. Allí estudia Assistència Social, treballa a l'ajuntament de Chelles, milita sindicat de funcionaris públics i participa activament en la defensa de la situació dels immigrants.