Comitetul a acordat premiul întâi tânărului arhitect Kosta J. Jovanović. La 1 mai 1910, construcția a început după planul lui Jovanovic. La 1 septembrie 1910, fundația a fost în mare parte finalizată. În 1911 procesul de construcție a continuat într-un ritm rapid, iar biserica era deja sub cupola. S-a decis în același an că fațada bisericii ar putea fi făcută din marmură albă, care provenea din apropierea muntelui Venčac , cunoscut chiar și astăzi pentru marmura albă excepțională. În toamna anului 1912 biserica a fost în general completă și pregătită pentru consacrare. Patriarhul sârb Dimitrije a consacrat biserica la 23 septembrie 1912. În timpul pauzelor războaielor balcanice din 1912-1913 și al primului război mondial , a existat și o pauză în construcția bisericii. Atunci când Austria-Ungaria a ocupat Serbia în iarna anului 1915, biserica a fost prădată - capacul de cupru a fost scos din cupol, acoperiș și portaluri. Conductorul de iluminat a fost, de asemenea, îndepărtat, precum și clopotele. Multe ferestre au fost dezmembrate, incluzând stâlpi de marmură și ornamente mici. Folosind scuza că ar putea fi ascunse arhive importante, ocupanții au profanat mormintele din cripta.