Organizace oficiálně ukončila veškerou svou činnost po osvobození celého Československa rudou armádou a spojeneckými vojsky. Později se stala součástí Československého svazu protifašistických bojovníků. Osudy jednotlivých členů jsou nám, až na výjimky, neznámé. Ze zprávy sepsané Emanuelem Viktorem Voskou v prosinci 1946, ve které popisuje a informuje o většině aspektech organizace, se ale píše o více než stovce členech, včetně samotného Karla nejedlého, kteří byli zavražděni v koncentračních táborech. Dále velké množství členů zemřelo při pražském povstání mezi dny 5.-9. května 1945. Z toho můžeme usoudit, že se většina nejaktivnějších členů nedožila konce války. Emanuelu Viktoru Voskovi zachránil život exil. Když se mu podařilo uniknout za hranice protektorátu, pobýval nejprve ve spojených státech amerických a později v Turecku, kde strávil poslední dva roky války. Po celou dobu stále podporoval československý odboj. Po návratu do Československa opět začal podnikat, zabýval se dovozem psacích strojů. Zapojil se i do veřejného života, stal se předsedou obnovené Společnosti pomoci demokratickému Španělsku"." Jako volnomyšlenkář se angažoval také ve Svazu občanů bez vyznání, což byla nekomunistická platforma československých ateistů. Jako zpravodajský důstojník prvního a druhého odboje a pro své vazby na španělské interbrigadisty se stal předmětem zájmu Státní bezpečnosti. V roce 1950 byl zatčen. Ve vykonstruovaném procesu byl v roce 1954 odsouzen na deset let vězení. V procesu s Rudolfem Slánským v listopadu 1952 byly dopisy nalezené při domovní prohlídce a jeho výpověď při zatčení použity jako důkazy proti Otto Šlingovi. V roce 1960 byl jako těžce nemocný, krátce před svou smrtí, podmínečně propuštěn. Karel Nejedlý zemřel v Malé pevnosti 19.února 1945. Manželka Karla nejedlého Zdena Nejedlá válku přežila.