Adeln som hittills med sin statstjänst förenat en vidsträckt jordbesittning, blev nu till stor del hänvisad till ämbetena som levebröd, ett byråkratiskt stånd under det enväldiga konungadömet. Frihetstidens statsskick återgav adeln i förhöjt mått dess politiska betydenhet. Adeln stod genom tradition och kvalifikationer främst bland rikets ständer, som nu hos sig samlade statsmakten.