Po porazu Nemškega cesarstva v prvi svetovni vojni se je med ponižanimi Nemci razširila legenda o nožu v hrbet, po kateri je bil poraz posledica delovanja domačih izdajalcev, v glavnem Judov in komunistov. Protijudovsko razpoloženje je po oktobrski revoluciji dodatno podžgal vtis nesorazmerno velike zastopanosti Judov v revolucionarnih komunističnih vladah po Evropi, ki so ga ustvarjali mediji in ustvarili stereotip »judovskega boljševizma«. Med prvimi antisemitskimi ideologi v NSDAP sta bila Dietrich Eckart in Alfred Rosenberg, ki sta promovirala teorijo o judovski zaroti in razlago, da so Judje gonilna sila komunizma. Že od zgodnjih 1920. let je bil izrazit antisemitizem tudi eden osrednjih Hitlerjevih nazorov; predstavljal se je za borca proti »judovskemu marksizmu« in primerjal Jude s patogenimi mikrobi, s katerimi da je treba opraviti na enak način.