I 1646 fik han Båhus Len som erstatning for Varberg, og blev slået til ridder i forbindelse med kroningen af Frederik III 1648, og udfoldede i den følgende tid en betydelig virksomhed for udbedringen af grænsefæstningerne. Da krigen nærmede sig i januar 1657, blev han udnævnt til generalmajor over det sydlige Norge og fik ansvaret for krigsforberedelserne. I april blev han kaldt til København for at konferere med kongen. Under selve krigen udførte han imidlertid ikke store bedrifter; hans virksomhed begrænsede sig mest til grænsetræfninger. De forsøg han i september og oktober 1657 gjorde på angreb ind i Halland måtte opgives uden resultat, dels på grund af mangel på proviant, og dels af mangel på støtte fra den danske hær i Skåne. I november samlede han sit korps ved Uddevalla mod et svensk angreb fra Vänersborg, men søgte forgæves hjælp hos statholderen på Akershus, Niels Trolle. I januar 1658 faldt også Uddevalla skanse. Kort etter erobrede han den tilbage, men umiddelbart efterfølgende gik Båhus Len tabt ved freden i Roskilde.