Na podzim roku 1593 přerostly pohraniční střety na habsbursko–osmanské hranici v otevřenou válku. České stavy schválily svolání zemské hotovosti k protitureckému tažení. Velitelem vojska se měl stát nejvyšší purkrabí Adam II. z Hradce, ale císař Rudolf si přál, aby spíše řídil správu Čech. Protože funkce byla spojená s nutností financování vojska v době, kdy se přechodně nedostávaly peníze od císaře či stavů, připadali v úvahu jen zámožní šlechtici. Mezi hlavní kandidáty tak patřili především Petr Vok z Rožmberka, Jan z Valdštejna a Jiří Bořita z Martinic. Adam z Hradce postupně získal i ostatní místodržící pro svého stýce Petra Voka. Přes snahy některých katolických představitelů o Vokovu diskreditaci (vadilo především jeho nekatolické vyznání) císař Rudolf jeho jmenování schválil. Petr Vok zatím spíše hledal argumenty proto, aby jmenování mohl odmítnout. V dopise Adamovi z Hradce si stěžoval na "nedostatek zdraví, paměti a zraku". Uváděl také, že je zatížen velkými dluhy, a proto jen těžce získává nové půjčky.