Zákopová válka je prvek, který se na bojišti poprvé objevuje během rusko-japonské války při obléhání Port Arthuru. Ačkoliv většina tehdejších mocností vyslala do této války své pozorovatele, prakticky žádná z nich se nepoučila v tom směru, jaký masakr představuje útok pěchoty na zakopané postavení nepřítele. V Evropě a v masovém měřítku se zákopová válka objevuje v I. světové válce, kdy se při postupu německých jednotek do Francie podařilo Francouzům zastavit Němce a zakopat se. Následné pokusy Německa obejít obranné pozice měly za následek jen prodloužení linie zákopů od kanálu La Manche až po hranice neutrálního Švýcarska. Ani jedna strana neměla na začátku války žádný vhodný prostředek, kterým by se pokusila situaci změnit. Až nástup tanků a bojových plynů ke konci války měl za následek částečné rozhýbání fronty, nicméně první tanky byly ještě příliš pomalé a neohrabané, aby přinesly skutečně revoluční změnu ve vývoji válčení. Nejznámější bitvy v zákopové válce proběhly patrně u francouzského města Verdun během bitvy o Verdun a na řece Sommě. Ve druhé světové válce už byla zákopová válka vzácná, nicméně i zde se vyskytla, například za zimní války na Karelské šíji, kde nebyly podmínky příliš vhodné pro mobilní válku.