Отношенията между Андриаш и брат му Марко Кралевич като съвладетели са добри докъм 1393/1394 г., когато се състояла срещата между Марко и султан Баязид в Сяр. След тази среща се изясняват позициите на балканските владетели по отношение на Османската империя. Византийският император Мануил II Палеолог отказва да се подчини на султана за разлика от Стефан Лазаревич, който остава верен васал и участва на страната на османците при обсадата на Никопол през 1396 г. Раздор има и между Георги II Страцимирович Балшич и неговия братовчед Константин Балшич. Докато Марко Кралевич и Константин Балшич участват в битката при Ровине в 1395 г. на страната на османците (където намират смъртта си), Андриаш и брат му Димитър Мърнявчевич отказват да служат на султана и през 1394 г. напускат бащините си земи, отправяйки се към Дубровник. Там те се опитват да вземат състоянието на баща си (около 5600 перпери), което Вълкашин е поверил за съхранение на Павел Барабич, след смъртта на когото през 1374 г. парите са взети от вдовицата му и няколко властели. Налага се да чакат края на съдебния процес между наследниците на Павел Барабич и общината, така че е известно, че на 27 юли 1394 г. са се намирали в Дубровник. Дубровчани смятат, че парите трябва да бъдат разделени на два равни дяла. Така или иначе двамата братя получават парите на 10 август.