Az Atlantis űrrepülőgép küldetésén alkalmazták először a rakétarendszer külső ellenőrzését videókamerával. A kettő szilárd hajtóanyagú gyorsítórakéta leválását követően a kamera lencséje bepárásodott, ami nagy mértékben korlátozta a láthatóságot. A szilárd rakétafokozatok leválása közben megsértették az űrrepülőgép egyik főhajtóművét burkoló anyagot. A horpadás 10 centiméter széles és 7 cm mély volt. A NASA döntése: folytatni a repülést. Az erőltetett program végrehajtása vezetett a későbbi Columbia-katasztrófa bekövetkezéséhez. A dokkolás oldását követően lassú sodródás következett, majd 450 méter távolságban indították a főmotorokat.