I mars 1943 började man i Treblinka att kremera de mördades kroppar i stora gropar. Reichsführer-SS Heinrich Himmler hade beordrat att spåren efter massmordet skulle utplånas. Månaden därpå upptäckte retirerande tyska trupper massgravar i Katyn i närheten av Smolensk. Gravarna innehöll liken efter tusentals polska officerare, mördade av NKVD. Den nazistiska ledningen insåg då till fullo att massgravarna i bland annat Treblinka, Belzec och Sobibór en dag skulle upptäckas och vittna om det enorma massmordet. I Treblinka organiserades kremeringarna av SS-Oberscharführer Herbert Floss, som instruerade SS-vaktmanskapet att bränna liken på stora likbål. Rälsskenor användes som eldgaller som placerades på fyra betongpelare, var och en 75 centimeter hög. På gallret lades ett lager med kroppar och ett lager med trä och så vidare. Vid full kapacitet, då kremeringsgroparna brann dygnet runt, kunde man bränna omkring 12 000 kroppar samtidigt. Överlevaren Jankiel Wiernik beskriver likbålen: