Történészi munkássága a korábban ismeretlen, Bécsben őrzött magyar vonatkozású levéltári források felkutatására irányult. Módszeres tanulmányaiban konzervatív, pozitivista felfogással dolgozta fel a Magyar Királyság és az Erdélyi Fejedelemség kora újkori, 16–17. századi történelmének több kérdését, a török- és Habsburg-ellenes küzdelmek múltját. Egyebek mellett behatóan foglalkozott a mohácsi csatavesztést követő 1526–1538-as belháborúval, I. Ferdinánd 1542. évi hadjáratával, a Bocskai-féle 1604–1606. évi felkeléssel, Budavár 1686-os visszavívásával, a korabeli abszolutista hatalmi politikára jellemző hűtlenségi perekkel és a magyar rendi alkotmány 1673-as felfüggesztésével. Közreadta a korszak több jeles alakjának – például Fráter György és Nádasdy Tamás – levelezését, naplóját vagy a forrásokból kibontakozó életrajzi részleteit. Akadémiai székfoglalói témájául is a korai újkor magyarországi és erdélyi köztörténelme szolgált "(Illésházy István hűtlenségi pöre," 1881; "Bocskay szerepe a történetben," 1898).