Till slut utbildade han sig dock till folkskollärare. Han var också översättare på eget initiativ och översatte arbeten av Oscar Wilde och Maxim Gorkij, med flera. I maj 1914 när den österrikiske tronföljaren Franz Ferdinand skulle komma på besök i Sarajevo tog Princip kontakt med Ilić och de beslöt sig för att organisera ett attentat. Syftet var att protestera mot det förtryck som folket i Bosnien utsattes för under Österrike-Ungerns styre. Ilić hade kontakter med högt uppsatta medlemmar i det serbiska hemliga sällskapet Svarta handen som gillade idén och skänkte vapen. Först hade Ilić själv tänkt deltaga i attentatet, men övergick sedan till att ägna sig åt tekniska förberedelser. Morgonen före det planerade attentatet blev Ilić dock rädd och försökte övertala Princip (och de andra attentatsmännen) att ställa in planen, men denne svarade att det var nödvändigt att fortsätta. Den 28 juni 1914 mördades Franz Ferdinand och hans gemål av Princip och attentatsmännen greps. Ilić greps efter att Princip råkat avslöja att han lärt känna honom och hans mor 1907 och hyrt ett rum av modern. Ilić, som inte var förberedd på ett eventuellt förhör, drabbades av ett mentalt sammanbrott och råkade avslöja samtliga konspiratörer bakom attentatet. Detta har ibland betraktats som att han förrådde sina kamrater. Vid rättegången hade han samlat sig något och på frågan om han ansåg sig vara skyldig svarade han, " Lika skyldig som jag bidrog till det ". Vid ett tillfälle nämnde Princip för domaren att Ilić hade samma tankar som han om att de sydslaviska länderna borde förenas, på vilket domaren anmärkte “...under Österrike”, och Princip svarade: “Gud förbjude! (...) så långt gick vi aldrig (...)”. Danilo Ilić dömdes till döden genom hängning, eftersom han var över 20 år. Gavrilo Princip som var 19 vid tidpunkten för mordet fick fängelse.