În urma unei debarcări accidentale a lui La Salle pe coasta texană, Franța a considerat că Louisiana se extinde până la Río Bravo. Această revendicare a fost menționată în 1803, când Louisiana a fost cumpărată de Statele Unite de la Franța. Statele Unite au renunțat la această pretenție teritorială prin Tratatul Adam-Onís din 1819, prin care Statele Unite au achiziționat Florida de la Spania și în același timp au fixat frontiera dintre Statele Unite și Viceregatul Noua Spanie pe Red River și Râul Sabine. Ca urmare suzeranitatea asupra teritoriului de pe ambele maluri ale Rio Grande a revenit Spaniei și, ulterior, Mexicului. În 1836 Republica Texas și-a declarat independența. Texasul nu fusese o unitate administrativă distinctă, dar în general era considerat că este limitat la sud de Râul Nueces. Totuși, bazându-se pe diferite documente vechi, noua republică a Texasului a revendicat teritoriul până la Rio Grande del Norte. În momentul negocierilor pentru aderarea la Statele Unite, secretarul de stat al Republicii Texas Stephen F. Austin îi cerea lui William H. Wharton, reprezentantul guvernului din Washington, D.C., să insiste asupra acestei frontiere de sud-est a Texasului. Republica Texană avea un control redus asupra teritoriului dintre Râul Nueces și Rio Grande. Totuși, în timpul războiului dintre Statele Unite și Mexic, Generalul Zachary Taylor a ocupat acest teritoriu, astfel încât la sfârșitul războiului frontiera a fost fixată pe Rio Grande, prin tratatul de la Guadalupe Hidalgo din 1848.