Під час ІІ Світової війни 30 грудня 1941 року Назор став членом Хорватської академії наук і мистецтв згідно з урядовим декретом, але у 1942 році втік із Загреба разом із поетом Іваном Гораном Ковачичем у човні річкою Купа — ця втеча відображена у його поемі «Човен на Купі» ("Čamac na Kupi") — та долучився до югославських партизанів. Владимир Назор — активний учасник народно-визвольної війни народів Югославії 1941—45 років, з 1943 року — голова Земельного (Крайового) антифашистського віча народного визволення Хорватії, з 1945 року — голова Президії Народного Сабору Хорватії.