Nellikerevolutionen i 1974 var et praktisk taget ublodigt venstreorienteret militærkup, som førte til den tredje republik. Der blev gennemført brede demokratiske reformer. I 1975 gav Portugal uafhængighed til sine oversøiske provinser ("Províncias Ultramarinas" i Afrika (Mozambique, Angola, Guinea-Bissau, Kap Verde og São Tomé og Príncipe). Næsten 1 million portugisiske borgere eller personer af portugisisk afstamning forlod disse tidligere kolonier som flygtninge. Samme år invaderede og annekterede Indonesien den portugisiske provins Østtimor i Asien inden den blev selvstændig. Den massive udvandring af portugisisk militær og civile fra Angola og Mozambique førte til en periode med kaos og massive ødelæggelser i disse områder efter uafhængigheden fra Portugal i 1975. Fra maj 1974 indtil slutningen af 1970'erne forlod over 1 mio. portugisiske borgere fra Portugals afrikanske områder (fortrinsvis fra Angola og Mozambique) disse områder som fattige flygtninge – "retornados". De nu uafhængige lande blev hjemsøgt af brutale borgerkrige i de følgende årtier – den angolanske borgerkrig (1975–2002) og den mozambiske borgerkrig (1977–1992) – medførte millioner af døde og flygtninge. Den asiatiske besiddelse Macau blev efter en aftale i 1986 overdraget til Folkerepublikken Kina i 1999. Portugal anvendte internationalt pres for at opnå Østtimors uafhængighed fra Indonesien, da Østtimor stadig juridisk var en portugisisk besiddelse og anerkendt som sådan af FN. Ved en folkeafstemning i 1999 stemte Østtimor for selvstændighed, og Portugal anerkendte dets uafhængighed i 2002.