Sami sa označovali ako Turci a tak ich vnímalo aj kresťanské grécke obyvateľstvo. Išlo o potomkov kresťanských Grékov, ktorí prestúpili na islam, uchovali si však svoj jazyk a tradície. Takéto obyvateľstvo sa nachádzalo na území celého Grécka, najviac sa však nachádzalo na území Makedónie a toto obyvateľstvo sa nazývalo Valaádi, obývalo dediny severozápadne od mesta Kozani. Veľké množstvo grécky hovoriacich moslimov obývalo Krétu a v 19. stor. toto obyvateľstvo mohlo tvoriť až 40 % krétskeho obyvateľstva. Menšia časť grécky hovoriacich moslimov žila aj na Peloponéze a v kraji Epirus (tu najmä vo väčších mestách ako Ioannina). Menšinu tvorilo toto obyvateľstvo aj na egejských ostrovoch. V roku 1923 sa krétski, macedónski a epirskí grécky hovoriaci moslimovia vysťahovali do Turecka, počas Grécko-tureckej výmeny obyvateľstva, obývajú najmä územie západného Turecka a mnoho z nich si dodnes udržalo grécky jazyk, hoci sami seba vnímajú ako Turkov. Časť moslimských Kréťanov sa usadilo v Sýrii ešte počas povstania kresťanských Kréťanov proti Turkom a dodnes si tu udržali grécky jazyk. Moslimovia z Peloponézu boli vyhnaní skôr, počas Gréckej vojny za nezávislosť v roku 1821 a ich potomkovia dnes žijú v meste Antalya.