Консулите повеждат армиите си към река Рона, но тъй като Максим и Цепион не са в добри отношения вдигат два отделни лагера от двете страни на реката. По този начин армиите отделени една от друга са отворени за атака, без да могат да си помагат взаимно. Самонадеяният Цепион глупаво напада племената без подкрепата на Максим и е напълно разгромен, като германците превземат и оставения без защита римски лагер. След това изолираните и деморализирани войски на Максим стават лесна плячка и са разбити от племената. Хиляди са убитите римски войници, които отчаяно се опитват да се прегрупират и отбраняват зле позиционирания римски лагер. Само Цепион, Максим и няколкостотин от римските войници успяват да се спасят от касапницата с отчаяно бягство. Поражението в битката при Аравзио е най-тежкото за римляните от битката при Кана насам; всъщност поражението и дългосрочните последици са много по-големи. За кимврите и тевтоните това (макар и временно) е огромна победа. Вместо незабавно да съберат съюзниците си и да нахлуят в незащитената Италия, кимврите се насочват към Римска Испания, а тевтоните остават в Галия. Каква е причината племената отново да не нападнат Италия остава загадка. Вероятно са мислили, че по-лесно ще могат да грабят в Испания и Галия, но това не е сигурно. Възможно е също, заради своята безразсъдна тактика при боевете срещу римляните кимврите и тевтоните да са претърпели тежки загуби в редиците си и по-тази причина да не се смятат за достатъчно силни все още да пренесат войната на „домашната“ територия на римляните. Теодор Момзен описва метода на племената за водене на битките и въоръжението им. За сега германците имат успех в битките си срещу римляните, но за тяхно нещастие скоро ще се изправят срещу един от най-способните римски военачалници, който е начело на нова и много по-смъртоносна римска армия.