Efter Sepoyupproret 1857 blev det etablerad brittisk politik i Indien att försöka skapa ett bättre samarbetsklimat mellan kolonialmakt och den indiska intelligentsian för att så fröet till en probrittisk utbildad samhällsklass som skulle anamma brittisk kultur och underlätta i regerandet av kolonin. I maj år 1885 föreslogs så ett första möte för Indiska nationalunionen () som skulle bli ett forum för dialog där utvalda grupper av den inhemska befolkningen kunde uttrycka sina åsikter om politiken i landet. Främst av grundarna var den brittiske tjänstemannen Allan Octavian Hume och övriga var framstående indiska och brittiska medlemmar i det ockultistiska Teosofiska Samfundet. Namnet ändrades under sommaren 1885 till "Indian National Congress" som anspelning på den revolutionära Kontinentalkongressen som utropade Förenta staternas självständighet ett århundrade tidigare. Indiska nationalkongressens första sammanträde hölls 28-31 december 1885 i Bombay.