Kort efter slaget gick den svenska huvudarmén i vinterkvarter i trakterna utanför staden Dorpat, medan Karl XII hade sitt högkvarter i det förfallna slottet Lais. Under våren förstärktes armén med förband från svenska fastlandet, och trupperna uppgick till 24 000 man. I juni bröt armén upp och marscherade ner mot Riga för att slå till mot August II:s sachsiska och ryska trupper, som uppskattades till 38 000 man. Den 7 juli stod huvudarmén utanför Riga. Karl XII planerade att gå över floden Düna precis intill staden och möta August II:s förskansade trupper på andra sidan. På morgonen den 9 juli rodde Karl XII med den svenska första anfallsvågen mot den motsatta stranden. Efter hårda strider lyckades Karl XII upprätta ett starkt brohuvud på stranden och August II beordrade en taktisk reträtt från slagfältet. Karl XII vann en taktisk seger men operationen blev ett strategiskt misslyckande eftersom det svenska kavalleriet inte kunde föras över i tid och inleda en förföljelse mot den retirerande fienden. Inom kort ockuperade den svenska huvudarmén hela Kurland, där trupperna kunde försörja sig och slå läger vid staden Bauske. Karl XII intog sitt högkvarter vid slottet Würgen utanför staden Libau.