Az 1983-as brit Formula 3-as idény első felében Ayrton Senna mindenkit fölényesen maga mögé utasított, akkor azonban jött Martin Brundle, és rendre megverte Sennát, s így az utolsó pillanatig nyílttá tudta tenni a világbajnokságot. Ken Tyrrell felismerte tehetségét, s leszerződtette az 1984-es évadra. Az első nagydíján, Brazíliában ötödik lett. Detroitban Nelson Piquet mögött a második helyen végzett. A következő futamán Dallasban eltörte a bokáját. Tetézte a bajt, hogy a Tyrrell nem engedélyezett autókkal versenyzett, így a csapat összes eredményét törölték. 1986-ban négyszer is pontszerző helyen végzett, a következő szezonban azonban a Zakspeed-hez szerződött, s ezzel megtört pályafutása. A helyzet reménytelennek tűnt. Szerencséjére lehetőség nyílt arra, hogy Jaguár sportkocsikkal versenyezzen, s meg is nyerte a világbajnokságot. A spa-i versenyen beugróként a Williams színeiben is indulhatott. 1989-ben a Brabham-hez igazolt, a csapat azonban már nem volt a régi, ezért 1990-ben visszatért a sportkocsikhoz, s meg is nyerte a Le Mans-i 24 órás versenyt. 1991-ben ismét a Brabham-nél próbálkozott, demost sem sült el jobban a dolog, mert a Yamaha motorok gyengébbek voltak, mint a többi autó motorjai. 1992-ben megtörtént a nagy áttörés a Benetton-hoz igazolnia. Itt többnyire csak azért küzdött, hogy be tudja fejezni a versenyeket. A San Marinó-i nagydíj után azonban, már pontokat is szerzett. Az év végén összetettben hatodik lett. 1993-ban átment a Ligier csapathoz, ahol kiegyensúlyozottabban versenyzett, s végül hetedik lett összetettben. 1994-ben úgy tűnt, hogy nem sikerül jó autóba ülnie, de végül a McLaren csapatban kötött ki. A futamgyőzelem azonban ezúttal is elmaradt, csak kétszer sikerült dobogóra állnia, s az összetettben is hetedik lett. 1995-ben Szuzuki Aguri-val kellett osztoznia a Ligier második kocsiján. A következő szezonban, amelyet a Jordan-nél töltött, biztatóbban indult, mint ahogy végződött.