Априлски рат затекао га је као војника у Боки Которској, одакле се вратио у родно место на Корчулу, где је одмах био примљен за члана КПЈ. Одмах се укључио у рад на припремању устанка. Постао је члан Месног комитета СКОЈ-а, а затим и секретар партијске ћелије. Учествовао је у формирању прве групе партизана на Корчули, средином јула 1941. године, и постао командир партизанског логора Блато. Као командир Корчуланске чете напао је, октобра 1942. године, два италијанска камиона с војницима. Уништио је један камион, а 28 војника је било избачено из строја. Почетком марта 1943. године, постао је командант партизанског брода „Пролетер“, којим је 14. априла у Неретљанском каналу напао италијански конвој, састављен од девет моторних једрењака, које је обезбеђивао један наоружани челични брод. Његови борци су успели да заробе два брода, али после једночасовне жестоке борбе с непријатељским наоружаним бродом, иако тешко рањен, успео је да сачува свој брод и зароби једрењак „Африкано“. Неколико дана касније, 1. маја, три италијанска патролна брода напали су га у ували Смрска на Хвару.