La Primera Croada va capturar Antioquia en 1099 i després Jerusalem. La Segona Croada es va produir en 1145 quan Edessa va ser recuperada per les forces islàmiques. Jerusalem es mantindria fins al 1187 i la Tercera Croada, famosa per les batalles entre Ricard Cor de Lleó i Saladí. La Quarta Croada, iniciada per Innocenci III el 1202, estava destinada a recuperar Terra Santa, però aviat va ser subvertida pels venecians que utilitzaren les forces per saquejar la ciutat cristiana de Zadar. Finalment, els croats van arribar a Constantinoble, en lloc d'adreçar-se a Terra Santa; els croats van saquejar a continuació Constantinoble, altres zones d'Àsia Menor i establiren efectivament l'Imperi Llatí de Constantinoble a Grècia i Àsia Menor. Aquesta va ser efectivament l'última croada patrocinada pel papat; creuades posteriors van ser patrocinats per particulars. Per tant, tot i que Jerusalem es mantingué per prop d'un segle i altres fortaleses al Pròxim Orient es quedarien sota domini cristià molt més temps, les croades a Terra Santa, en última instància, no permeteren l'establiment de regnes cristians permanents. L'expansió islàmica a Europa es renovaria, seguiria sent una amenaça per als segles següents, i culminaria amb les campanyes de Solimà I el Magnífic al . D'altra banda, les croades al sud d'Espanya, sud d'Itàlia i Sicília conduïren finalment a la desaparició del poder islàmic a les regions; els cavallers teutònics va ampliar els dominis cristians a Europa de l'Est, i les croades molt menys freqüents dins de la cristiandat, com la Croada albigesa, van aconseguir el seu objectiu de mantenir la unitat doctrinal.