El 3 de març de 1918, Alemanya i la llavors ja Rússia bolxevic signaren el tractat de Brest-Litovsk amb el qual Alemanya s'assegurava que els països bàltics quedaven sota la seva influència i Rússia perdia els seus drets sobre ells. El 23 de març, Alemanya reconegué la independència de Lituània sobre la base de la declaració de l'11 de desembre. Tanmateix, això no va canviar res ni a Lituània ni en l'estatus del Consell: tots els esforços de formar una administració foren entorpits. La situació va canviar quan va esclata la Revolució de Novembre a Alemanya i el país fou derrotat a la tardor de 1918: en aquell moment, Alemanya ja no estava en condicions d'imposar termes. El Consell de Lituània adopta una primera constitució provisional el 2 de novembre. El govern fou confiat a un presídium de tres membres i Augustinas Voldemaras fou convidat a formar el primer gabinet de ministres de Lituània. El reconeixement internacional complet tardà uns quants anys; els Estats Units, per exemple, el confirmaren el 28 de juliol de 1922.