Juuri ennen maailmansodan puhkeamista elokuussa 1914 Hoffmann nimitettiin Itä-Preussiin sijoitetun Saksan 8. armeijan apulaisesikuntapäälliköksi. Hän vastusti 8. armeijan komentajan, kenraali Maximilian von Prittwitzin suunnitelmaa perääntyä Veikselin taaksen, koska se olisi merkinnyt Itä-Preussin jättämistä venäläisille ilman taistelua. Armeijan johto korvasi Prittwitzin nopeasti Paul von Hindenburgilla, joka yhdessä Erich Ludendorffin kanssa omaksui Hoffmannin hyökkäysstrategian. Suunnitelma perustui Venäjän armeijoiden huonoon keskinäiseen koordinaatioon. Tuloksena oli saksalaisten murskavoitto 26.–30. elokuuta käydyssä Tannenbergin taistelussa, jossa Aleksandr Samsonovin komentama Venäjän toinen armeija saarrettiin ja käytännössä tuhottiin. Hindenburg ja Ludendorff saivat tuolloin kunnian voitosta, mutta myöhemmin Hoffmann on tunnustettu menestyksekkään suunnitelman pääarkkitehdiksi. Osin hänen suunnitelmaansa perustui myös Venäjän ensimmäisen armeijan lyöminen Masurian järvien taistelussa syyskuun alussa, minkä myötä venäläiset ajettiin kokonaan pois Saksan maaperältä.