Монастир був покинутий і зруйнований після Австро-турецької війни 1716—1718. Церкву відбудували в 1853 році, після того, як османська влада дозволила будівельні роботи. Відбудові допомогли кошти сербів Сараєво. У наступні роки церкву було відремонтовано і освячено у 1869 році. Монаше життя в Папрачі відновили в 1880 році. Під час Другої світової війни монастир було зруйновано, а його цінності викрадено. Він був частково відремонтований у 1954 році завдяки зусиллям монахині Варвари Божич із Тавського монастиря. Монастир був освячений 21 вересня 1975 року.