V prispevku za "Sobotno prilogo" je Marinčičeva napisala, da je Yutel dan po premieri filma objavil mnenje slovenskega psihiatra, da so bili Slovenci prej nori zaradi ljubezenskih in drugih čustvenih težav, zdaj pa zaradi politike. Zmotilo jo je, da odgovorni ne razumejo velike vrednosti tega filma in raje ponavljajo slabe stvaritve, kot je "Ljubezen po kranjsko". Omenila je vrhunce obravnave norosti v tuji in domači umetnosti ("Let nad kukavičjim gnezdom", "Veliki briljantni valček" in "Nori malar") in se čudila dejstvu, da je bil Feliks Langus napisan pred dvema letoma ali več, sa se ni zavedala, da je situacija tako slaba. Psihiater Jože Lokar ji je povedal, da je Cavazza zelo dobro odigral paranoidno-halucinatorno psihozo, ki jo ima med 0,5 in 1 odstotkom prebivalcev, zaradi česar po njenem torej ne predstavlja tipičnega Slovenca, je pa tipičen Slovenec in Jugoslovan (ne pa tudi Rom) v svojih občutkih negotovosti, brezizhodnosti, brezperspektivnosti in nemoči. Za Langusovska je označila poročila, ki najprej govorijo o barikadah in Babićevih policistih v vojni na Hrvaškem, pri vremenu pa omenijo dobro prevoznost cest, ki jo moti le dež, namero Nemčije, da ukine pravico svojih državljanov, da ne sodelujejo v Zalivski vojni ter prikrojevanje poročil o sojenju v aferi Špegelj glede na interese oblastnikov. Languse je videla tudi v politikih, ki dobivajo znamenja od zgoraj in zato dajejo videz, da so vse niti v njihovih rokah.