Burke kritiserte de mange britiske intellektuelle og skribenter som hadde støttet de innledende fasene av den franske revolusjonen. De radikale så utviklingen i Frankrike som tilsvarende Storbritannias egen ærerike revolusjon i 1688. Burke mente imidlertid at en mer passende sammenligning var den engelske borgerkrigen (1642–1651) hvor Karl I av England ble henrettet i 1649. Han så den franske revolusjon som et voldelig opprør mot en legitim regjering og holdt det syn at borgerne kun i unntakstilfelle har rett til å gjøre opprør. Sivilisasjon og styresett hevdet Burke, er et resultat av sosial og politisk konsensus, deres tradisjoner kan ikke utfordres, resultatet vil bli anarki.