Платон Папакостопулос био је учесник Првог и Другог балканског рата у чину резервног санитетског мајора. Током марта 1913. године налазио се у Солуну где му је задатак био да прихвати рањенике и болеснике Моравске дивизије, које је требало из Албаније, преко Грчке да транспортује у Србију. Средином јуна 1913. године одлази у Скопље где је постављен за лекара војне болнице. Након завршетка Балканских ратова враћа се у Београд на редовну дужност лекара у Општој државној болници. Јула месеца 1914. године, на почетку Првог светског рата, др Папакостопулос био је мобилисан, као и већина лекара Опште државне болнице. По потреби службе постављен је за командира I пољске болнице Дринске дивизије. Када су наишле велике епидемије пегавца, постављен је за управника Војне болнице у Ђевђелији, где се пегавац ширио великом брзином. Радећи свој посао савесно, иако свестан свих опасности, др Папакстопулос се предао послу. Био је изузетно храбар, и знао је да нема много шансе да преживи јер је пегавац био веома распрострањен. Радио је сам, у тешким условима, остајући са болесницима све док је могао да стоји на ногама. После неког времена др Папакостопулос је добио пегавац, а њега су лечили болничари. Умро је 8. маја 1915. године.