22 липня 1812, у битві під Саламанкою, Фере командував 3-ою дивізією французької армії Португалії, з 5,689 солдатами в дев'ятьох батальйонах з артилерією.  3-я Дивізія складалася з трьох батальйонів 47-го лінійного піхотного полку та шести батальйонів (два батальйони в кожному) 31-го легкого, 26-го лінійного і 70-го лінійного піхотних полків. Маршал Огюст Мармон спробував розвернути правий фланг англо-португальської армії, маршируючи своїм лівим флангом на захід. Коли французькі дивізії занадто відійшли одна від одної, Артур Веллслі, герцог Веллінгтон напав на них. Дивізії лівого флангу під командуванням Жана-Гійома Бартелемі Том'єра і Антуана Луї Попона де Мок'юна були швидко розгромлені. Далі британські важкі драгуни прорвали оборону дивізії Антуана Франсуа Бреньєра де Монморана. У той час як ці події відбувалися, Мармон і командир його дивізії Жан П'єр Франсуа Боне були поранені в результаті розриву снаряду, тому Бертран Клозель очолив армію. Тим часом, дивізії Клозеля і Боне розгромили англо-португальську дивізію Лаурі Коулза. Клозель відправив Жака Томаса Сарута з підрозділом, щоб допомогти розбитому лівому флангу і намагався розвинути успіх в центрі. Але Веллінгтон швидко ввів свої резерви і переміг дві атакуючі дивізії.