El mateix Bréjnev declarà aquest període com el d'inici del socialisme desenvolupat, proclamant-ho en la recentment reformada constitució soviètica de 1977, amb motiu del 60è aniversari de la Revolució Bolxevic. La nova i pretesa Carta Magna proclamava que la societat socialista desenvolupada (развитое социалистическое общество, transliterat com "Razvitoie sotsialistitxeskoie Obixtxestvo") és un pas natural, lògic en el camí vers el comunisme. Tanmateix, reforçava el paper rector o dirigent del Partit Comunista. Per tant, a partir d'aquell moment –que cada cop era de major "quietisme" i estancament econòmic- es pretenia ingressar "per decret" a la primera (i confosa) etapa, que tindria una duració indefinida del comunisme, en teoria, tal com ho havia preconitzat el mateix Karl Marx un segle abans. És a dir, es passaria a poc a poc de l'era de l'esforç i de les limitacions pròpies del socialisme ("de cadascú segons les seves possibilitats, a cadascú segons el seu treball") a la primera d'un "utòpic" comunisme (sota el qual se substituiria la darrera part d'aquella màxima per "a cadascú segons les seves necessitats").