Három héttel később először rendezték meg a mexikói nagydíjat, amelynek a Magdalena Mixhuca versenypálya (a mai Autódromo Hermanos Rodríguez akkori elnevezése) adott otthont. Egy évvel korábban ugyan már ellátogatott a Formula–1-es mezőny a pályára, de a futam nem számított bele a világbajnoki pontversenybe. A pole-t Jim Clark szerezte meg John Surtees, Graham Hill és Dan Gurney előtt. A versenyen végig Clark vezetett, aki több mint másfél perc előnnyel nyert Jack Brabham előtt. Az ausztrál a 10. helyről előbb a negyedik pozícióba kapaszkodott fel, majd a futam vége felé megelőzte Richie Ginthert és Hillt is, aki váltóprobléma miatt lelassult. Jo Bonnier ötödik, az üzemanyag-ellátással küszködő Gurney hatodik lett. Surteest kizárták, mert egyik boxkiállása után hamarabb indult el. Clark hatodik győzelmét könyvelhette el az évben, kiegyenlítve Juan Manuel Fangio 1954-ben beállított rekordját.