Do poválečných všeobecných voleb v roce 1918 šli koaliční liberálové pod vedením Lloyd George a vlastní Asquithova Liberální strana samostatně. Vzešla z nich těsná konzervativní většina (379), zbytek parlamentu byl rozdělený mezi více stran; na druhém místě se umístili liberálové Lloyd George se 127 poslanci, klub Asquithových liberálů se ztenčil na pouhých 36. V poválečné koaliční vládě, která nyní závisela na podpoře Konzervativní strany, byl premiér méně iniciativní než před válkou. Vedl vyjednávání ve Versailles a později v irské občanské válce, na domácí scéně se ale nejvíce zapsal pouze výstavbou bytů pro válečné veterány a novelou pracovního pojištění. Rozpory v koalici se postupně prohlubovaly, opouštělo jí stále více konzervativců. V roce 1922 pozicí Lloyd George otřásl korupční skandál při udělování Řádu Britského impéria; téhož roku konzervativci definitivně přestali ministerskému předsedovi důvěřovat a vystoupili z koalice.