Odată ce ofensiva austro-ungară a fost oprită sub comanda lui Diaz în cea de-a Doua Bătălie de la Piave, a urmat o perioadă de acalmie în luptă pe frontul italian, timp în care ambele tabere au făcut modificări logistice. Orlando a ordonat o anchetă privind cauzele înfrângerii de la Caporetto, care a confirmat că a fost vorba de greșeli ale conducerii militare. În timp ce continua reformele armatei, a refuzat categoric cererile de pe ambele laturi ale spectrului politic pentru judecarea în masă a generalilor și miniștrilor. Frontul italian s-a stabilizat atât de mult sub conducerea lui, încât Italia a fost capabilă să trimită sute de mii de soldați pe Frontul de Vest pentru a-și sprijini aliații lor, în timp ce se pregătea pentru o ofensivă majoră pentru scoaterea Austro-Ungariei din război. Această ofensivă s-a materializat în noiembrie 1918, când italienii au declanșat Bătălia de la Vittorio Veneto. Trupele italiene victorioase au pus pe fugă armatele inamice, moment care a coincis cu prăbușirea armatei Austro-ungare și a dus la sfârșitul Primului Război Mondial pe Frontul Italian, precum și sfârșitul Imperiului Austro-Ungar. Faptul că Italia și-a revenit și a terminat războiul în tabăra câștigătoare i-a adus lui Orlando în 1918 titlul de „Premier al Victoriei”.