כאשר ארצות הברית הפסיקה את המימון בצ'ילה על איגרות חוב לאומיות של תעשיית הנחושת, איינדה נאלץ לחפש יחסים חלופיים למימון ומסחר, אשר הגיעו לשיאם בביקור של משלחת רמת דרג בביקור המועצות במאי 1971, שבו הוסכם כי תוקם נציבות סחר של ברית המועצות-צ'ילה. איינדה ביקר בברית המועצות בדצמבר 1972, במטרה להשיג סיוע ומימון מליאוניד ברז'נייב, אבל הביקור שלו לא הצליח. בעוד כמה פקידים בסנטיאגו האמינו כי המסע של אלנדה לברית המועצות יכריח את ידה של מוסקבה להפיג את צ'ילה מהתלות שלה בארצות הברית, אחרים טענו כי לא די בכך כדי לנטרל את הגירעונות בתשלומי מאזן התשלומים של צ'ילה. איינדה ומנהיג המפלגה הקומוניסטית הצ'יליאנית לואיס קורוולן נפגשו בדצמבר 1972 עם ליאוניד ברז'נייב, אלכסיי קוסיגין, וניקולאי פודגורני. התוכנית של אלנדה וקורוולן קראה לזיכויים גדולים לטווח הקצר כדי לקזז גירעון צ'יליאני צפוי עד 1976, רכישות הגוש הסובייטי של נחושת צ'יליאנית, והשקעה של 220 מיליון דולר בייצור פלדה. איינדה ניסה לשכנע את מנהיגי ברית המועצות בתוכנית זו על ידי טיעון הרעיון כי ארצו היא "וייטנאם שקטה" בניסיון חסר תוחלת לעורר סנטימנט אנטי-אמריקני. אולם תוכניתו והדימויים הללו לא התקבלו היטב במוסקבה, מכיוון שברית המועצות כבר היססה להתריס בגלוי נגד האמריקנים בחצי הכדור המערבי. אליינדה עזב את ברית המועצות עם עצות לפתרון סכסוכים עם וושינגטון, אשראי חדש בסך 45 מיליון דולר, והסכמים המשתמשים בזיכויים שהוסכמו בעבר כדי להגדיל את הסיוע הטכני של ברית המועצות בפיתוח תעשיות הנחושת, הכימיה והדייג של צ'ילה. במקום הגדלת הסיוע לצ'ילה, ברית המועצות הפחיתה את התמיכה הכלכלית מ-144 מיליון דולר ב-1972 ל-63 מיליון דולר ב-1973. איינדה הודח במהלך ההפיכה הצבאית ב-11 בספטמבר 1973, והיחסים עם הסובייטים נותקו שוב ב-22 בספטמבר 1973, ושוחזרו רק ב-11 במרץ 1990. ממשלת פינושה החלה כמעט מיידית לתקוף אזרחים סובייטים, והחזיקה באג'נדה מאוד אנטי-סובייטית. ברית המועצות הגיבה בחריפות על ידי מתן סיוע לחברים ותומכים של ממשל איינדה, והוקיעה את ממשלת צ'ילה כפשיסטית.