У серпні 1917 року підтримав Корніловський заколот і Тимчасовим урядом був поміщений у в'язницю в Бихові, звідки втік разом з Корніловим в листопаді 1917 року на Дон. Був одним з головних учасників формування Добровольчої армії в її Першому і Другому Кубанських походах. З кінця 1918 року — у розвідувальному штабі Добровольчої армії. 2 травня 1919 року визначений у розпорядження штабу армійської групи генерала Врангеля на Манычском фронті. Пізніше перебував у розпорядженні генерал-квартирмейстера полковника Кусонського, потім повернувся в штаб ЗСПР. У Криму в Російській армії Врангеля покинув штабну роботу і перейшов в дію. Командував 2-ї бригади 2-ї кавалерійської дивізії під час боїв у Північній Таврії влітку 1920 року. Евакуйований в листопаді 1920 року з частинами Російської армії в Галліполі.