A gyenge szárd–piemonti királyi haderő 2 hadtestből és egy tartalék hadosztályból állt, összlétszáma fő volt, jól kiképzett tüzérséggel és lovassággal. Március 21-én – fellázadt alattvalóinak követelésére – Toszkána nagyhercege, a Habsburg-házból való Lipót főherceg is belépett a Habsburg Birodalom elleni háborúba, és 6700 katonát küldött Károly Albert seregébe. A Pápai Állam is ugyanekkora csapatkontingest küldött. A szárd II. hadtest előőrse március 25-én behatolt Milánóba, két napra rá a szárd–piemontiak bevették Páviát. Az itáliai osztrák fejedelemségekből (sőt egész Itáliából) érkező önkéntes felkelők sokasága csatlakozott hozzá. Károly Albert magához ragadta a kezdeményezést, és eleinte győzelmeket aratott. Megverte az osztrákokat Pastrengónál (április 30-án), Goitónál (május 30-án), Rivolinál (június 10-én), csapatai elfoglalták Pizzighettonét, ostrom alá vették Peschiera erődjét. A kezdeti sikerek után azonban Károly Albert elveszítette mind a pápa, mind a többi itáliai uralkodó támogatását, és csak a lombardiai felkelő csapatokra támaszkodhatott.