Рођена је 12. октобра 1913. године у банатском селу Куману, код Великог Бечкерека. Потицала је из сиромашне земљорадничке породице. Њени родитељи нису имали средстава да је школују, па је завршила само основну школу. Живела је у селу бавећи се кућним и пољским пословима, а када је напунила 21 годину одлучила је да оде са села и потражи посао у граду. Године 1935. дошла је у Београд, где је прво време радила као кућна помоћница. Потом је преко своје другарице Невенке Петровић успела да се запосли у текстилној фабрици Владе Илића, на Карабурми. Радећи и дружећи са текстилним радницима на Карабурми приближила се револуционарном радничком покрету. Прва сазнања о борби радничке класе, Љубица је добила још у свом родном селу Куману, где је живело неколико учесника Октобарске револуције. Од њих, а посебно од Љубомира Чолића слушала је приче о револуцији у Русији, о Лењину, о томе како „радници и сељаци у Русији немају господаре над собом“ и др. У њеном родном селу је још 1919. године била организована партијска организација Комунистичке партије Југославије (КПЈ).