Morosini sa narodil do bohatej benátskej rodiny. V mladosti sa stal subdiakonom pápeža Inocenta III. a odišiel študoval do Ravenny. Po páde Konštantínopola do rúk križiakom IV. križiackej výpravy v roku 1204 bol novou (benátskou) kapitulou chrámu Hagia Sofia zvolený za patriarchu. Výber patriarchu bol v rukách Benátčanov vďaka pred tým spísanej dohode "Partitio Romaniae". Proti nekánonickému sväteniu protestoval vtedajší pápež Inocent III., no nakoniec Morosiniho uznal a v marci 1205 mu boli udelené potrebné svätenia. V lete roku 1205 prišiel do Konštantínopola a ujal sa úradu. Postupne si svojimi aktivitami znepriatelil už pred tým nepriateľsky naladený pôvodný grécky klér. Po tom, čo miestny klér odmietol uvádzať jeho meno v modlitbách zakázal slúženie bohoslužieb v gréčtine, čo sa však nedodržiavalo. Nepriateľsky sa voči nemu chovali aj západní feudáli na čele s latinským cisárom Henrichom Flámskym, ktorí sa na území bývalej Byzantskej ríše usídlili. Nakoniec bol dokonca západnými pánmi obžalovaný z defraudácie chrámového pokladu Hagie Sofie (v cene asi 100 000 mariek). Zomrel v roku 1211. Po jeho smrti zostal post patriarchu uvoľnený (sede vacante) až do roku 1215, keď sa patriarchom stal Gervasios.