Nejzajímavějším závodem sezóny byla britská Velká cena. Na okruhu v Silverstone pršelo a čelo závodu se celkem devětkrát změnilo a navíc v 56. kole došlo k hromadné havarii osmi jezdců a závod byl proto 12 kol před cílem ukončen. Jezdci pak byli klasifikováni podle umístění v jakém projeli 55. kolo. Zvítězil tedy Emerson Fittipaldi a oživil tak naději na obhajobu titulu, protože Lauda dojel až osmý. Do Německého "Zeleného pekla", jak je nazýván Nürburgring, nastoupil jako favorit Niki Lauda, který také až do poloviny závodu vedl, ale pak přišly problémy s pneumatikami a Lauda nakonec dojel třetí. Z vítězství se radoval Carlos Reutemann. Během Grand Prix Německa bylo oznámeno, že se z finančních důvodů ruší Velká cena Kanady. Österreichring, který hostil Grand Prix Rakouska, byl opět svědkem tragické události, během tréninku havaroval Američan Mark Donohue a svým zraněním později v nemocnici podlehl. Další nepříjemnou událostí, která ovlivnila Grand Prix Rakouska, byl hustý déšť a závod musel být ve 29. kole ukončen a stejně jako ve Španělsku, bylo udělováno jen poloviční počet bodů. Vítězem se stal Vittorio Brambilla. Bylo více než pravděpodobné, že o mistru světa se opět rozhodne v italské Monze, Niki Lauda potřeboval získat alespoň půl bodu. V kvalifikaci nenechal nic náhodě a vybojoval si pole position. V závodě, před 150 000 italských tifosi, jel velmi obezřetně, neutočil na vedoucího Regazzoniho a bez jakéhokoliv odporu přepustil druhé místo Fittipaldimu. Třetí místo mu zajistilo titul. Ve Watkins Glen šlo už jen o prestiž a Niki Lauda dokázal, že titul mistra světa získal oprávněně, zvítězil.