איטליה לא הצטרפה למלחמה נגד בעלות הברית מיד עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, אלא המתינה עד 10 ביוני 1940, זמן קצר לפני תום המערכה על צרפת, לפני שהכריזה מלחמה על צרפת ובריטניה. מוסוליני היה להוט לנצל את ההזדמנות על מנת להשתלט על מושבותיהן באפריקה. הפיקוד הצבאי האיטלקי בצפון אפריקה ובמזרחה התנגד לתוכניותיו של מוסוליני. איטלו באלבו (שנהרג בתאונת מטוס ביוני 1940), ומחליפו, המרשל רודולפו גרציאני, טענו כי הצבא האיטלקי סובל ממחסור בציוד ובאספקה, וכי מתקפה על מצרים, שתיערך בקיץ בתנאי מזג האוויר החם והלח של אפריקה, נדונה לכישלון. מוסוליני סירב לשמוע לעצתם, שכן להערכתו היטלר עמד לפלוש לבריטניה ולהשתלט עליה תוך זמן קצר, והוא רצה להקדים אותו ולהשתלט על המושבות הבריטיות באפריקה. מוסוליני תכנן פלישה רחבת היקף למצרים, ורצה לפלוש במקביל למושבות הצרפתיות והבריטיות במזרח אפריקה. לאחר השלמת כיבוש סומלילנד הבריטית והצרפתית, תכנן מוסוליני לקדם את כוחותיו במזרח אפריקה צפונה דרך סודאן, כדי לתגבר פלישה איטלקית למצרים.