Venstreblokken besto av både sosialister og kommunister. Sosialistene var først representert ved både uavhengige sosialister ("Eesti Iseseisev Sotsialistlik Tööliste Partei") og sosialdemokrater, men partiet "Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei" (Det sosialdemokratiske arbeiderpartiet) ble etterhvert det ledende. Sosialistene søkte først støtte blant velgerne på landsbygda, men jordreformen endret de politiske forholdene der til fordel for høyreblokken og sosialistenes oppslutning ble mer konsentrert til byene. Til venstreblokken hører også Kommunistpartiet, et lite parti som under ulike navn fikk 5 % av stemmene i 1920 og 10 % i 1923, men som aldri fikk noen parlamentarisk innflytelse. Som følge av forsøket på statskupp i 1924, ble kommunistpartiet forbudt. Kuppforsøket i 1924 førte til en samlingsregjering mindre rivalisering mellom partiene i årene som fulgte.