A més, no hi havia evidència que els anteriors crims de guerra s'haguessin processat per delictes sexuals, per tant, la violació de guerra podria haver estat processada sota el dret consuetudinari i / pels (Tribunals Militars Internacionals) IMT sota l'Article de la Carta 6 (b): "el segrest de la població civil per a l'esclavitud... i per a altres finalitats" i "el rapte injustificat per necessitat militar". De la mateixa manera, hauria estat possible perseguir la violació en la guerra com a crim contra la humanitat en virtut de l'article 6 (c) de la Carta de Nuremberg: "altres actes inhumans" i "esclavitud". No obstant això, malgrat l'evidència de la violència sexual a Europa durant la Segona Guerra Mundial la falta de voluntat dirigida a la violació i la violència sexual no van ser processades en els Judicis de Nuremberg.