Вера Благојевић је рођена 16. маја 1920. године у Београду. Била је ћерка јединица адвоката Јована Благојевића и његове супруге Ане, која је била домаћица. Верин отац Јован се још 1910. године као студент Правног факултета у Београду определио за Српску социјалдемократску партију. Током студија, готово свакодневно је боравио у Радничком дому на Славији, где је присуствовао радничким конференцијама и зборовима и дружио се са тада истакнутим првацима радничког покрета — Димитријем Туцовићем, Душаном Поповићем, Тришом Кацлеровићем и др. Пошто није имао средстава за живот, морао је да прекине студије па је две године радио као привремени учитељ у селу Риђаке, код Владимираца, а потом је обављао дужност приправника на царинарници у Шапцу. Пошто се дружио са шабачким радницима и учествовао у њиховим зборовима, био је мобилисан 1913. године и иако није служио војску послат je на фронт са Бугарима, где се разболео од колере. У току Првог светског рата је учествовао у повлачењу преко Албаније, а потом је боравио у Бизерти, где се лечио од тропске маларије. После рата је кратко време радио ко судски писар у Нишу, а почетком 1920. године је прешао у Београд за писара Градског суда. Доласком у Београд обновио је контакте са првацима радничког покрета и тада формиране Комунистичке партије — Филипом Филиповићем, Костом Новаковићем, Павлом Павловићем, Мошом Пијаде и др. Како је и сам постао члан КПЈ на првим изборима за Уставотворну скупштину, новембра 1920. године је био заменик посланичког кандидата за вировитички изборни срез. Крајем исте године, у време доношења „Обзнане” је због веза са комунистима по казни премештен у Кавадарце.