Із XIV ст. Венеція контролювала більшість морської торгівлі на Балканах з важливими колоніальними володіннями на Адріатичному та Егейському узбережжях. Тривалий занепад Венеції розпочався у XV ст., коли вона вперше здійснила безуспішну спробу втримати Салоніки перед османами (1423—1430). Вона також відсилала кораблі, щоб допомогти захистити Константинополь від облоги турків (1453). Після того, як місто впало перед військом Мехмета II, султан оголосив війну Венеції, яка тривала тридцять років і коштувала Венеції багато володінь у східному Середземномор'ї. Поступово Венеційська Республіка втратила майже всі володіння на Балканах, зберігаючи у XVIII ст. лише адріатичні території Істрії, Далмації і Венетської Албанії. Венеційський острів Корфу був єдиним районом Греції, який ніколи не був зайнятий турками. 1797 року Наполеон підкорив Венецію, поклавши край венеційському періоду в історії Балкан.