Незважаючи на активні дії Ордену в Європі, його офіційна резиденція (разом з Великим Магістром) знаходилася в Леванті. У 1220 році Орден викупив частину земель у Верхній Галілеї і будує фортецю Штаркенберг. Тут розташовувався архів Ордену і його скарбниця. Лише у 1271 році, після взяття фортеці мамелюцьким полководцем, Бейбарсом, резиденція Ордену переїхала до Венеції. У 1309 році столицею Тевтонських лицарів стало місто Марієнбург (нім. "«Замок Марії»"; польська назва — Мальборк). Поступово під владу Тевтонського ордену потрапила вся Пруссія. У 1237 році Тевтонський орден злився із залишками Ордену Мечоносців, тим самим отримавши владу і в Лівонії. При загарбницькому поході на Гданськ у 1308 році під гаслом "«Jesu Christo Salvator Mundi»" (Ісус Христос Рятівник Світу) було знищено майже все слов'янське населення міста (близько 10 тисяч жителів), на захоплені польські землі переселялись селяни з німеччини. До того ж часу відноситься і загарбання Орденом Східного Помор'я, що мало велике політичне значення оскільки захоплення вже не переслідувало релігійних цілей. Таким чином, до кінця XIII століття орден фактично стає державою. До середини XIII століття, внаслідок IV хрестового походу, відбулося остаточне розмежування церкви та військово-лицарських орденів, і тевтонці повели активний наступ на схід, підтримуючи давню німецьку ідею витіснення слов'ян і балтів "«Drang nach Osten»".