Prvotno se je posvetil študiju teologije, nakar se je po nekaj letih semenišča odločil za vojaško kariero in se leta 1823 pridružil francoski Armadi. Kot narednik v 14. pehotnem polku je odšel leta 1830 v Alžirijo, kjer je z leti ob vojaških uspehih napredoval do čina polkovnika. V Francijo se je vrnil leta 1850. Med krimsko vojno (1853-1856) je služboval pod maršalom de Canrobertom že kot brigadni general. Zaradi izrednega vodenja v bitki pri Malakovu (1855) je napredoval v divizijskega generala. Kasneje v letu 1859 je kot vodja divizije pod maršalom Nielom sodeloval v bitki pri Solferinu.