Імовірно, Дівович написав його не без впливу гетьмана, можливо навіть за його дорученням . У «Разговоре…» автор викладає героїчні дії козацтва, починаючи від польського черкаського старости (прикордонного) Вацлава Лянцкоронського, який очолив козаків у війні з турками і татарами ще 1516. Особливу увагу приділяє Хмельниччині, багато говорить про утиски й насильства «начальних людей». Твір написано з позиції козацької старшини, в ньому переконливо доводиться, що українська старшина має ті ж права на привілеї, що й московське дворянство. Дослідники не раз відзначали, що тоном і тенденцією віршований діалог має певні аналогії з «Історією Русів», особливо в плані загальної національно-державної концепції. Очевидно, «Разговор…» був добре відомий авторові «Історії Русів». Поема написана в традиціях літератури, що її культивовано було в Києво-Могилянській академії, про що свідчать силабічні вірші, літературна форма (розмова чи діалог), а також переробка сьомої елегії Овідія з його книги «Tristium» («Скорботні пісні») при описі смерті Богдана Хмельницького.