Vaikka Lainio oli antanut positiivisen näytteen maaliskuussa 1993, hän sai testiepäselvyyksistä huolimatta kilpailla kesän aikana normaalisti eikä dopingista tiedotettu julkisuuteen. Lainio antoi kisanäytöt Stuttgartin MM-kisoihin, mutta doping tuli esille myöhemmin loppukesästä. Tietojen ristiriitaisuutta käytettiin tietoisesti puolustuksessa hyväksi. Lainion mielestä antidoping-toimikunta on tehnyt hänen kohdallaan virheen, eikä dopingtapausta ole pystytty näyttämään toteen. Lainio haki muutosta neljän vuoden kilpailukiellolle siviilioikeudesta, mutta käräjäoikeus hylkäsi Lainion kanteen Suomen Urheiluliittoa vastaan ja tuomio jäi voimaan. Lainio oli päätökseen pettynyt ja hän kommentoikin Turun Sanomissa lokakuussa 1998: ”--minunkin tapauksessa vastapuoli hävitti todisteita ja muunteli totuutta oikeudessa”. Lopullinen päätös asiasta saatiin lokakuussa 1998, kun korkein oikeus ei taipunut kilpailukiellon kumoamiseen.