George Quaade var søn af generalmajor Peter Friderich Quaade. Efter at være blevet student 1831 (privat dimitteret) og have taget juridisk eksamen 1836 arbejdede han en kort tid i Overrettens justitskontor, men gik derefter over i departementet for udenlandske sager, hvor han 1838 ansattes som kancellist (1840 hofjunker, 1842 kammerjunker). Han gjorde sig snart bemærket ved de egenskaber, der udmærkede ham i hans senere diplomatiske karriere, flid og nøjagtighed, takt og diskretion og en betydelig evne til at redigere med fin sans for de sproglige nuancer og med undgåelse af al smagløs fraseologi. 15. december 1847 sendtes han som interimistisk legationssekretær til Berlin, men da krigen udbrød, vendte han tilbage til ministeriet og udnævntes 18. august 1848 til ekspeditionssekretær. Vel var han lige så lidt som hans kolleger nogen ven af Martsministeriet og Ejderprogrammet, men han var for moderat og forsigtig til at give sin mistillid luft i nedsættende domme, navnlig på steder, hvor det kunne skade landet. Dette i forbindelse med hans arbejdsdygtighed gjorde ham vel anset hos de skiftende ministre, og navnlig fandt C.A. Bluhme en duelig og betroet medarbejder i ham under sit ministerium 1851-54 og senere ved forhandlingerne om Øresundstoldens afløsning 1856-57. Da ministeriet omordnedes 1856, udnævntes han, som 1852 havde fået kammerherrenøglen, til chef for 2. politiske departement. Men under det kortvarige blixenske ministerium blev hans stilling vanskelig, og frygten for, at sligt kunne gentage sig, bidrog formodentlig til hans ønske om at ombytte tjenesten i ministeriet med en post i udlandet.