Od července 1947 působil jako ředitel finančně-hospodářského odboru Československého červeného kříže. Po únorovém puči byl na základě udání vyloučen z organizací sdružujících armádní důstojníky (Svaz brannosti, Svaz bojovníků za svobodu) a v roce 1950 poslán jako správce školícího střediska ČSČK na zámek v Líšně, kde onemocněl těžkým zápalem plic. V roce 1952 byl proto poslán do invalidního důchodu s malou penzí.