Krátko po februárovej revolúcii v roku 1917, po zániku Ruského impéria a po postupnom zániku osmanskej ríše sa pápež rozhodol konať. Svojím Motu proprio "Providentis Dei" (1.05.1917), pápež vytvoril Východnú kongregáciu a ďalším motu proprio Orientis catholici (15.10.1917) založil Pápežsky Orientálny Inštitút. Prefektom novej Kongregácie sa stal samotný Sv. Otec i keď jeho bezprostredné vedenie zveril sekretárovi, ktorý podľa kánonickej normy (por. kán. 257 Pio-Benedectine "Codex Iuris canonici" z roku 1917 to presnejšie  špecifikoval) mal byť kardinálom. Už o  tri roky po založení Orientálu Benedikt XV. prostredníctvom apoštolskej konštitúcie "Quod nobis in condendo",  dal  právo novovzniknutej inštitúcii udeľovať akademické tituly. Pápež od samotného začiatku zdôrazňoval potrebu budovania bohatej špecializovanej knižnice, ktorá je neodlúčiteľnou súčasťou štúdia a vedeckého poznania kresťanského východu.