Під час чергової російсько-турецької війни 1735—1739 рр. Хортицю було перетворено на потужну базу російської армії. У тодішніх документах вона отримала назву «Хортицкий ретраншемент», «Великохортицкий шанець» та «Хортицкий остров». У 1736 р. на острові була зведена перша лінія земляних укріплень, що складалася з чотирьох квадратних редутів, поєднаних валами та ровами. Вона перетинала середню частину острова від балки Шанцевої до балки Широкої. У наступному, 1737 р., кораблі Дніпровської флотилії, що прямували для участі у штурмі турецького міста Ачі-Кале (Очаків), були дуже пошкоджені й затримані під час проходження Дніпровських порогів. Тому нове місце для будування та ремонту кораблів «ниже днепровских порогов… приискано на острове, именуемом Вышних Хортиц, лежащем ниже порогов в 10 верстах, на котором лежащий пост занят и ретраншамент заложен (у жовтні 1737 р. — ред.) и команда оставлена… И то место… назначено именовать Запорожскою верфью…» (інші назви — «Нижнепорожская» або «Хортицкая верфь». У вересні 1738 р. була зведена лінія укріплень, яка півколом оточувала велику ділянку на правому березі Старого Дніпра, захищаючи із заходу Запорозьку верф.