Després de produir-se la Revolució Cubana, el músic Harold Gramatges va ser nomenat ambaixador cubà a França i va contractar Caritat Mercader per dirigir les relacions públiques de l'ambaixada de Cuba a París. Va treballar allí entre 1960 i 1967. D'acord amb el seu fill Lluís, «organitzava recepcions, els protocols, i rebia personalitats franceses i d'altres països», tal com li va relatar el mateix Gramatges el 1978. No obstant això, en les seves memòries, "Vidas para leerlas", l'escriptor cubà Guillermo Cabrera Infante —que va ser enviat el 1962 a Brussel·les com a assessor cultural de l'ambaixada cubana— l'esmenta, al·ludint a una «vella seca i desagradable» que havia substituït com a recepcionista de l'ambaixada la «bella havanera» que hi havia abans. Segons Cabrera Infante, Gramatges li deia que «Cachita» —al·ludint al seu naixement a Santiago de Cuba— era «més estalinista que Stalin». Luis Goytisolo, que va col·laborar en aquella època amb la Revolució Cubana, va conèixer Caritat Mercader en l'ambaixada parisenca abans de viatjar a Cuba durant la crisi dels míssils. Segons Goytisolo, va ser Martha Frayde, representant de Cuba davant la Unesco entre 1962 i 1965, qui li va revelar la identitat de la recepcionista de l'ambaixada, demanant-li que l'hi comuniqués al ministre d'Afers Exteriors cubà Raúl Roa. Goytisolo va afegir que Roa, en conèixer l'assumpte, va fer tornar Caritat a Cuba. Encara que hi ha una foto de Caritat Mercader a Cuba el 1962, el testimoniatge de Lluís Mercader no esmenta que la seva mare s'hagués traslladat a Cuba durant un període llarg de temps ni que hagués estat acomiadada del seu treball en l'ambaixada cubana.