През 1905 г. енорията е обособена като самостоятелна, с енорист отец Йосафат Козаров. От 1907 г. той става и учител в новооткритото католическо училище в селото. В селото има напрежение и сблъсъци между католици и православни. Още през 1899 г. отец Михаил Миров изпраща писмо до Рим, в което се оповестява че местните общински и полицейски власти извършват религиозно гонение в Топузларе и Довруклий, предизвикало заповед за проверка от министъра на вътрешните работи. Според писмото на отец Михаил Миров се ограничавали свободите на католиците от Довруклий, а според една телеграма до царя, кметът на Довруклий нанесъл побой над някои католици от селото. Въпреки тези напрежения, духовният живот на енорията продължава, особено с назначаването на новия енорийски свещеник отец Стефан Куртев на 21 ноември 1919 г. Той пристигнал в Довруклий и освен енорийски свещеник приел задължението да бъде и учител в католическото училище с около 20 деца. След военния преврат от 9 юни 1923 г. католиците в Довруклий и околността имат не само духовни противници в лицето на Светия Синод, но и политически. Напрежението нараства, стават побоища в Довруклий и съседното Топузларе, на католиците е забранено да участват на общоселското хоро на мегдана.