מלחמת מיתרידטס הראשונה החלה בשנת 89 לפנה"ס והסתיימה ב-85 לפנה"ס, ושורשיה בסכסוך מקומי בין מיתרידטס השישי לבין ניקומדס הרביעי, מלך ביתיניה. מיתרידטס השתלט על קפדוקיה במרכז אסיה הקטנה ועל ביתיניה, בת בריתם של הרומאים בצפון-מערבה, בשנת 90 לפנה"ס. לבקשת הרומאים נסוג מיתרידטס מביתיניה, אך הסכסוך לא הגיע לסיומו ושנתיים לאחר מכן הביס האחרון את הצבא הרומאי ואת כוחותיו של ניקומדס הרביעי. פונטוס השתלטה על חלקים נרחבים מהפרובינקיה הרומית "אסיה" והגיעה עד פרגמון, אפסוס ומילטוס באיוניה, וכן כבשה חלק ניכר מאיי הים האגאי. רבות מהערים היווניות לאורך חופי הים האגאי ובאייו העניקו את נאמנותן לפונטוס, ורק חלק מהן בהנהגת רודוס נותרו נאמנות לרומא ונלחמו בפונטים. צעדו הבא של מיתרידטס היה להורות על טבח ברומאים ברחבי ממלכתו ועד 80,000 רומאים, דוברי לטינית ובעלי מבטא לטיני נרצחו במה שנודע כתפילות הערבית של אסיה (Asiatic Vespers). יתר על כן, מיתרידטס שלח כוח צבאי ליוון והשתלט על אתונה וערים נוספות, וגם כאן זכה לאהדת המקומיים. נראה שבכך הגדיש מיתרידטס את הסאה, והסנאט הרומי מינה בשנת 87 לפנה"ס את הקונסול לוקיוס קורנליוס סולה בראש כוח צבאי מיוחד ושלחו ליוון ולאסיה הקטנה. סולה כבש את אתונה ב-1 במרץ 86 לפנה"ס. שליחו של סולה, לוקולוס, הביס בינתיים את מיתרידטס בקרב ימי סמוך לאי טנדוס בצפון הים האגאי (Tenedos, כיום בוזג'אאדה - Bozcaada). בסדרה של קרבות שנמשכה עד שנת 85 הביס סולה את צבאו של מיתרידטס, אך נאות לבסוף לחתום על הסכם שביתת נשק שנודע כהסכם דרדנוס. לפי הסכם זה הותיר סולה למיתרידטס את ממלכתו, אגב שחייבו לסגת מכל כיבושיו, לשלם פיצויים לרומא ולמסור לה את צי המלחמה שלו. על הערים היווניות המורדות הטיל סולה מיסים כבדים והן חויבו לשלם לרומאים פיצויים שהעיבו על כלכלתן בשנים הבאות.