A 16. század első felében a talmudi tanulás magvait Csehországból ültették át Lengyelországba, különösen Jacob Pollak, a "Pilpul" megalkotójának iskolájából („éles érvelés”). Shalom Shachna (kb. 1500–1558), Pollak tanítványa, a talmudi tanulás úttörői közé tartozott Lengyelországban. Lublinban élt és halt meg, ahol ő volt annak a jesivának feje, amely a következő század rabbinikus hírességeit kinevelte. Sachna fia, Izrael lett apja halálakor Lublin rabbija, és Sachna tanítványa, Moses Isserles (a "ReMA" néven ismert) (1520–1572) pedig nemzetközi hírnevet szerzett a zsidóság körében, mint a "Sulchán Áruch" („A zsidó törvénykönyv”) társszerzője. Kortársa és levelezőtársa, a Lublinból származó Salomon Luria (1510–1573) szintén nagy hírnévnek örvendett hittársainál; és mindkettejük tekintélyét a zsidók Európa-szerte elismerték. A fűtött vallási viták gyakoriak voltak, és zsidó tudósok vettek részt ezekben. Ugyanakkor a "kabbala" a rabbinizmus oltalma alatt meghonosodott; és olyan tudósok, mint Mordekáj Joffé és Joel Szirkisz szentelték magukat tanulmányozásának. A nagy rabbinikus tudományosságnak ezt az időszakát a kozák–lengyel háború és a „svédözön” szakította meg.