לאחר מלחמת העולם השנייה שימש כמזכיר מדיני של הסוכנות היהודית בפריז תחת משה סנה. בשנת 1948, עם קום המדינה מונה כנציג הממשלה הזמנית בבירת צרפת. באותה עת ייצג את ישראל בדיוני עצרת האו"ם בפריז. במאי 1949 הועלה לדרגת שגריר ישראל בצרפת, עקב הכרתה בישראל. בין פעולותיו באותה עת היו הסדרת מעמדם העצמאי של מוסדות צרפתיים בארץ-ישראל, במסגרת הסכם פישר-שובל (Fischer-Chauvel), מסירת דו"ח ממשלת ישראל בעניין רצח פולקה ברנדוט לממשלת שוודיה (1949), שימש כראש המשלחת הישראלית ל"ועדת הפיוס לארץ ישראל" (1951), היה מעורב במגעים הראשונים של הדיונים עם קונראד אדנאואר בעניין "הסכם השילומים", היה חבר במשלחת הישראלית לאונסק"ו ועוד.