З дитячих років Перич перебував у середовищі футболу: його дядько, брат мами, Аса Мишич, був воротарем у команді Хорватії, два старших брата Деян і Саша, також захоплювалися футболом у шкільні роки. Дядько часто брав маленького Івана на домашні та виїзні ігри. У 14 віці він вирішив зайнятися футболом професійно. Але, незважаючи на велике захоплення футболом, Іван не забував про навчання. Він закінчив школу круглим відмінником, так само як і його старші брати. Вже в 15 років його запросили грати в команді юніорів за Сербію. Але війна, між албанцями і сербами Косово та Сербією, перервала кар'єру сімнадцятирічного Перича. У важкі часи, коли в Косово увійшли війська НАТО, Івана виручило знання англійської мови. Він зміг влаштуватися перекладачем і таким чином допомогти своїй родині.