En les seves idil·lis, anacreòntiques i epigrames segueix els motlles ja assajats per poetes neoclàssics anteriors del seu segle. Destaquen els seus sonets, composts amb gran facilitat i desimboltura, de temàtica amorosa i amb reminiscències de Garcilaso de la Vega i Lope de Vega com a "Perdí mi corazón. ¿Le habéis hallado?", "Crecido con las lluvias de repente..." o "Quédate adiós, ¡oh cristalina fuente!". Altres són de tema històric: "A la batalla de Salamanca", "Sentimientos de la España a tiempo de la partida de su legítimo rey en 1808", etcètera. L'elegia "El dos de mayo en 1808" comença amb un pausat romanç heroic: