Turatin johdolla PSI omaksui maltillisen poliittisen linjan, joka tähtäsi parlamentaarisen toiminnan kautta asteittaisiin yhteiskunnallisiin parannuksiin vallankumouksen sijasta. Tämä linja vahvistui varsinkin liberaalin Giovanni Giolittin pääministerikausina, jolloin työväenliike voimistui. Turati vastusti vuoden 1911 Italian–Turkin sotaa sekä Italian liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1915. Sodan jälkeen valta PSI:ssä siirtyi radikaalimmalle siivelle eli maksimalisteille, ja Turati erotettiin kokonaan puolueesta vuonna 1922. Hän perusti yhdessä Giacomo Matteottin kanssa Yhtenäisen sosialistipuolueen (PSU). Fasistien noustua valtaan Italiassa Turati pakeni vuonna 1926 maasta Ferruccio Parrin, Carlo Rossellin ja Sandro Pertinin avustuksella. Turati asettui loppuvuosikseen Pariisiin. Hänen johdollaan perustettiin vuonna 1929 antifasistinen liittouma Concentrazione antifascista ja vuonna 1930 PSI yhdistyi uudelleen puoluehajaannuksen jälkeen.