La campanya de bombardejos i incendis sufragistes va ser una campanya de protesta militant orquestrada per sufragistes a Gran Bretanya i Irlanda entre els anys 1912 i 1914. La campanya va ser impulsada per la Unió Social i Política de les Dones (WSPU), i va formar part de la seva campanya més àmplia de sufragi femení . La campanya, encapçalada per figures clau de la WSPU com Emmeline Pankhurst, va dirigir la infraestructura, el govern, les esglésies i el públic en general, i va veure l'ús d' aparells explosius improvisats, incendis incendiaris, bombes amb lletra, intents d' assassinat i altres formes d' acció directa i violència. Almenys cinc persones van morir en aquests atacs (inclosa una sufragista ) i almenys 24 van resultar ferides (incloses dues sufragistes). La campanya es va aturar en esclatar la guerra l' agost de 1914 sense haver provocat vots per a les dones, ja que les sufragistes es van comprometre a aturar la seva campanya per ajudar a l'esforç bèl·lic de la nació.