Nejznámější reformou bylo pražské jaro 1968, československé reformní a demokratizační hnutí spojené s postavou Alexandra Dubčeka a snahou o „socialismus s lidskou tváří“. Teoretické úvahy v něm byly doprovázeny pokusem o přestavbu stalinistického režimu a tento proces měl širokou lidovou podporu. Rychlá demokratizace vyvolala v sovětském vedení strach, že se Československo vymaní z jeho vlivu. Vojenská intervence pěti „bratrských zemí“ pod vedením Sovětského svazu, zaštítěná tzv. Brežněvovou doktrínou omezené suverenity, proto reformy ukončila a uvrhla zemi do strnulého režimu tzv. normalizace. Otevřená mezinárodní agrese zároveň otřásla vírou mnoha Evropanů v komunismus či v jeho reformovatelnost.