1410-ben megkapta a Sáros megyei Újvárt, azzal a kikötéssel, hogy a szebenieknek a fekete-erdőbeli részt köteles volt kimutatni, illetve Sztropkót. A Lengyel–litván–lovagrendi háborúban Zsigmond a lovagrend oldalára állt. A háború után Perényi is tagja volt a küldöttségnek, melynek feladata a magyar és lengyel fél közötti béke megkötése és a vitás kérdések rendezése volt. Perényit a hosszan elhúzódó tárgyalások azon szakaszában említik, melyet 1411. novemberében Ófaluban és a lengyelországi Szramovice (Sromowce) faluban tartottak és ahol a lengyel és magyar fél közötti fegyverszünetben állapodtak meg. Zsigmond a lengyel lovagrenden kívül más okok miatt is háborúba bonyolódott, többek között Dalmáciáért. Mivel viszont egy ilyen vállalkozás költséges volt, kénytelen volt 16 szepességi várost, 2 várat és további tizenhárom települést Ulászlónak elzálogosítani. Az előzetes tárgyalásokon Kanizsai János esztergomi érsek, Perényi Péter mellett maga Perényi is részt vett, 1412. november 8-án pedig a zálogszerződés aláírói között is szerepelt.