Sicilski baročni slog se je uresničil med večjim obnavljanjem po močnem potresu leta 1693. Pred tem se je baročni slog na otoku uporabljal naivno in omejeno, saj se je razvil iz hibridne avtohtone arhitekture in ne izvira iz velikih baročnih arhitektov Rima. Po potresu so lokalni arhitekti, med katerimi so se mnogi izučili v Rimu, dobili obilne priložnosti za poustvarjanje bolj dovršene baročne arhitekture, ki je postala priljubljena v celinski Italiji; delo teh lokalnih arhitektov - in nova zvrst arhitekturnih gravur, ki so jih uvajali -, je navdihnilo več lokalnih arhitektov, da so sledili njihovemu vodstvu. Okoli leta 1730 so si sicilski arhitekti upali uporabiti baročni slog. Njihova posebna interpretacija je privedla do nadaljnjega razvoja, do personalizirane in zelo lokalizirane umetniške oblike na otoku. Od 1780-ih je slog postopoma nadomeščal na novo modni neoklasicizem.