Najväčšími zahraničnými súpermi Anglicka v 17. storočí boli Španielsko, Francúzsko a Holandsko. S Holandskom mali Angličania vojnový konflikt kvôli obchodu a prekrývaniu záujmov v Severnej Amerike. V druhej polovici 17. storočia sa odohrali tri vojny. Keď Angličania dosiahli vedúcu pozíciu v medzinárodnom obchode, uzavreli s Holanďanmi mier a začali spolu pripravovať plány proti Francúzom. V Španielsku totiž smrťou Karola II. vymrel rod Habsburgovcov a Ľudovít XIV. chcel na trón dosadiť svojho vnuka Filipa z Anjou, aby rozšíril svoj vplyv v Európe. Ostatné mocnosti nesúhlasili a tak vypukla Vojna o španielske dedičstvo. Keďže Viliam Oranžský mal s Francúzmi konflikty aj predtým, Anglicko vstúpilo do vojny na strane Svätej ríše rímskej a Holandska. Pod vedením vojvodu z Marlborough ich armáda vyhrala viacero bitiek – pri Höchstädte, Ramillies, Turíne a Oudenaarde. V roku 1713 bol v Utrechte podpísaný mier, kde Francúzi súhlasili s obmedzením expanzie do okolitej Európy. V tejto vojne Británia získala Gibraltár a tým aj prístup k Stredozemnému moru.