Lokakuun 1917 vallankumous sekoitti kirjallisuuden. Vladimir Majakovski, Isaak Babel, Aleksei Tolstoi ja niin edelleen ottivat johtavan aseman Gorkin tuotannon jatkuessa. Teatterin puolella esiintyi Prolekultin kaltaisia suuntauksia. 1920-luvun NEP-kaudella sekasortoinen kirjallisuus alkoi painottua työn ja työläisten kuvauksina, kirjojen niminä olivat esimerkiksi "Sementti", "Tehdas metsässä" ja "Vesivoimalaitos". Myöhemmin kirjat alkoivat kuvata viisivuotissuunnitelmiin liittyvä tarinoita. Mihail Šolohov esimerkiksi kirjoitti teoksen "Aron raivaajat". Osa näistä kirjoista oli vuoteen 1940 mennessä käännetty saksaksi, englanniksi ja ruotsiksi, mutta ei ymmärrettävistä syistä juurikaan suomeksi, poikkeuksena esimerkiksi 1930 Gummeruksen kustantamana Aleksei Tolstoin "Tsaari Pietari I". 1930-luvulla kärkeen nousivat uudestaan Gorki ja Mihail Šolohov Neuvosto-Venäjän sisällissotaa kuvaavalla romaanillaan "Hiljaa virtaa Don".