Montecuccoli var nu hofkrigsråd i Wien indtil 1657 og anvendtes i denne periode til diplomatiske sendelser til Sverige og England. 1657 kæmpede han i Polen for kong Kasimir. 1658 udnævntes han til feltmarskal og sendtes til Danmark for at bekæmpe svenskerne, der fordreves fra Jylland og Fyn, hvornæst Montecuccoli erobrede Pommern. 1660 fik Montecuccoli overkommandoen mod de i Siebenbürgen indrykkede tyrkere, som han forjog, men forskellige forviklinger bevirkede, at han 1663 nedlagde kommandoen. 1664, da forholdene forværredes, kom Montecuccoli igen i spidsen for hæren og vandt den glimrende sejr ved Sankt Gotthard. 1672 og 1675 førte han hæren mod franskmændene og viste sig som en jævnbyrdig modstander for Turenne og Condé. Montecuccoli afsluttede sin lange militære løbebane med belejringen af Philippsburg, men hans helbred var så nedbrudt, at han måtte nedlægge kommandoen. Han henlevede resten af sit liv ved kejserhoffet, sysselsat med militære arbejder.