Към средата на ХVІ в. на Апенинския полуостров се установява равновесие под хегемонията на Испания. Докато тя изживява своето могъщество при Фелипе ІІ, италианските държави не изпитват недоволство от положението. Генуа уверено печели от своите банки, Медичите се утвърждават в Тоскана, папата успява да организира победата при Лепанто. В края на века ситуацията се променя и Франция при Анри ІV отново заявява присъствието си на сцената. Някои италиански владетели бързо се ориентират към нея – Медичите дават своя принцеса за негова втора жена, Савоя сключва съюзен договор с него. Докато Генуа остава происпански настроена, Венеция се оказва най-отявлен враг на Хабсбургите, защото се чувства заплашена от техните пирати в Адриатическо море. От Милано – единствено испанско владение в северна Италия – Фелипе ІІІ се опитва да я постави под контрол, но без успех.