A pozsonyi tévéstúdióból 1956. november 3-ától kezdték a rendszeres műsorszórást. A televízió munkatársainak abban az időben háromkamerás közvetítőkocsijuk volt, később átépítették miniatűr stúdióvá, volt még két kamerájuk és filmmásolójuk. Az első tévéadás fő műsora a pozsonyi PKO (Kommunista Párt) ünnepségének közvetítése volt. Az első műsor rendezője J. Mazanec, közvetítő J. Rehák, bemondónője Hilda Michalíková. A vezető operatőr E. Rožňovec volt. Az első adás időpontjában legfeljebb 500 tévékészülék létezett Szlovákiában. Először hetente kétszer sugároztak, szerdán és szombaton, 1957. november 3-ától pedig hétfő kivételével minden nap. A televíziózás fejlődésének kezdeti időszakában a tévéseknek ideológiai problémákkal is meg kellett küzdeniük. Megkövetelték tőlük, hogy helyezzék előtérbe a szocializmus sikeréről és az ideális szocialista állampolgárról szóló politikai tartalmakat. 1968 körül tapasztalható volt némi kulturális és művészeti felszabadulás. Lehetővé vált nyugati szerzők műveiből készült adaptációk forgatása, bár némileg meg volt kötve a kezük, ám a tévén még így is terjeszthette a Prágai tavasz eszméit. A Varsói Szerződés (VSZ) seregének bukása után a helyzet drámaivá vált, elfoglalták a tévéstúdiókat és megszakították az adásokat. Ismét keményen cenzúráztak mindent. A VSZ katonáinak bevonulása után a televíziót nyugatbarátnak és antikommunistának bélyegezték, emiatt sok dolgozóját elbocsátották. A nyugati szerzők műveit elítélték, az ideológusok a politikai jelentőséggel bíró történelmi események színészileg sikertelen, érdektelen megfilmesítését részesítették előnyben.