La continuació de la guerra per part del govern provisional, i la repressió contra forces com els bolxevics després d'un fallida revolta al juliol de 1917, en què tanmateix els bolxevics frenaren en considerar que la situació encara no era madura, i l'intent de cop d'estat del general Kornilov a l'agost portaren la situació al límit, l'antic règim amenaçava en restaurar-se sota el govern provisional, i només els soviets podien governar i defensar la revolució. S'estengué la consigna "tot el poder als soviets" defensada pels bolxevics i les forces més d'esquerra. El mes d'octubre a proposta de Lenin els bolxevics defensaren la insurrecció armada, que fou aprovada pel congrés dels Soviets. Els bolxevics van encapçalar la coneguda com a revolució d'octubre des del Comitè Militar Revolucionari de Petrograd, dirigit per Trotski i compost majoritàriament per bolxevics. L'assalt al Palau d'Hivern, el 6 de novembre (25 d'octubre en el calendari julià vigent a Rússia) fou el punt culminant de la revolució, que es produí amb escàs vessament de sang ja que els insurgents només van haver de fer front a una resistència feble, degut a la impopularitat del govern. Pocs dies més trad, la revolució s'estengué per tot Rússia.