Історія Бердичівської друкарні, яка проіснувала найдовше серед провінційних польських друкарень, що працювали на українських землях, відноситься до першої половини XVII століття. ЇЇ видавнича діяльність стала можливою завдяки київському воєводі Янушу Тишкевичу, який у 1630 р. подарував свій замок та земельну ділянку у Бердичеві орденові босих кармелітів, як обітницю за звільнення місцевості з татарського полону. Відкриття монастиря та освячення нижнього костелу відбулось 22 липня 1642 р. На честь посвячення костелу Януш Тишкевич подарував ікону Пресвятої Діви Марії, здавна відому у родині Тишкевичів своєю благодаттю. Під час національної революції 1648—1676 рр. в Україні, кармеліти залишають Бердичів та вивозять до Львова образ Матері Божої. Повернулися ченці у 1663 р., але їх було силою вигнано спадкоємцями Януша Тишкевича. І лише декретом 1717 р. Люблінського Трибуналу було наказано віддати ченцям відібрану власність. Монастир було відбудовано та повернуто до Бердичева чудодійний образ Матері Божої.