Када се крајем јула 1919. године вратио у Београд, Филиповић је наставио са политичком активношћу. Дана 21. јула 1919. године је био организован генерални штрајк „пролетерске солидарности“ са совјетским републикама у Русији и Мађарској. Власти су покушале да спрече одржавање овог штрајка, али се упркос забрани он одржао у свим већим местима Југославије. На радничким зборовима, који су били одржани усвојене су резолуције против стране инервенције у Совјетској Русији и Совјетској Мађарској. Овај штрајк, као и неповољно расположење јавности, Влада Стојана Протића искористила је као изговор да Југословенску војску не шаље на интервенцију у Мађарску. Тог дана Филип Филиповић је на радничком збору на Славији у Социјалистичком народном дому говорио о социјалистичкој револуцији у Русији.