Va ser arquitecte municipal de Barcelona i professor a l'Escola d'Arquitectura de Barcelona, on va ser un dels mestres d'Antoni Gaudí, al qual va contractar com a delineant en algunes de les seves obres (un altar al Masnou i la casa d'esbarjo Villa Arcadia a Montjuïc (Barcelona), 1876). Va ser també acadèmic de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi, de la de San Fernando i de la Societat Econòmica d'Amics del País (1877). Va ser vocal de la Comissió tècnica de l'Exposició Universal de Barcelona (1888) i va presidir l'Associació d'Arquitectes de Catalunya (1875-76). Entre 1871 i 1888 va ser arquitecte municipal del Masnou, en substitució de l'arquitecte Miquel Garriga i Roca, que va passar a ser arquitecte de la Diputació de Barcelona. Al Masnou va dissenyar la plaça d'Ocata (1872).