Народилася у Канзасі в родині з давніми військовими традиціями. Закінчивши школу, здобула освіту хіміка і працювала за фахом. Під час Другої світової війни, у 1942 році, записалася до щойно створеного Жіночого армійського допоміжного корпусу Армії США. Після закінчення офіцерської школи і після перейменування в 1943 році Корпусу в армійський отримала звання другого лейтенанта. Служила на Європейському театрі військових дій, брала участь у звільненні Парижа, а після капітуляції Німеччини займалася забезпеченням телефонного зв'язку на Потсдамській мирній конференції. Після закінчення війни служила на командних посадах Корпусу в Лондоні, Парижі, Франкфурті, Токіо. Також працювала і служила у штаб-квартирі Шостої армії США у Сан-Франциско, у Пентагоні в Вашингтоні, штаб-квартирі Європейського командування США у Парижі. Закінчила ряд армійських навчальних закладів, зокрема, Командно-штабний генеральний коледж Армії США. У 1964 році стала комендантом школи Корпусу на базі в Алабамі, а в 1965 році призначена директором Жіночого армійського корпусу. Виконала велику роботу по введенню нових навчальних програм і вдосконаленню умов служби жінок в армії, вважаючи, що вони не повинні брати активної участі в бойових діях. У 1966 році була підвищена у званні до полковника, кілька разів виїжджала на фронт В'єтнамської війни. У 1970 році отримала звання бригадного генерала, ставши другою жінкою в цій якості разом з Анною Мей Хейз з Корпусу медсестер. Наступного року вийшла у відставку. На пенсії займалася громадською діяльністю, висловлювала свою незгоду з розформуванням Корпусу і тим, що жінки стали служити у загальних армійських підрозділах разом із чоловіками. Померла у віці 88 років у Вірджинії і була похована з військовими почестями на Арлінгтонському національному цвинтаріі.