Podle výsad z let 1344, 1472 a 1578 nemělo být Kladsko odloučeno od Českého království a až do slezských válek to byl jeden z českých krajů. Hrabství bylo během nich dobyto v roce 1742, kdy se město vzdalo pruskému králi Fridrichovi II. Velikému 9. ledna a rakouská posádka kladské pevnosti až 26. dubna, jen nakrátko bylo v letech 1760 až 1763 získáno zpět generálem Laudonem během sedmileté války. Ztráta Kladska po slezských válkách ve prospěch Pruského království však již byla potvrzena berlínským (1742), drážďanským (1745) i cášským mírem (1748). Prusko je nicméně začlenilo do Slezska až roku 1818, do té doby požívalo status země odlišné od Slezska. K roku 1890 mělo rozlohu 1636 km² a žilo zde celkem 172 tisíc obyvatel, převážně Němců. Čechů, žijících hlavně v Českém koutku, bylo zhruba 10 tisíc. Po vzniku Československa bylo toto území ze strany nového státu při jednáních na pařížské mírové konferenci v roce 1919 požadováno neúspěšně, zůstalo součástí Německa.