До 1978 р. Іранська революція спалахнула проти правління шаха. Державний секретар Ванс стверджував, що Шаху слід запровадити ряд реформ для заспокоєння голосів невдоволення, в той час як Бжезінський виступав за придушення інакодумства. Змішані повідомлення, які шах отримав від Ванса та Бжезінського, сприяли його розгубленості та нерішучості. Шах пішов у вигнання, залишивши керуючий уряд без контролю. Популярний релігійний діяч,Рухолла Хомейні, повернувся з заслання у лютому 1979 року до відома. Поки тривало заворушення, Картер пустив Пахлаві до США на медичне лікування. Картер і Ванс спочатку неохоче визнавали Пахлаві через стурбованість реакцією в Ірані, але іранські лідери запевнили, що це не спричинить проблеми. У листопаді 1979 року, незабаром після того, як Пахлаві було дозволено в'їхати до США, група іранців штурмувала посольство США в Тегерані і взяла 66 американських полонених, почавши кризу заручників Ірану. Прем'єр-міністр Ірану Мехді Базарган наказав бойовикам звільнити заручників, але він пішов з посади після того, як Хомейні підтримав бойовиків.