Ilmoittautuneita oli kaikkiaan 2 800, joista yli 1 000 valittiin Suomeen siirtyvään vapaaehtoisjoukkoon. Näiden lisäksi palveli Suomen armeijan ruotsinkielisissä yksiköissä yli 50 ruotsalaista, joista tunnetuimpana Talvisodan Svenska Frilligkårenin komppanianpäällikkö Martin Ekström, joka johti Rannikkopataljoona 55:ta Ruotsalaisjoukko koottiin Turkuun, jossa sille järjestettiin koulutusta ennen siirtymistä rintamalle. Ensimmäiset ruotsalaisten vapaaehtoisryhmät siirtyivät Hangon rintamalle 24. heinäkuuta 1941. Elokuun 10. mennessä Hangon rintamalla oli yli 800 ruotsalaisvapaaehtoista, joista muodostettiin oma sotilasyksikkö, "Svenska Frivilligbataljonen (SFB)". Pataljoonan komentaja oli everstiluutnantti Hans Berggren ja komppaniapäällikköinä kapteenit Malcolm Murray, Anders Grafström, Jon Liljedahl ja Harald Bråkenhielm. Pataljoona vannoi sotilasvalan Suomen armeijan yksikkönä 17. elokuuta 1941 tykistörykmentti JR55:n suomalaiskomentajalle, everstiluutnantti Runo Wibergille. Ruotsalaispataljoona oli alistettu suomalaiselle tykistörykmentille. Ruotsalaisten tulon jälkeen 17. divisioona vedettiin pois Hangon rintamalta ja siirrettiin Itä-Karjalaan Syvärille. Samalla Hangon rintaman joukoista tuli hyvin vahvasti ruotsinkielisten joukko-osastojen vastuulle, sillä ruotsalaisvapaaehtoisten lisäksi siellä oli suomenruotsalaisia yksiköitä.