De Bono blev officer 1884 och deltog i Italiensk-turkiska kriget och i första världskriget där han särskilt utmärkte sig i slaget vid Vittorio Veneto. Han anslöt sig efter krigsslutet till fascismen och deltog därmed i marschen mot Rom 1922, som gav fascisternas ledare Benito Mussolini makten. De Bono blev senator 1923, var guvernör i Tripolitania 1925–1928 och 1929–1935 kolonialminister. Den 3 april 1935 utnämndes han till högste befälhavare över de italienska stridskrafterna i Afrika men hemkallades i november av Pietro Badoglio. I samband med det upphöjdes De Bono till fältmarskalk.