"Контрибуції другого типу" накладалися на уряд переможеної держави після закінчення війни і являли собою компенсацію військових витрат переможця. Зазвичай, переможець бажав не лише покрити військові витрати, пов'язані із завоюванням території, але й відшкодувати всі втрати, понесені в результаті війни. Звідси — крайнє свавілля при встановленні суми контрибуції. У такому вигляді вона була позбавлена сенсу, оскільки сама по собі могла бути причиною війни. Відшкодування військових втрат шляхом накладення контрибуції набуло особливого розвитку в епоху Коаліційних війн проти Наполеона. Наполеон не уклав жодного мирного договору, в якому б не була зазначена контрибуція. А 1815 року союзники, у свою чергу, наклали на Францію величезну контрибуцію.