Malta városa (Mdina) után a legrégebbi falakkal körülvett hely a szigeten. Nevezték Castrum marisnak, olaszul Castello a marénak. A legkorábbi ismert darabja egy 11. századi, arab kori falrészlet. A normann hódítás után Málta grófjainak a székhelye. A Szicíliai vecsernye (1282) után az Anjouk hívei ide menekültek az új király aragóniai katonái elől, akik ostrom alá vették a várat, ám elfoglalniuk csak azután sikerült, hogy Ruggiero de Lauria admirális a Nagy Kikötőben megverte a francia flottát. A vár lakossága folyamatosan nőtt, lakói idővel a félszigeten is letelepedtek. A kialakult község védőszentje után a San Lorenzo a Mare nevet viselte, ám spanyolul csak "borgó"ként (város) utaltak rá. 1436-ban egyike volt a 12 első egyházközségnek Máltán. 1425-ben a don Consalvo Monroy gróf ellen fellázadt máltaiak itt fogták el Monroy feleségét, akit a tárgyalások végéig túszként tartottak. Végül a király, Alfonz visszavette Máltát a királyi birtokok közé.