15. septembra 1908 bol odsúdený za účasť na nelegálnom zjazde učiteľov na tri roky do väzenia a trest si odpykával vo väzení v Minsku. V rokoch 1912 až 1914 učil v Pinsku. V roku 1915 bol povolaný do cárskej armády. Po ukončení štúdia na Aleksandrovskom vojenskom učilišti v Moskve v roku 1916 bol poslaný k záložnému pluku do mesta Perm. V lete roku 1917 bol povýšený na podporučíka a prevelený na rumunský front. Čoskoro však ochorel a bol z fronty preložený a potom prepustený zo služby. Odišiel do mesta Obojan v kurskej oblasti, kde žila jeho manželka s dvoma synmi. Po boľševickej revolúcii sa aktívne zapojil do verejného života.