Boroević osallisui nuorena jalkaväenupseerina Bosnia-Hertsegovinan miehitykseen vuonna 1878 ja toimi 1887–1891 taktiikan opettajana Wiener Neustadtin sotilasakatemiassa. Hän yleni vuonna 1897 everstiksi, 1904 kenraalimajuriksi, 1908 sotamarsalkkaluutnantiksi ja 1912 kenraaliksi, missä yhteydessä hänet nimitettiin kuudennen armeijakunnan komentajaksi. Sen komentajana Boroević osallistui maailmansodan alussa neljännen armeijan hyökkäykseen Galitsiassa ja myötävaikutti Moritz von Auffenbergin Komarówin taistelussa saavuttamaan voittoon. Tämän jälkeen Boroević nimitettiin kolmannen armeijan komentajaksi. Hän vapautti tilapäisesti piiritetyn Przemyślin ja puolustautui talvella 1914–1915 menestyksekkäästi ylivoimaisia venäläisiä joukkoja vastaan Karpaateilla. Hänen joukkonsa osallistuivat myös toukokuussa 1915 itärintamalla käynnistyneeseen itävaltalaisten ja saksalaisten yhteiseen suurhyökkäykseen, mutta hänet siirrettiin Italian sodanjulistuksen jälkeen Italian-vastaiselle rintamalle Isonzon armeijan (vuodesta 1917 viides armeija) komentajaksi.