22 березня 1912 року поступив на службу в Імперську армію. Учасник Першої світової війни. Після демобілізації армії залишений у рейхсвері. З 10 листопада 1938 року — начальник штабу польової інспекції при Теодорові Гайбі. З 1 жовтня 1940 року — командир 31-го артилерійського полку. З 15 вересня 1941 року — артилерійський командир 107. З 1 жовтня 1942 року — командир 292-ї піхотної дивізії. 20 липня 1943 року поранений, до 1 листопада перебував на лікуванні, після чого відправлений у резерв ОКГ. З 1 грудня 1943 року — командир новоствореної 357-ї піхотної дивізії, з 15 червня по 1 липня 1944 року — дивізії №408, яка виконувала навчальні функції, а з 6 липня 1944 року — 226-ї піхотної дивізії і, одночасно, комендант фортеці Дюнкерк. Через причетність Гюнтера фон Клюге до Липневої змови «політична благонадійність» Вольфганга в очах нацистських лідерів різко знизилась. 19 вересня 1944 року здав командування і покинув Дюнкерк. 31 грудня 1944 року звільнений у відставку. Після війни був головою Союзу німецьких солдатів у Шлезвіг-Гольштейні.