Све комунистичке земље централне и источне Европе су биле потписнице осим Југославије. Чланице Варшавског пакта су се обавезале да ће бранити једне друге ако једна или више чланице буде нападнуто. Уговор је такође тврдио да су односи између потписника засновани на узајамном немешању у унутрашње проблеме и поштовање националних суверенитета и независности. Правило о немешању је касније прекршено интервенцијама у Мађарској (Мађарска револуција 1956) и Чехословачкој (Прашко пролеће, 1968). Ипак, у оба случаја, интервентне снаге су тврдиле да су биле позване и да се то правило није званично сматрало прекршеним.