Po návratu do Československa byl 23. března 1919 odeslán na východ, kde se účastnil bojů s Maďary u Čopu, Košic a na dalších místech. Po ukončení bojů sloužil jako velitel pluku v Bratislavě a zároveň vykonal kurz pro generály a štábní důstojníky. Od 29. září 1921 do 19. srpna 1922 absolvoval École Militaire de l'Artillerie ve Francii s následným osmiměsíčním pobytem u dělostřeleckého pluku v Métách a dalším kurzem taktiky dělostřelectva. Do Československa se vrátil 5. června 1923. Postupně sloužil na různých pozicích v dělostřeleckém vojsku v Praze a Olomouci. Zároveň působil na dělostřeleckém učilišti v Olomouci. Od 2. října 1926 se stal učitelem taktiky dělostřelectva. Od 18. února 1928 do 30. ledna 1929 velel (již v hodnosti plukovníka) dělostřeleckému pluku v Praze. Dále působil na dalších velitelských a pedagogických pozicích v dělostřeleckém vojsku v Praze a Hradci Králové. 15. října 1935, již v hodnosti brigádního generála, byl jmenován velitelem dělostřeleckého pražského I. sboru. Od 15. září 1938 až do rozpuštění československé branné moci byl velitelem 13. divize v Kolíně.