Les clàusules del tractat eren, a grans trets, complicades i no gaire clares. Jogaila i els Cavallers acordaven de no atacar-se. Basant-se en els termes de l'acord, Jogaila es comprometia a no intervenir en cas d'atac per part de l'orde contra Kęstutis o els seus fills. Malgrat tot, en cas d'haver de simular per a evitar sospites, aquesta intervenció no seria una violació del tractat. Els historiadors ressalten que la signatura de Jogaila d'aquest tractat seria una mica supèrflua, ja que les terres de Jogaila estaven protegides per deu anys per la treva de Trakai, signada el 1379. El propòsit principal del tractat era garantir la neutralitat dels cavallers teutònics en la lluita de poder entre Jogaila i els seus germans, els ducs Andréi de Pólotsk i Dmitri I de Briansk, i el seu aliat Dmitri Donskói, Gran duc de Moscou. Jogaila, havent assegurat el seu front occidental, va dirigir la seva atenció a l'est, on es va aliar amb l'Horda d'Or per a la Batalla de Kulikovo contra el Gran ducat de Moscou. Alguns historiadors culpen d'instigar l'acord a Uliana de Tver, mare de Jogaila, o al seu conseller Vaidila, mentre que d'altres manifesten diferències generacionals: Kęstutis tenia al voltant de 80 anys i estava determinat a no acceptar el cristianisme, mentre que Jogaila en tenia uns 30 i cercava convertir i modernitzar el país.