În timpul ofensivei din aprilie 1919 din cadrul Războiului româno-ungar, atacul principal susținut de trupele române a fost dirijat în zona apărată de către unitățile diviziei. Trupele au menținut inițial pozițiile, dar suferind pierderi grave s-au retras în partea de nord a câmpului de operații dintre Someș și Tisa, în partea dreaptă a flancului trupelor române care operau împotriva Debrecenului. Ca efect al urmăririi și manevrării "Diviziei Secuiești" de către unitățile românești, al conflictului – între timp declarat, cu trupele Armatei Roșii ungare și al dezastrului suferit de aceasta, la 27 aprilie 1919 "Divizia Secuiască" a capitulat în fața Diviziei 2 Cavalerie. Deși înfrângerea marii unități a fost din punct de vedere militar, inevitabilă, totuși interpretările în ce privește capitularea ei includ păreri precum că aceasta ar fi reprezentat o trădare sau o dezertare, ori că divizia ar fost sacrificată în mod deliberat de către administrația centrală ungară, din motive politice.