Гръцкият национализъм е израз на национално чувство, датиращо от времето на „историческия компромис“ между елинистите от Елада и фанариотите по признаването на църквата на Гърция – на 29 юни 1850 г., с който се слагат и основите му. Концепцията предвижда да обедини всички гърци в една национална държава със столица – Константинопол, а не Атина. Терминът стъпва, но и видоизменя семантично на употребената предходно през 1844 г. от Йоанис Колетис – Мегали идея. Мегали идеята под различните форми гръцки национализъм доминира изцяло външната политика и вследствие на вътрешната политика на Гърция: от 1850 г., през кипърския проблем в годините 1970 – до предходните Балкански войни от началото на ХХ век. Основният враг на Гърция в реализацията на вече изцяло гръцката Мегали идея е Османската империя и след това Турция.