Marraskuussa 1847 Radowitz sai laatimallaan muistiolla Fredrik Vilhelmin vakuutetuksi Saksan liiton uudelleenjärjestämisen välttämättömyydestä ja kuningas lähetti hänet Wieniin neuvottelemaan asiasta. Seuraavana keväänä sekä Preussissa että Itävallassa puhjennut maaliskuun vallankumous kuitenkin muutti suunnitelmat. Vallankumouksen seurauksena Radowitz jätti tilapäisesti kruunun palveluksen, ja toukokuusta 1848 huhtikuuhun 1849 hän oli jäsenenä Frankfurtin kansalliskokouksessa, jossa hän kuului jyrkimpään oikeistoon. Hän teki kansalliskokouksessa esityksen Preussin johtamasta Saksan liittovaltiosta, johon myös Itävalta kytkettäisiin löyhemmän liiton muodossa, mutta ehdotus ei saanut riittävästi kannatusta. Kieltäydyttyään huhtikuussa 1849 kansalliskokouksen tarjoamasta Saksan keisarin asemasta Fredrik Vilhelm kutsui Radowitzin takaisin Berliiniin. Nyt Radowitzista tuli joksikin aikaa Preussin ulkopolitiikan johtava linjanvetäjä, vaikkei hän kuulutkaan maan hallitukseen.