Када је стигао у Европу, Першинг је отворено презирао споро рововско ратовање од претходне три године на Западном фронту, верујући да ће им вештина америчких војника омогућити да избегну скупе и бесмислене борбе око малих површина ничије земље. Британски и француски генерали су ово сматрали нереалним (као и одређени број америчких генерала, као што су били Таскер Х. Блис и Хантер Лигет. Америчке експедиционе снаге су се добро показале у релативно отвореним борбама у Другој бици на Марни, али коначна америчка стопа губитака против немачких дефанзивних позиција у Аргону (120.000 губитака за шест недеља против 35 или 40 немачких дивизија) није била значајно мања него у француско-британској офанзиви на Соми две године раније (600.000 за четири и по месеца против око 50 немачких дивизија). У Другој бици на Марни је освојено више територије али је и немачка војска била у лошијем стању него претходних година.