El 1713 fou nomenat general i participà en els intents desesperats de defensar Tarragona, Barcelona i Cardona. Intentant impedir l'avanç dels borbònics que acabaven de prendre Tarragona, fou derrotat en el Combat de Torredembarra. Posteriorment, s'endinsà cap a l'interior del país en l'Expedició del Braç Militar amb el diputat militar Antoni de Berenguer i de Novell amb uns quatre-cents cavalls i dos o tres-cents miquelets, amb la intenció de desviar l'atenció del Setge de Barcelona i coordinar els esforços amb Manuel Desvalls i de Vergós, el governador del Castell de Cardona., derrotant els francesos l'11 d'agost a la Batalla de Caldes, i el 20 d'agost a Vilassar i Teià i posteriorment, amb la immediatesa de la presa de Vic per part de Bracamonte, que Berenguer hagué d'abandonar Manresa. Fou culpat, amb Berenguer, del fracàs de l'expedició i enviat a Viena per ser jutjat per l'emperador.