Prvým cieľom križiackych rytierov sa na jar 1097 stala Nikaia v severozápadnej Anatólii. Tá bola po siedmich týždňoch obliehania dobytá a križiaci sa vydali na východ. 1. júla roku 1097 porazili križiaci v údolí pri Dorylaone vojská Kilič Arslána. Vo februári 1098 obsadil Balduin z Boulogne Edessu a založil prvý križiacky štát Edesské grófstvo. Vojsko tiahlo na juh, kde obľahli Antiochiu. Po ročnom obliehaní sa 3. júna 1098 Bohemundovi z Tarentu podarilo mesto vďaka zrade zbrojára Firuza obsadiť, a po odrazení odvetného útoku atabega Kerboga z Mosulu sa vládcom mesta vyhlásil Bohemund Tarentský, čím založil ďalší štát. Zvyšní križiaci tiahli ďalej do Palestíny, kde 7. júna obľahli Jeruzalem, ktorý 15. júla dobyli a drvivú väčšinu moslimského obyvateľstva povraždili. Masaker prežil len miestodržiteľ Iftichara ad-Daula so svojou gardou a niekoľko civilistov, ktorí potom našli azyl v Damasku. Vládcom Jeruzalema bol zvolený vojvoda Godefroy z Bouillonu s titulom "ochranca Božieho hrobu".