A kolerajárvány 1817-ben ütötte fel a fejét Bengáliában, és az elkövetkező évtizedekben elért egészen Oroszországig. A novemberi felkelés leverésére érkező cári csapatok révén a Habsburg Birodalomhoz tartozó Galíciába is eljutott, mire a magyar hatóságok 1830 decemberében katonai kordont állítottak fel a határon, hogy megakadályozzák a betegség elterjedését. A határzárat három hónap múlva felbontották, ám túl korán: a kolera megjelent Magyarországon is, és a kordon 1831. májusi visszaállításával már nem lehetett megállítani. Ezt követően a fertőzött területeket is blokád alá vonták, a hatóságok – köztük a kolerabiztosi tisztséget viselő fiatal Kossuth Lajos – pedig különféle kezelési módokkal próbálkoztak, teljesen hiába. A körülbelül 465 000 megbetegedést okozó járványban mintegy 250 000 ember veszett oda, köztük a zempléni Széphalmon élő idős Kazinczy Ferenc, Fekete János, az ország tárnokmestere, Tittel Pál csillagász, a Gellért-hegyi obszervatórium igazgatója, valamint Veres Pálné édesanyja, Beniczky Pálné Sturmann Karolina (1787-1830) is.