Під час навчання Саарінен познайомився з Армасом Ліндгреном і Германом Гезелліусом, разом з якими у 1898 році організував архітектурне бюро Gesellius-Lindgren-Saarinen. Незабаром фінське тріо здобуло міжнародний успіх після демонстрації павільйону Фінляндії на Всесвітній виставці в Парижі 1900 року. Серед інших будівель в еклектичному стилі, представлених на виставці, твір фінів виявився яскравим маніфестом нової архітектури. Поєднання ідей німецького югендстилю, неороманської архітектури Генрі Річардсона, прийомів народного зодчества і фольклорних мотивів породило новий стильовий напрям «національний романтизм», який на кілька років став магістральним у Фінляндії і поширився в сусідні регіони Російської Імперії («національний романтизм» у Латвії і « північний модерн » в Санкт-Петербурзі). На хвилі успіху зодчі будують низку багатоквартирних будинків у фінській столиці і розкішні вілли під Гельсингфорсом і Виборгом. Поєднання архітектури, скульптурного орнаменту і дизайну інтер'єрів зробило ці споруди комплексними витворами мистецтва. У власній віллі Віттреск (Hvitträsk) компаньйони жили і працювали разом до припинення співпраці у 1905 році, коли зі складу бюро вийшов Армас Ліндгрен.