I. Iszmáil (1501-1524) a 16. század elején államvallássá tette a síitizmust, és teokratikus államalakulatát erre a vallási-ideológiai alapra építette. Iszmáil családja a hetedik imám, Múszá al-Kázim leszármazottainak vallotta magát, és ezt kihasználva erőszakos térítésbe kezdett. Iszmáil a tizenkettedik imám reinkarnációjaként uralkodott, az állami hivatalnokok egyben vallási vezetők is voltak, a belső rendet szigorúan szervezett katonai egységgel (kizilbasok) tartotta fenn. A misztikus uralkodó eszményében éppen a kizilbasok csalódtak először, amikor a szafavida állam Csaldiránnál vereséget szenvedett az Oszmán Birodalomtól.