L'atmosfera als Països Baixos era molt tensa, a conseqüència de la revolta, les predicacions dels líders calvinistes, la gana després de la fam de 1565, i les dificultats econòmiques causades per la Guerra Nòrdica dels Set Anys. A principis d'agost del 1566, un monestir de Steenvoorde, a Flandes (actualment situat al nord de França), va ser saquejat per una turba dirigida pel predicador Sebastian Matte. Aquest incident va ser el primer d'un seguit de manifestacions similars a Flandes, i poc després els Països Baixos van convertir-se en l'escenari de la "Beeldenstorm", un moviment tumultuós de caràcter iconoclasta dirigit pels calvinistes, els quals entraven en esglésies i altres edificis religiosos per dessacralitzar i destruir l'art eclesiàstic i tot tipus d'elements decoratius de la major part del país. El nombre total de les persones involucrades en la destrucció d'imatges, no obstant, sembla haver estat bastant reduít, i encara avui dia es debat la procedència exacta d'aquest moviment, però, en general, les autoritats locals no van poder controlar el vandalisme. Les accions dels iconoclastes van portar la noblesa en dos camps, amb Orange i d'altres grans oposant-se al moviment, mentre que d'altres, com ara Enric de Brederode, donant-li suport. Fins i tot abans de respondre a una petició dels nobles, Felip II havia perdut control sobre els problemes que afectaven als Països Baixos. Així, el monarca no va trobar cap més solució que enviar un exèrcit per reprimir la rebel·lió. El 22 d'agost de 1567, Fernando Álvarez de Toledo, duc d'Alba, va marxar cap a Brussel·les al capdavant de 10.000 soldats.