בשנת 1990, במשחקי אסיה, שחקנית הוקי הודית נכשלה בבדיקות לאימות מין ונשללה ממנה הזכאות להתחרות. בשנת 1993, ארבע ספורטאיות שהיו אמורות להשתתף במשחקי דרום-מזרח אסיה, נפסלו משום שלא עברו את הבדיקה לאימות מין. לפי ראש הוועדה של משחקי אסיה: "שתי נשים כלל לא ידעו שהן לא נקבות עד שנאמר להן". באליפות העולם באתלטיקה לשנת 1993, האצניות הסיניות הפגינו דומיננטיות רבה בריצות למרחקים ארוכים כאשר גרפו 6 מדליות זהב מתוך 9 אפשריות. לאחר מכן, חלקן שברו שלושה שיאי עולם במשחקים הלאומיים של סין. גורמים במערב פקפקו בהישגים אלו וחלקם אף פקפקו במגדר של אותן אצניות. האצנית האמריקאית, פטיסו פלמר אמרה: "לרסק בצורה כזו את שיאי העולם זה משהו שדורש חקירה", והאצנית האמריקאית, מארי דקר, אמרה: "אם התוצאות האלו יאושרו, זה יהרוס את הספורט". בשנת 1994, כמחאה על ביטול הבדיקות של ה-IAAF, 16 אתלטיות עלית (15 אמריקאיות ואחת דרום אפריקאית שקיבלה מאוחר יותר אזרחות אמריקאית) חתמו על עצומה להשבת הבדיקות. העצומה כונתה 'Heinonen Sixteen' על שם ג'נט היינונן, עורכת מגזין בנושא אתלטיקה שטענה לזכות הבדיקות לאימות מין. הספורטאיות הביעו חשש מניצול ומתחרות לא הוגנת וטענו כי יש להן את הזכות להתחרות מול ספורטאיות מאותו המין, ושהן זקוקות להגנה בנושא זה משום שאין חפיפה ביולוגית בין גברים לנשים. האתלטיות שחתמו על העצומה דרשו להשיב את הבדיקות הוויזואליות, במיוחד בתחרויות בינלאומיות בהן מונח הרבה על הכף (יוקרה, כסף, מדליות). הגנטיקאי הבריטי, מלקולם פרגוסון סמית, לא הופתע מההתנגדויות שעלו בעצומה נגד ביטול הבדיקות לאימות מין. הוא טען כי הציבור אינו בקיא בביולוגיה האנושית וחוסר בקיאות זה המשולב עם עמדות רשמיות של גופי ספורט, גורם לבלבול. לדבריו, יש לנצל קולות מחאה אלו כדי לחנך את הציבור והספורטאים בנושא.