Након абдикације Цара Николаја почетком 1917. због фебруарске револуције, предложила је стварање женске борбене јединице за коју је тврдила да ће решити проблем војног морала. Њен предлог је одобрио врховни командант војске Брусилов, након чега се обратила министру рата Александру Керенском. Пошто је запошљавање жена било против војних прописа, свим женским батаљонима је додељена посебна дозвола. Ово је био први женски батаљон који се оформио у Русији. Први руски женски батаљон смрти Бочкареве у почетку је привукао око 2.000 добровољних жена, али строга правила прошло је свега 300 посвећених из јединице. После месец дана интензивног тренинга, Бочкарева и њена јединица су везани за Први Сибирски корпус и били су послати на западни фронт Русије да учествују у офанзиви Керенског, где је Бочкарева унапређен у чин поручника. Јединица је била укључена у једну велику битку, у близини града Смархона. Жене јединице добро су се показале у борбама, али велика већина мушких војника имала је мало жеље да настави да се боре. Марија је рањена у бици и послата назад у Петроград да се опорави.