Ађутанти су били цару одани, искусни генерали или, понекад, старији официри које је знао из похода на Италију и Египат. Сви су били познати по храбрости и били су експерти у својој грани службе. Радили су под директном царевом командом, а понекад су им додељиване привремене команде над јединицама или формацијама или су им повераване дипломатске мисије. Већину времена, међутим, задаци су им обухватали детаљне инспекцијске обиласке и извиђања на велике удаљености. Преносили су наређења од цара командантима војске скоро искључиво усменим путем, радије него писмено. Постављање за царевог ађутанта била је толико утицајна позиција да су они сматрани "Наполеоновим очима и ушима," те су и сами маршали често пратили њихове савете и поштовали их због њихових високих позиција.