Han var født i Hessen og tjente sig fra menig soldat op til general. I Den Skånske Fejde træffer vi ham i slaget ved Landskrone 1677 som oberstløjtnant og chef for den ene bataljon af Prins Christians Regiment, for hvilken afdeling han blev chef 1683. I mellemtiden var han efter krigens slutning først kommandant i Nyborg 1680 og senere i Rendsborg 1682. Da Danmark 1689 sendte hjælpetropper til Irland, fulgte Elnberger disse med den ene bataljon af sit regiment og blev 10. september brigader. 1692 førte han under store besværligheder hjælpetroppernes infanteri til Flandern og blev 17. januar 1693 udnævnt til generalmajor. Han deltog nu på en berømmelig måde i krigen i de påfølgende år, indtil den episode indtraf, der bragte ham døden på den forsmædeligste måde, og som vakte uhyre opsigt i hæren.