Omkring år 500 vaklede den mægtigste bystat i Mellemamerika, som senere nahua-folk kaldte Teotihuacan – "Gudernes oprindelsessted". Teotihuacanerne havde gennem 500 år opbygget et mægtigt hegemoni, som styret fra Mexicodalen modtog tributbetalinger fra underlagte bystater dybt ind i mayaernes lande, og havde handelsforbindelser helt til Sydamerika. Omkring 535 skete en global katastrofe (se også Moche): enorme klimaforandringer formentlig pga.et vulkanudbrud i Sydøstasien udløste 30 års tørke i det centrale Mexico – denne periode falder sammen med omvæltninger i magtbalancen i Mellemamerika og med Teotihuacáns endeligt som supermagt. Men andre bystater indtog nu førende positioner: Xochicalco i Morelosdalen, Cacaxtla og Cholula i Puebla og El Tajín i det nordlige Veracruz.