Vuonna 1894 kansleriksi tulleen ruhtinas Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürstin aikana Holsteinin vaikutusvalta kasvoi entisestään, ja hän säilytti sen myös 1897 ulkoministeriksi ja 1900 kansleriksi tulleen Bernhard von Bülowin aikana. Ainoastaan keisari Vilhelm II saattoi ulkopolitiikassa jättää Holsteinin mielipiteet huomiotta. Suhteiden kiristyminen Britanniaan ja Britannian kanssa syntynyt laivastokilpailu olivat pitkälti seurausta keisarin omista aloitteista, joita Holstein vastusti mutta ei voinut estää. Tämän jälkeen Holstein oli valmis lämmittämään uudelleen suhteita Venäjään, mikä ei kuitenkaan enää onnistunut. Seuraavaksi hän pyrki hajottamaan Britannian ja Ranskan välille syntyneen liiton eli ententen lietsomalla kansainvälisen kriisin Marokossa, jälleen huonolla menestyksellä.