A keleti frontot megnyitó 1941-es támadásban a Dél Hadseregcsoport részeként a 3. és a 4. román hadsereg vett részt. A román vezetők célja kettős volt: egyfelől meg akarták szerezni Észak-Bukovinát, Besszarábiát és Transznyisztriát, továbbá a németeknek nyújtott támogatás fejében a magyaroktól vissza akarták kapni Észak-Erdélyt. (A nyugati hatalmakhoz, illetve a szovjetekhez közel állók nem támogatták a Dnyeszteren túli területek elfoglalását.) A román hadvezetés kénytelen volt szembenézni az odesszai csata, a Krímért való harc és az elhúzódó szevasztopoli ostrom veszteségeivel, mely rávilágított a katonai felszerelés, az utánpótlás és a motiváció hiányosságaira. A sztálingrádi csata a 3. és 4. román hadsereg összeomlását okozta – a Vörös Hadsereg a 6. német hadsereg bekerítését a román arcvonal áttörésével tudta megvalósítani, – legkevesebb esett el, sebesült meg vagy esett fogságba.