Sovjetunionens fall i början av nittiotalet innebar att de nya självständiga staterna i Sydkaukasien var tvungna att forma sin utrikespolitik. I Armenien fokuserade man främst på två punkter. För det första var det viktigt att stabilisera relationerna med grannländerna, vilket förutsatte att Nagorno-Karabach-kriget avslutades med fredliga förhandlingar samt att relationerna till Turkiet förbättrades. Den andra punkten handlade om att integrera sig i världssamfundet och gå med i internationella organisationer. Detta för att undvika att bli en isolerad stat. Trots att Armenien lyckats skapa en relativt stabil utrikespolitik finns riktlinjerna kvar än i dag. Relationen till Turkiet är dock fortfarande kärv och situationen i Nagorno-Karabach är inte löst.