Dukové se dostali poprvé do popředí během 9. století. Význam rodu však poklesl, když jeho význačný člen, Konstantin Dukas, přišel v roce 913 o život ve snaze získat císařskou korunu, přičemž se střetl s regentskou vládou panující za tehdy nezletilého Konstantina VII. Porfyrogenneta. Prvním členem rodu, který se stal císařem, byl v roce 1059 Konstantin X. Jeho syn Michael VII. vládl pak v letech 1071 až 1078. Jeho formálními spoluvládci byli jeho bratři Andronikos a Konstantios. Irena Dukaina, praneteř Konstantina X., se provdala za Alexia I. Komnena, čímž došlo ke spojení rodů Duků a Komnenovců. V roce 1204 sesadil Alexios V. Dukas, zvaný "Murtzuflos" ("zachmuřený"), dosavadní císaře Izáka II. Angela a jeho syna Alexia IV. Angela. Poté se neúspěšně pokusil ubránit Konstantinopol před útoky křižáků účastnících se čtvrté křížové výpravy. Jan III. Dukas Vatatzes, vládce nikájského císařství v Malé Asii, rozšířil v první polovině 13. století svoji moc na Balkánský poloostrov, čímž učinil první krok na cestě k pozdějšímu znovudobytí Konstantinopole.