Efter Napoleons nederlag i Waterloo 1815 återupprättades Nederländerna som självständig statsbildning, denna gång som monarki med den siste ståthållarens son som regent. En församling med två kammare inrättades: senaten ("Eerste Kamer"), vars medlemmar utsågs av kungen, och "Tweede Kamer" med valda representanter från provinserna. Under 1800-talet utvecklades Nederländerna gradvis till en modern stat med författning, maktdelning, graderad rösträtt och en beskuren kungamakt. I och med 1848 års författning hade monarken fråntagits all politisk initiativrätt, som istället överförts till generalstaterna och ministrarna.