La segona onada de teoria feminista es va estendre entre la dècada de 1940 i la de 1990, i va aparèixer com a reavaluació del paper de la dona a la societat, reconciliant el tractament inferior de la dona a la societat malgrat el seu estatus polític ostensiblement igual al dels homes. Encapçalada per teòrics com Simone de Beauvoir, la segona onada va ser un corrent important dins de la inestabilitat social que va portar i seguir els fets de maig de 1968 a França. Entre els objectius polítics hi havia la garantia de major autonomia corporal per a les dones, especialment a través d'un accés ampliat a l'avortament i a la contracepció.