Revolúcia v rokoch 1848 – 1849 sa dotkla aj mesta Trenčín. Po jej porážke bola v Uhorsku nastolená vojenská diktatúra a nastúpil Bachov absolutizmus. Mestská aj župná samospráva bol zlikvidované. V máji 1849 obsadili Trenčín cisárske vojská, urobili súpis obyvateľstva a zaviedli prihlasovaciu povinnosť. Bola zriadená Cisársko-kráľovská vyšetrovacia komisia a náhly súd. Na čelo župy boli namiesto zlikvidovanej samosprávy dosadení prednostovia a dosadení boli aj ostatní župní funkcionári. O bezpečnosť sa starali žandári. Na čele mesta ostala širšia mestská rada a magistrát. Mešťanosta aj členovia magistrátu však boli menovaní správou župy. I keď cieľom Bachovej správy bolo predovšetkým potlačiť revolučné hnutie, boli do nej prenesené aj niektoré prvky organizácie správy zo západných krajín a správa fungovala efektívnejšie. Ako komunikačný jazyk v úradnom styku bola presadzovaná nemčina. V úradoch, školách alebo súdoch sa však často používala aj slovenčina. V roku 1852 navštívil Trenčín cisár František Jozef I. V roku 1860 došlo k uvoľneniu pomerov a začala sa obnovovať župná aj mestská samospráva. V tom roku bolo zvolených 39 členov mestského zastupiteľstva podľa volebného zákona z roku 1848. Mestské zastupiteľstvo zvolilo za starostu Ladislava Košťála. Rakúsko – pruská vojna v roku 1866 ovplyvnila aj Trenčín. Početné armády prechádzali cez mesto od Bánoviec na Moravu a po porážke v bitke pri Hradci Králové sa vojaci cez mesto vracali z bojísk späť, pričom sa na čas v meste utáborili a spôsobili mestu veľké škody.