За античних часів "землеопис" виконував своє безпосереднє завдання — опис території. Але вже давньогрецькі вчені виконували "аналітичну обробку" отримуваних знань (геродотові ремарки до оповідань про країни в яких він безпосередньо не бував), проводили достатньо наукові досліди й вимірювання (окружність Землі Ератосфеном). Після першої стадії Великих географічних відкриттів перед європейськими вченими XVIII—XIX століть постав величезний пласт відомостей про планету, який вони повинні були "проаналізувати і пояснити" гіпотезами та теоріями. Впродовж XIX—XX століть відбувалось підтвердження або спростування таких гіпотез, висунення нових. На основі здобутих знань і внаслідок технологічних успіхів все більше уваги приділяється їхньому застосування в практичному житті людства, "географічному прогнозу і моніторингу".