Současně si němečtí obyvatelé Hornádské a Popradské kotliny vytvořili zvláštní politickou jednotku s vlastní správou. Přijali kolektivní privilegia od krále Štěpána V. Roce 1271, které byly potvrzeny a rozšířeny králem Karlem Robertem roce 1317, protože spišští Němci mu pomohli porazit uherské oligarchy v bitvě u Rozhanovců 1312. Toto území mělo garantovanou samosprávu podobnou té, kterou měla královská svobodná města. V roce 1317 toto území zahrnovalo 43 obcí, včetně Levoče a Kežmarku, které z něj vystoupili roku 1344. Od roku 1370 41 obcí používalo společný systém Spišského práva (zvaný v němčině "Zipser Willkür"). Zpočátku bylo toto území nazýváno "Communitas Saxonum de Scepus" resp. "Provincie Spišských Sasů". Od poloviny 14. století se zredukovalo na 24 obcí a jeho název se změnil na "Communitas Saxonum de Scepus" resp. "Provincie XXIV spišských měst". Na čele Provincie stál comes (Graf, doslova: hrabě) volený rychtáři 24 měst.