Sodan loputtua Bach-Zelewski teki sopimuksen liittoutuneiden kanssa ja toimi todistajana Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynneissä ja useissa muissa sotarikoksia käsitelleissä tuomioistuimissa. Vuonna 1951 Münchenin de-nazifikaatio-oikeusistuin tuomitsi hänet itsensä kymmenen vuoden vankeuteen. Seuraavana vuonna hän ilmoitti julkisesti olleensa joukkomurhaaja sodan aikana. Kun Bach-Zelewski vapautui edellisestä vankeusrangaistuksestaan 1961, hänet tuomittiin uudelleen neljäksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen osallisuudestaan pitkien puukkojen yönä tapahtuneisiin murhiin. Oikeudenkäynnissä hän julisti: ”Olen yhä täysin hitleriläinen.” Seuraavana vuonna hänet tuomittiin elinkaudeksi vankeuteen osallisuudestaan saksalaisten kommunistien murhiin vuonna 1933. Bach-Zelewski kuoli München-Harlaching-vankilan sairaalassa maaliskuussa 1972.