Coooperarea militară româno-poloneză pentru apărarea frontului de sud polonez a precedat, în acest caz, sprijinul reciproc oferit de delegațiile română și poloneză, în cadrul Conferinței de Pace. Astfel, în cursul confruntării militare, care, avea drept fond disputa privind Galiția, dintre statul polonez renăscut și Republica Ucraina, armata poloneză a declanșat la 14 mai 1919 o ofensivă, îndreptată împotriva gruparii ucrainene comandante de către generalul Pavlenko. Deși trupele poloneze au înregistrat rezultate notabile, printre care și ocuparea orașului Strîi, absența unor forțe suficiente pentru a putea îndepărta detașamentele ucrainene din Pocuția, astfel încât flancul înaintării să nu rămână descoperit, a determinat guvernul polonez să ia, în calcul, varianta ca guvernul român să trimită trupe românești în teritoriul aflat la sud de Nistru, până la aliniamentul Tlumaci () – Otînia () – Sodzawisk (). La 21 mai, România și-a oferit ajutorul Poloniei, în urma unei cereri consemnate în scris a comandamentului superior polonez, precum și a atașatului militar polonez de la București. S-a decis astfel trimiterea de trupe române în Galiția, până la un aliniament precizat în respectiva cerere. La momentul respectiv, ofensiva poloneză continua, împingând pe ucraineni în triunghiul format de râurile Zolota Lypa, Nistru și Zbruci.