Спартанський диктат швидко викликав невдоволення серед союзників. У 395 р. до н. е. Коринф уклав військовий союз із Фівами, Афінами і Аргосом, розпочавши проти Лакедемона Коринфську війну. Нею скористалися не надто численні у місті прихильники демократії. У 392 р. до н. е., за підтримки аргосців, вони здійснили державний переворот, вигнавши або просто перебивши найвпливовіших захисників олігархії. Проте нова влада не мала міцної опори серед громадян, тому вирішила просто приєднати Коринф до Аргоса. Спартанці, під проводом Агесілая, тим часом перейшли у наступ, спустошили коринфську рівнину, заволоділи «довгими мурами», що з'єднували Коринф з портом Лехеоном, і взяли сам порт. У 386 р. до н. е. місто знову стало формально незалежним, за спартанської підтримки був відновлений режим олігархії, проте у Пелопонеському союзі Коринф вже не мав колишнього особливого статусу, перетворившись на звичайного сателіта Спарти.