У національному питанні БПС-Ф підтримувала проголошення 25 березня 1918 незалежності Білоруської Народної Республіки. Однак політична лінія партії не збігалося в національному питанні з прагненнями правого крила білоруського політичного руху. Велика частина членів ЦК БПС-Ф не підтримувала німецьку орієнтацію Ради і разом з есерівською фракцією намагалася змінити її політичний курс. У своїй програмній заяві БПС-Ф відмовилася від введення в абсолют права націй на самовизначення і НЕ абсолютизували незалежність БНР. У 1918 в її програмних документах проводилася думка про необхідність реалізації концепції федералізму, прийнятої Всебілоруським з'їздом 1917 в Мінську. Але оголошені з'їздом положення в області національно-державного будівництва були підмінені ЦК БПС-Ф абстрактною ідеєю «федерації з сусідами». На думку лідера партії Цвікевича, акція 25 березня 1918 року, проголосила незалежність БНР від Радянської Росії, була спробою «відмежуватися від Великоросії та її нерозумного уряду, оголосити себе самостійною державою і тим самим врятувати майбутнє єдиного білоруського народу».