Recensământul din 1913 a avut 633 de locuitori. În timpul primului război mondial, datorită proximității acțiunilor militare, satul a fost distrus și locuitorii săi au fost deportați în interiorul Bulgariei de autoritățile bulgare. Unii dintre locuitori nu au revenit nici după încheierea războiului, așa că în 1920 satul a fost înregistrat doar cu 406 de locuitori. În 1925, aproximativ 70 de familii au plecat în România, adăpostite în Dobrogea. În locul lor s-au stabilit mai multe familii de refugiați din Pond . Datorită numărului mare de familii expatriate, în 1928 Lugunța avea 331 de locuitori, iar în 1940 - 543 de locuitori. Satul a fost grav avariat și a fost complet abandonat în timpul Războiului Civil . După încheierea războaielor, a fost reînnoită, dar nu imediat, astfel încât în recensământul din 1951 a fost menționată ca o așezare abandonată. În 1961, a fost observat cu 135, în 1971 160, în 1981 cu 99, iar în 1991 cu 90 de locuitori.