Bonaparte va vèncer els austríacs en la Batalla de Wagram el 1809, va convertir els territoris conquerits en les Províncies Il·líries (en l'actualitat part d'Eslovènia, Croàcia, Bòsnia i Hercegovina, Sèrbia i Montenegro) i va conquistar els Estats Pontificis. Després de repudiar Josefina, va contraure matrimoni el 1810 amb Maria Lluïsa d'Àustria, arxiduquessa d'Àustria i filla de l'emperador Francesc I d'Àustria, pertanyent a la casa d'Habsburg. Amb aquest enllaç vinculava la seua dinastia a la més antiga de les cases reials d'Europa, amb l'esperança que el seu fill, nascut el 1811 i al qual va atorgar el títol de rei de Roma com a hereu de l'imperi, fóra millor acceptat pels monarques regnants. L'imperi va aconseguir la seua màxima amplitud el 1810 amb la incorporació de Bremen, Lübeck i altres territoris del nord d'Alemanya, així com amb el Regne d'Holanda, després d'obligar a abdicar el seu germà Lluís I Bonaparte.