От 1958 г. концертът завърша с три биса след основната програмата. Първият бис по традиция е бърза полка. Вторият е валсът „Синият Дунав“ по Йохан Щраус (син), чието начало се прекъсва от ръкопляскания на публиката. В този момент музикантите и диригентът поздравяват всички за новата година. Третият бис е „Радецки марш“ на Йохан Щраус (баща). По време на това последно изпълнение публиката ръкопляска в ритъма на музиката и диригентът се обръща към нея. Изключения в тази традиция са годините 1967, когато „Синият Дунав“ е бил част от основната програма и 2005 г., когато „Радецки марш“ не се изпълнява от уважение към жертвите от земетресението и последвалото го цунами в Югоизточна Азия на 26 декември 2004 г.