Slovakien hade utropat sin självständighet den 14 mars 1939, men denna självständighet var ganska tom genom det fördrag mellan Slovakien och Tyskland som undertecknades den 23 mars samma år. Med detta fördrag hade Tyskland rätt att placera militära trupper i Slovakien. President Jozef Tiso var partiledare för Slovakiska folkpartiet och tvingades att föra den politik som Nazityskland beordrade. I augusti 1940 undertecknade Tiso ett dekret som innebar att 70 000 judar deporterades från Slovakien; de flesta av dessa mördades. Även i Slovakien gjorde befolkningen olika former av sabotage. Det bildades också en väpnad motståndsrörelse som i augusti 1944 gjorde ett väpnat uppror. Upprorsmakarna bad om militär hjälp, men den hjälp som skickades från Sovjetunionen och från de västallierade kunde inte hindra att upproret slogs ned efter 10 veckor.