Mezi dubnem a květnem 1943 se židovští muži a ženy Varšavského ghetta vyzbrojili a povstali proti nacistické okupační moci. Hlavním impulsem pro povstání bylo, že se stalo zřejmým, že nacisté začínají deportovat poslední zbytky obyvatel ghetta do Vyhlazovacího tábora Treblinka. Varšavští Židé z Židovské bojové organizace a Židovského vojenského svazu bojovali proti německé přesile převážně pěchotními zbraněmi a Molotovými koktejly s podporou polských odbojových skupin mimo ghetto. Po ostrých bojích se kvalitněji vyzbrojené a vycvičené německé armádě podařilo Varšavské ghetto pacifikovat a všechny zbylé obyvatele ghetta buďto ihned popravilo, nebo deportovalo do vyhlazovacích táborů. Němci tvrdili, že ztratili 18 vojáků a dalších 85 bylo zraněno, nicméně toto tvrzení bylo zpochybňováno odbojovým předákem Markem Edelmanem, který povstání připisoval 300 německých obětí. Zabito bylo ovšem s jistotou 13 000 Židů a 56 885 jich bylo posláno do koncentračních táborů.