Již v padesátých letech 20. století se v Abd an-Násirově vězení radikalizovali islamisté a o pár let později se stali první generací al-Káidy. Nebezpečí islámského odboje a terorismu kontinuálně narůstalo od osmdesátých let 20. století. Pojilo se s konflikty v Afghánistánu, Bosně, Iráku i v Sýrii. V Afghánistánu bojovali ještě převážně arabští muslimové. Pokud se uchýlili do azylu v Evropě (např. v Londýně), i nadále zaměřovali pozornost jen na nepřátele ve svých domovských zemích. Díky válce v Bosně se v devadesátých letech stal džihád zajímavým také pro evropské muslimy. Zkušenosti sbírali ve výcvikových táborech v Afghánistánu. Po zničení těchto táborů se od roku 2003 stal novým magnetem pro džihádisty celého světa Irák. Krátce po americké invazi do Iráku v roce 2003 byl otevřen blízko irácko-kuvajtské hranici americký vězeňský tábor Bucca. Tábor byl místem, kde koaliční síly v Iráku shromažďovaly tisíce válečných zajatců, aby nemohli dál škodit. Zároveň však také místem, kde zajatci urputně plánovali akce proti "nevěřícím psům" Zvláštní prostředí věznice dovedlo ke spojenectví dvě skupiny, které by se za jiných okolností nespojily – příznivce baasistické strany Saddáma Husajna a islámské fundamentalisty. Svůj díl si v této věznici odkroutil i budoucí šéf Islámského státu Abú Bakr al-Bagdádí. V roce 2009 byl tábor Bucca uzavřen. Zajatci, kteří v něm zůstali, mezi nimi bývalí i budoucí džihádisté, byli jednoduše posláni domů. Bývalá věznice byla v podstatě kolébkou Islámského státu. Do konce roku 2011 stáhl Obama americké vojáky z Iráku a ponechal jej napospas islamistickým bojůvkám, které už za přítomnosti Američanů začaly vyhánět, zabíjet a okrádat do té doby prosperující křesťanskou menšinu. Stovky důstojníků propuštěných z Američany zrušené Saddámovy armády spolu s tisíci mladými sunnity naštvanými na šíitskou iráckou vládu organizovali novou podzemní armádu, z níž v dubnu 2013 vznikne ISIS.