V roku 1912 bol zvolený za člena Ústredného výboru Ruskej sociálno-demokratickej strany pracujúcich. Podieľal sa na zakladaní novín Pravda. Počas februárovej revolúcie v roku 1917 bol jedným z hlavných vodcov vzbúrených robotníkov a vojakov v Petrohrade. Počas občianskej vojny sa venoval agitačno-propagandistickej činnosti. Od roku 1919 predseda Všeruského Ústredného výkonného výboru, od decembra 1922 predseda Centrálneho výkonného výboru ZSSR. Od januára 1938 predseda Prezídia Najvyššieho sovietu ZSSR.