V roce 1853 byl jmenován kontradmirálem a v letech 1853–1855 působil jako lord admirality (nejprve jako třetí námořní lord, od června 1854 druhý námořní lord). Od února 1855 byl vrchním velitelem v Baltském moři a podílel se na závěrečných operacích krymské války v severní Evropě. V srpnu 1855 podnikl úspěšný útok na ruskou flotilu ve Sveaborgu. Po skončení krymské války byl jako rytíř Řádu lázně povýšen do šlechtického stavu a obdržel také francouzský Řád čestné legie. Po návratu do Anglie byl znovu lordem admirality (1857, 1858–1859) a v roce 1858 dosáhl hodnosti viceadmirála. Svou kariéru zakončil v Palmerstonových vládách jako první námořní lord (1857–1858 a 1859–1861). Zemřel náhle na mrtvici v Londýně ve věku 59 let, pohřben byl ve Skotsku poblíž hlavního rodového sídla "Melville Castle". Po jeho smrti jej premiér Palmerston ocenil jako jednoho z nejlepších námořních důstojníků své doby.