V červenci 1945 byl Karel Jahelka po likvidaci své jednotky přidělen do štábu 1. oblasti, od roku 1947 sloužil v Kanceláři československých legií. Únor 1948 pro něj znamenal konec vojenské kariéry, oficiálně byl přeložen do výslužby k 1. lednu 1949. Na rozdíl od dalších povstaleckých velitelů nebyl terčem přímé komunistické perzekuce, i když mu nějaký čas hrozilo nucené vystěhování. V roce 1968 požádal o osvědčení o účasti na národním boji za osvobození, ale to bylo již za nastupující normalizace zamítnuto s odůvodněním, že během povstání neutržil žádnou zdravotní újmu. Zemřel 21. listopadu 1971. Osvědčení bylo potvrzeno až v roce 1991 na žádost jeho manželky.