Ірландський художник Вільям Орпен (1878—1931) народився в Дубліні. Він був вундеркіндом і вже у віці 12 років закінчив школу мистецтв Метрополітен, після чого відправився в Лондон для навчання в школі образотворчих мистецтв Слейда під керівництвом Генрі Тонкса. Під впливом Шардена, Гоґарта і Ватто, і особливо Рембрандта, Орпен став успішним і відомим портретистом, регулярно виставлявся в Королівській академії. Після початку повстання 1916 року, художник Шон Кітінг, протеже і учень Орпена, просив його повернутися на батьківщину для початку робіт з відродження ірландського образотворчого мистецтва, проте той вважав за краще залишитися в Англії і зберегти вірність імперії. Однак незабаром Орпен був покликаний в Королівський армійський службовий корпус і в званні генерал-майора став одним з перших військових художників, які вирушили в 1917 році на Західний фронт. Документування трагічного життя рядового солдата в боях, госпіталях і таборах без будь-якої фальші і прикрашання надзвичайно збагатили художній талант Орпена. Сам він залишався у Франції довше всіх інших художників, і згодом писав, що «ніколи не був так зайнятий в моєму житті». У 1918 році виставка 125 робіт Орпена на військові теми відбулася в різних містах Сполученого Королівства і США, і навіть була удостоєна відвідування королевою Марією, а сам художник був посвячений у лицарі. Після цього, за підтримки прем'єр-міністра Сполученого Королівства Девіда Ллойда Джорджа він отримав додаткове замовлення від Міністерства інформації на написання трьох картин, на яких потрібно було зобразити дипломатів, політичних і військових діячів, які стали делегатами на Паризькій мирній конференції 1919 року..