Els seus detractors posen en qüestió aquesta imatge sobretot arran de certs abusos i assassinats que han marcat la història de l'exèrcit, inclosos els de la guerra de 1948, de Qibya, de Kafr Qassem, de presoners de guerra, de Sabra i Xatila, de Qana així com un seguit d'operacions controvertides, com la batalla de Jenin, l'Operació Plom Fos o l'atac a la flotilla de Gaza. Alguns d'aquests esdeveniments van suscitar una commoció en la societat israeliana, especialment la massacre de Sabra i Xatila que - encara que perpetrada directament per les milícies cristianes libaneses - va donar origen a manifestacions històriques a Israel. La comissió d'investigació israeliana conclogué que hi havia una «"responsabilitat indirecta"» de l'exèrcit i una «"responsabilitat personal"» d'Ariel Sharon, llavors ministre de Defensa, del qual en recomanà la dimissió.