„Престрояването“ е мнимо. Дредноутите, по същество, съществуват само на хартия, и това си е построяването на крайцерите от нулата. Фишър разчита да икономиса време за счетка на наличието на вече подписаните договори за закупуването на материали и комплектуващи. Особено това се касае за 381-мм оръдия и установки, за производството на които времето е практически толкова, колкото за построяването на самия кораб. В поддръжка на усилията на Фишър изиграват роля резултатите от Фолкландското сражение от 8 декември 1914 г., което той интерпретира както триумфа на неговата идея. Към това той получава и поддръжката на адмиралите Джон Рашуорт Джелико и Дейвид Бити. В крайна сметка Чърчил се поддава на натиска и на 28 декември съумява да получи одобрението на Кабинета на министрите за строителството на два крайцера по договорите и с имената на поръчаните дредноути. Корабостроителницата Палмерс се оказва неспособна да построи корпус с габаритите на новия крайцер, и нейната поръчка е дадена на корабостроителницата Джон Браун в Клайдбанк.