1039 року з Дейлема прийшов наступний великий імам Абуль Фатх ан-Насір, походження якого не зовсім зрозуміле. Він захопив Сааду та деякі інші місцевості у північному Ємені. 1062 року Сулайхіди вбили його в бою та надовго підкорили собі Сану. Потім містом заволоділи Хамданіди. Новий зейдитський імам Ахмад аль-Мутаваккіль бін Сулейман захопив Сааду, Ніджран і Сану. У старості він втратив зір, владу й помер у в'язниці 1171 року незадовго до завоювання Ємену Аюбідами. Наступний імам Абдалла аль-Мансур вів важкі війни з аюбідськими султанами. На частині території йому спадкували сини, хоч одночасно з ними правили й інші зейдитські імами. Так, від 1217 до 1248 року проповідував Ях'я аль-Хаді. Потім 1248 року в Тулі проголосив себе імамом Ахмад аль-Магді бін аль-Хусейн. До того часу Аюбідів замінила туркменська династія Расулідів. Ахмад почав запеклу боротьбу з султаном Умаром I, але зазнав поразки. Син Умара Юсуф I захопив Сану, Таїз і Сааду. Його наступники перебували у підпорядкуванні у світської влади та вже не мали колишнього впливу. Однак рід Рассідів не закінчився: 1592 року далекий нащадок імама аль-Касіма аль-Мансура, Аль-Мансур аль-Касім, заснував у Ємені династію Касимідів, що перебувала при владі до революції 1962 року.