Charles Stuckey remarca que els dos mangos madurs, situats en una taula baixa a la dreta de Teha'amana, probablement representen l'abundància de Tahití, o bé la fertilitat de Teha'amana. L'ídol és una representació de Hina, presa d'escultures hindús, amb el gest de llarga vida. Com a contrapartida, els caps sobre les espatlles de Teha'amana són esperits de la mort, suggerint un diàleg entre el bé i el mal o entre la vida i la mort. Els símbols darrere el cap de Teha'amana són glifs de rongorongo de l'illa de Pasqua, tot i que les representacions de Gauguin són imaginàries. Aquests glifs havien estat descoberts poc més de trenta anys abans i Gauguin n'hauria vist mostres tant en l'Exposició Universal de 1889 com a Papeete, on un bisbe local que els investigava en tenia alguns exemplars. Aquests glifs no han estat mai desxifrats i la intenció de Gauguin era probablement emfasitzar la impenetrabilitat de la cultura tahitiana. En el seu relat "Noa Noa", assenyala que Tehama'ana era impenetrable, per això potser li va donar una expressió de Mona Lisa.