Zápasení se začal aktivně věnovat v 15 letech v rodném Tbilisi pod vedením Nersese Akopoviho. Pod vedením Petre Ijordanišviliho se specializoval na řecko-římský styl. V sovětské mužské reprezentaci se pohyboval od roku 1955. V roce 1956 si vítězstvím na srpnové Spartakiádě národů SSSR řekl o nominaci na olympijské hry v Melbourne. V prvním kole prohrál na lopatky s Turkem Müzahirem Sillem. Ve čtvrtém kole však porazil na negativní body vedoucího Fina Rauno Mäkinenena a postoupil mezi finálovou trojici. V posledním finálovém 6. kole potřeboval k zisku zlaté olympijské medaile porazit Maďara Imre Polyáka. Po vyhroceném souboji prohrál verdiktem rozhodčích 1-2 a zbyla na něho bronzová olympijská medaile. Po olympijských hrách se v sovětské reprezentaci neprosazoval. Sportovní kariéru ukončil počátkem šedesátých let. Zemřel předčasně v roce 1966 při dopravní nehodě se svým reprezentačním kolegou Avtandilem Koridzem.