Po vypuknutí 1. světové války pro své demokratické smýšlení a na výzvy krajanských spolků se v říjnu 1914 přihlásil jako dobrovolník do České družiny v Kyjevě. Byl zařazen do 1. roty v hodnosti střelce. Ještě v říjnu odjel na frontu a zapojil se do bojové činnosti. Zúčastnil se ve všech rozvědkách a bojích 1. roty České družiny, později 1. čs. střeleckého pluku „Mistra Jana Husi“, zažil Halič, Zborov, Tarnopolský ústup, Zlatoust, přechod přes Ural, Miass, Taškentskou frontu. V dubnu 1915 byl vyznamenán křížem sv. Jiří 4 stupně a povýšen na desátníka. V plnění úkolů byl ohodnocen jako odvážný, energický s neobyčejnou schopností v administrativě i v plnění bojových úloh, s jistou ctižádostí a snahou vyššího vzletu. Díky tomu získával vážnost a plnou důvěru nadřízených i podřízených. Praporčíkem a velitelem čety byl jmenován v prosinci 1915. Jak bylo v ruských poměrech zvykem, přešel na pravoslavnou víru a přijal druhé jméno Jiří. Do konce roku 1916 byl ještě vyznamenán řádem sv. Anny 4. st. s nápisem „Za chrabrost“, řádem sv. Stanislava 3. stupně s meči a stuhou, řádem sv. Anny 3. stupně s meči a stuhou a obdržel další uznání. V období od ledna do dubna 1917 zastával funkci operačního pobočníka štábu 50. ruské divize. V květnu 1917 se s bratrem Stanislavem Čečkem zúčastnil sjezdu Svazu čs. spolků na Rusi v Kyjevě. Po jeho skončení se vrátil k bojové činnosti.