Naslednjih 45 let so upravljali z Republiko holandski raadspensionaris-i, ki so bili pogosto sposobni možje, a so vedno skrbeli le za tekoče posle. Nobeden se ni lotil preoblikovanja ustave, ki bi lahko državi zagotavljala trdnejšo politično osnovo tudi v kriznih časih. Vsi regenti so bili zadovoljni s stanjem, ki jim je omogočalo tako rekoč dedno prenašati funkcije iz roda v rod, brez odgovornosti do politične baze. Tako je šlo v glavnem za razprave o tem, ali bo "stadhouder" iz vzporedne veje Oranski-Nassau, ki je že bil "stadhouder" v Friziji (od 1711), Groningenu (od 1718) in Gelderlandu (od 1722), tudi "stadhouder" v ostalih provincah ali ne. Nizozemska podrejenost Angliji je ostala nespremenjena med špansko nasledstveno vojno (1701-13) in v naslednjih letih miru. Z utrechtskim mirom 1713 je španska Nizozemska pripadla Avstriji.