În ciuda tonului destul de moderat și al crezului său marxist–leninist, manifestul „Două mii de cuvinte” a chemat publicul la acțiune în caz de intervenție militară și, prin urmare, a negat rolul conducător al partidului, la fel ca și discursul lui Vaculík din 1967. El a devenit popular în întreaga Cehoslovacie atât în rândul intelectualilor, cât și al muncitorilor, iar popularitatea sa a crescut doar după ce partidul l-a condamnat oficial. Au crescut, de asemenea, în mod semnificativ preocupările Uniunii Sovietice. În urma publicării manifestului „Două mii de cuvinte”, conducerea partidului sovietic în frunte cu Leonid Brejnev a considerat că situația din Cehoslovacia a devenit similară cu cea care a avut loc în timpul Revoluției din Ungaria din 1956, folosind pentru prima oară termenul de „contrarevoluție” pentru a descrie Primăvara de la Praga. În cazul unei contrarevoluții (și Uniunea Sovietică era din ce în ce mai dispusă să clasifice ca atare evenimentele din Cehoslovacia, deoarece Dubček nu a reușit să câștige încrederea întregii conduceri a partidului), Uniunea Sovietică credea că socialismul ar fi în pericol, iar invazia Cehoslovaciei prin trupele Pactului de la Varșovia, așa cum s-a întâmplat la 20-21 august 1968, a fost considerată justificată. Această politică prin care se accepta folosirea forței oriunde se credea că socialismul ar fi în pericol a devenit cunoscută sub numele de Doctrina Brejnev, iar cele și „Două mii de cuvinte” ale lui Vaculík a fost un pas către aplicarea ei timpurie.