Kaaniksi Devlet Giray tuli aluksi sijaisena, sillä hänen isänsä Selim I jätti kolmannen valtakautensa kesken tehdäkseen pyhiinvaellusmatkan Mekkaan vanhemmalla iällä. Hän nimesi Devletin tilalleen ja jatkoi palattuaan. Selim I kuoli 1704, mutta valtakamppailun vuoksi Devlet ei perinytkään valtaistuinta. Välillä ehti olla kaksi muuta kaania, ennen kuin hän astui virkaan uudestaan vuonna 1709. Osan väliajasta hän joutui olemaan Rodoksella. Noihin aikoihin osmanien alaisuuteen kuuluneeseen länsinaapurivaltioon Moldovaan saapui Pultavan taistelun Venäjälle hävinnyt Ruotsin kuningas Kaarle XII, joka haki Osmanivaltakunnasta liittolaisia sotaan Venäjää vastaan. Devlet Giray, joka oli seurannut kiinnostuneena kasakkahetmani Ivan Mazepan liittolaisuutta Kaarle XII:n kanssa, asettui vuorostaan tukemaan ruotsalaista tämän hankkeissa suostutella sulttaani Ahmed III mukaan. Loppuvuonna 1710 Ahmed asettui viimein heidän kannalleen ja Venäjän–Turkin sota 1710–1711 alkoi sulttaanin sodanjulistuksella. Sota päättyi osmanien ja liittolaisten Prutjoen varrella saamaan voittoon heinäkuussa 1711, mutta sotaa johtanut suurvisiiri Baltacı Mehmet pašša oli sanellut sulttaanin mielestä turhan lempeät ehdot Prutin rauhansopimukseen.