סטמבוליסקי אשר ניסה למנוע את המרידה שוחרר מהכלא וב-1919, לאחר התפטרות תאודור תאודורוב התמנה לראש ממשלת בולגריה ובמסגרת תפקידו חתם על חוזה ניי. בבחירות הכלליות שנערכו ב-1920 זכתה מפלגת האיכרים ברוב מוחלט וממשלתו של סטמבוליסקי פעלה להעמדתם לדין של קציני צבא ופוליטיקאים אשר היו לשיטתה אחראים לתבוסה במלחמת העולם הראשונה. הקו הנוקשה של ממשלת סטמבוליסקי הוביל להפיכה צבאית ולהדחתו ורציחתו של ראש הממשלה. לאחר הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה פעלו מנגנוני הביטחון של ממשלו של אלכסנדר צאנקוב לדיכוי גורמי האופוזיציה בממלכה, תוך הפעלת מיליציות חצי צבאיות. בתקופה זו חל פילוג במפלגת האיכרים, כאשר פלג מיעוט קיצוני חבר למפלגה הקומוניסטית והשתתף בפעולות צבאיות נגד השלטון. עם זאת, מרבית חברי המפלגה התאחדו תחת מנהיגותו של קונסטנטין מוראבייב שהפגין עמדות מרכז פוליטי מתונות. רבים מחברי הפלג הקיצוני וראשיו נהרגו או נכלאו על ידי ממשל צאנקוב.