Kvůli neshodám velmocí byl svolán díky nabídce kancléře Bismarcka a 13. 6. 1878 zahájen Berlínský kongres. Na něm bylo nakonec rozhodnuto, že Bulharské knížectví s dědičným křesťanským panovníkem bude závislý stát mezi Dunajem a Starou planinou (bez Pirotska) pod pravomocí tureckého sultána. Části okresů Vranja a Pirot byly přiřknuty Srbsku, ale byl zamítnut jeho požadavek na Kosovo Pole a Novopazarský sandžak. Rakousko-Uhersko získalo na 30 let do správy Bosnu i Hercegovinu, Británii byl jako kompenzace věnován Kypr a Rusku byl přiřknut Kars, v držení ponechána Batumi a Ardachan, ale muselo vrátit Bajazid. Ruská správa Bulharska byla zkrácena na pouhých 9 měsíců (z původně plánovaných 24) a největší křivdou pro Bulhary se stalo vytvoření nového autonomního útvaru Východní Rumélie v jižním Bulharsku, v jejímž čele měl stát vždy křesťanský guvernér (jmenovaný na 5 let). Osmanům zůstalo právo mít rozmístěné posádky v bývalých tureckých pevnostech.