В затвора е подкрепян от Йордан Гавазов и Стоян Лазов, с които извършват покушението над сърбоманина Мицко Кръстев, заради което прекарва нови 3 месеца в „долапа“ с размери метър на метър на метър и 50. Помощ им оказва и Димитър Лимончев, секретар на българското търговско агентство в Битоля, както и агентът Никола Стойчев. Амнистиран е като българин заедно с други 9 затворници по повод на Гръцко-турската война на 20 октомври стар стил 1897 година. Излиза от затвора три дни по-късно и се завръща в Щип. Търсен отново от властите, след няколко седмици се прехвърля през границата в Кюстендил, последван след няколко месеца от цялото си семейство - съпругата, сина Панчо, втората жена на баща му, брат му и сестра му. Първородното му дете Софка умира, докато е в затвора. Десетина години живеят в къщата на баба Дона Ковачева, базата на Гоце Делчев в Кюстендил, където се раждат и 4 от децата му - Крум, Цвета, Елена (1908-1986), Надежда (1906-1953). Продължава революционната си дейност и занаята на пренасяне на товари с коне. След смъртта на Даме Груев е последовател на Христо Матов и Тодор Александров. Активен e във ВМРО до началото на 1922 година, когато здравето му се влошава окончателно.