Одмах по доласку у Сарајево, почетком јануара 1941, Владо се повезао са сарајевском партијском организацијом и био укључен у партијску ћелију, у којој су углавном деловали банкарски службеници. Као веома способан партијски радник, убрзо му је поверено руковођење партијским активом банкарских службеника. У Сарајеву су га затекли мартовски догађаји, Априлски рат, као и окупација земље и проглашење усташке Независне Државе Хрватске (НДХ). Услед новонастале ситуације, крајем јуна 1941. престао је да ради у Филијали хипотекарне банке у Сарајеву, јер је био стављен на располагање Централној дирекцији у Београду. Како се већ укључио у партијски рад на припремама устанка, није се вратио у Београд, већ је остао у Сарајеву. Због појачаног терора окупатора и усташа, многи сарајевски комунисти били су приморани да напусте град, како не би били ухапшени од полиције или припадника фашистичких организација, па су њихова места у партијској организацији преузимали мање познати чланови партије. До краја јула 1941. Владо је био секретар партијске ћелије КПЈ у Скендерији, након чега је постао члан Месног комитета КПЈ за Сарајево. Истовремено је постао и члан Градског одбора Народне помоћи, а већ у октобру 1941. је руководио радом овог одбора.