Декларація дипломатичної місії УНР у Варшаві від 2 грудня 1919 — документ, який зафіксував результати переговорів дипломатичної місії, очолюваної заступником голови Ради народних міністрів Української Народної Республіки А. Лівицьким, з делегацією польського уряду (жовтень–листопад 1919). У центрі дискусій опинилося питання встановлення кордонів між обома державами. Попередньо місія отримала наказ уряду відкласти розгляд цього питання до звільнення території України, але на той випадок, якщо це питання все-таки буде порушено на переговорах, дипломатичній місії надавалися повноваження погодитися на умовне, до скликання українського парламенту, підпорядкування Польській республіці лише Холмщини та Підляшшя, а щодо статусу Східної Галичини, то будь-яких поступок не повинно було робитися і цю справу мали передати на розгляд Паризькій мирній конференції 1919–1920. Однак польська сторона, скориставшись тогочасним катастрофічним військово-політичним становищем України, змусила місію Української Народної Республіки піти на істотні поступки. У декларації висловлювалася згода місії на те, що переговори з Польською республікою вестимуться на основі визнання кордону між обома державами по р. Збруч (притока Дністра), а далі – через північно-західну Волинь. У результаті УНР зазнала значних політичних, економічних та територіальних втрат. Згода місії на ведення переговорів за визначеними вище умовами фактично означала втрату УНР контролю над Східною Галичиною.