За Вестфальським миром 1648 р. Швеція отримала Шведську Померанію, розташовану вздовж узбережжя Німецького Балтійського моря. Все Герцогство Поморське перебувало під шведським контролем вже з моменту Штітінського договору (1630 р.), А в Штеттінському договорі (1653 р.) Швеція та Бранденбург узгодили остаточні умови поділу герцогства, при цьому Швеція зберегла західну частину (Західна Померанія, Передня Померанія), включаючи Штеттін. У 1720 році південні частини Шведської Померанії з містечком Штіттін та островами Узедом і Воллін були передані Королівству Пруссія після Великої Північної війни. Столиця була перенесена в Грейфсвальд. У 1814 р. решта із містом Штральсунд та островом Рюген був переданий Данії, яка в обмін передала Норвегію королю Швеції відповідно до Кільського договору, після Другої війни проти Наполеона. Однак Кільський договір так і не набув чинності: натомість суверенітет Західної Померанії перейшов до Прусського королівства, яке вже утримувало східні частини та об'єднало їх у Провінцію Померанія. Норвегія оголосила про свою незалежність, але була вимушена після короткої війни вступити в особистий союз зі Швецією.