Sidorenko es va convertir en assistent del comandant en la caserna general del 1122è Regiment de fusellers, on va lluitar com a part del Primer Front Bàltic, en el marc de l'Operació Bagration. Principalment es dedicava a fer d'instructor, però ocasionalment va participar en batalles portant amb ell algun dels seus deixebles. En unes d'aquestes incursions, va destruir un tanc i tres tractors utilitzant municions incendiàries. Amb tot i això, va ser ferit diverses vegades. L'incident més seriós va tenir lloc a Estònia el 1944, la qual cosa va motivar que hi estigués hospitalitzat fins al final de la guerra. Mentre es recuperava de la seva ferida, Sidorenko va ser condecorat amb el títol d'Heroi de la Unió Soviètica el 4 de juny de 1944. Els seus superiors li prohibiren tornar a combatre de nou, donat que era un "entrenador de franctiradors molt valuós".