ההסכם נחתם ארבע שנים לאחר שז'אן השני, מלך צרפת נלקח בשבי בידי האנגלים בקרב פואטייה (19 בספטמבר 1356). על פי הסכם זה, אדוארד השלישי ויתר על זכותו לרשת את כתר צרפת ואת דוכסות נורמנדי. מאידך, הוכרה סמכות שלטונו בחבלי גסקוניה ופואטו ובעיר קאלה שלחופי התעלה. הוא קיבל לרשותו גם חבלי ארץ נוספים ובהם סנטון, לימוזן ופריגו. נקבע כופר נפש בעבור שחרורו של המלך ז'אן השני מן השבי האנגלי בסכום של שלושה מיליון מטבעות זהב. כמו כן הוסכם כי יוחזקו 40 בני ערובה לתשלום החוב מקרב האצולה הצרפתית ובהם שני בניו של המלך: ז'אן, דוכס ברי ולואי, דוכס אנז'ו.