Després de la conquesta de Màlaga, el 6 de març de 1937 les forces franquistes al comandament de Gonzalo Queipo de Llano van iniciar una ofensiva en el Front de Còrdova, amb la intenció de conquistar Pozoblanco i després de trencar el front, continuar progressant fins a aconseguir el Santuari de la Mare de Déu de la Cabeza, trencant el setge al qual es trobava sotmès des del començament de la guerra. També s'esperava poder conquistar les mines d'Almadén, molt importants per a la guerra per les seves reserves de mercuri. Les unitats republicanes en el sector de Pozoblanco van ser reorganitzades per Pérez Salas sota el seu comandament directe, a pesar que l'Estat Major Central li va autoritzar l'evacuació de la localitat en considerar-la pràcticament perduda. La resistència republicana va ser major de l'esperada i Pérez Salas es va aprestar a llançar un contraatac que va ocasionar nombroses pèrdues materials a l'exèrcit de Gonzalo Queipo de Llano, a més de recuperar tot el territori perdut i fins i tot ocupar àmplies zones enemigues.