V roce 1983 Irácké letectvo, v té době zapojené do irácko-íránské války, projevilo zájem o typ Super Étendard coby prozatímní výzbroj schopnou nasazení proti ropným tankerům a dalším plavidlům proplouvajícím Perským zálivem, než dojde k uskutečnění dodávky letounů Mirage F1 EQ-5, také vyzbrojených střelami AM39 Exocet. Vzhledem k tomu, že výrobní linka typu již byla uzavřena, bylo 7. října 1983 Iráku poskytnuto pět strojů z výzbroje Aéronavale, výrobních čísel 65-69, a aby se předešlo možným diplomatickým a právním komplikacím, pokud by se letouny ve vlastnictví Francie podílely na bojových akcích ve službách jiného státu, byla transakce formálně označena jako prodej s možností zpětného odkupu. Do bojů se irácké Super Étendardy zapojily od března 1984, a podle informací irácké strany v bojích použily celkem 72 střel Exocet. Do Francie se čtyři z Irákem užívaných strojů vrátily v červnu 1985, mimo stroje č. 67, ztraceného při útoku v blízkosti ropného terminálu El Fao v září 1984. Podle některých pramenů byl tento letoun sestřelen stíhacím F-4 Phantom II Íránského letectva, a podle jiných stroj po odpalu střely Exocet nízko nad hladinou ztratil rovnováhu a v důsledku chyby pilotáže se poté zřítil do moře.