Tot i que es va comprometre a preservar l'estat soviètic i els seus ideals socialistes, Gorbatxov va creure que calia una reforma important, sobretot després del desastre de Txernòbil del 1986. Es va retirar de la guerra afganosoviètica i va iniciar cimeres amb el president dels Estats Units, Ronald Reagan, per limitar les armes nuclears i posar fi a la guerra freda. A nivell nacional, la seva política de "glàsnost" ("obertura") permetia una major llibertat d'expressió i de premsa, mentre que la seva "perestroika" ("reestructuració") intentava descentralitzar la presa de decisions econòmiques per millorar l'eficiència. Les seves mesures de democratització van soscavar l'estat de partit únic. Gorbatxov es va negar a intervenir militarment quan diversos països del Bloc de l'Est van abandonar el govern marxista-leninista el 1989-90. Internament, el creixent sentiment nacionalista va amenaçar amb trencar la Unió Soviètica, cosa que va fer que els líders marxistes-leninistes iniciessin el fallit cop d’estat d’agost contra Gorbatxov el 1991. Arran d’aquest fet, la Unió Soviètica es va dissoldre contra els desitjos de Gorbatxov, i va dimitir. Després de deixar el càrrec, va fundar la Fundació Gorbatxov, es va convertir en una veu crítica contra els presidents russos Boris Ieltsin i Vladímir Putin, i va fer campanya pel moviment socialdemòcrata de Rússia.