Після Жовтневої  революції і Громадянської війни школа працювала з перервами і в основному на кошти громади. Час був неспокійний, бурхливий. Немиринці були розташовані на трасі, що з’єднувала Козятин – Білилівку  – Немиринці -  Погребище, далі на південь. Рух був дуже великий. Які тільки війська не проходили через Немиринці: влада змінювалася дуже часто. В 1918 році в Немиринцях була заснована учительська семінарія, яка готувала вчителів для сільських шкіл. Керував семінарією доктор філологічних наук, член Академії наук Боговський, вчителями працювали Туначевський, Борзановський, історик Орловський, учитель співів  Сидорук, Міхновський, Туначевська та інші.  В семінарії почав поширюватись український патріотичний настрій. За ініціативи Мазура в 1921 р. семенарія була переведена в Круподеринці Погребищанського району, а пізніше в Бердичів.