El treball de Maunick no es basava en la recerca més tradicional de les arrels per establir una identitat individual. En comptes d'això, lamentava el seu propi aïllament i la persecució del seu poble en col·leccions de poesia com "Les Oiseaux du sang" (1954), "Les Manèges de la mer" (1964), i "Mascaret o el livre de la mer et de la mort" (1966). El seu "Fusillez-moi" (1970) va ser escrit com a protesta contra els negres que mataven negres a la Guerra de Biafra. Entre els treballs posteriors hi ha "Africaines du temps jadis" (1976) i "En mémoire de mémorable suivi de Jusqu'en terre Yoruba" (1979).