A gyalogságnál kerültek alkalmazásra Független Tankett Egységekként. 1936-ra szinte minden japán gyalogoshadosztály rendelkezett ilyen egységekkel, amikben hat darab ilyen jármű volt és legfontosabb feladatuk kezdetben a felderítés volt. Kínában hatékonynak bizonyult a Nemzeti Forradalmi hadsereg katonáival szemben akik páncéltörő eszközök hiányában nem tudták felvenni a harcot hatékonyan. Nehéz terepen vékony lánctalpai ellenére is megfelelően tudott haladni. Mikor Japán belépett a világháborúba számos a csendes-óceánon harcoló gyalogos hadosztály mellé beosztottak ilyen járműveket. Bár ekkor már nem volt korszerű, de egészen addig hatékonynak bizonyult, míg Japán fölényben volt. Harcoltak Burmában, Holland-Kelet Indiában a Fülöp-szigeteken és a Csendes óceán déli szigetein. Szingapúr ostrománál sikeresen vetették be a britek ellen. A Japán Császári Haditengerészet különleges egységei még 1945-ben is használtak pár példányt. 1945 augusztusában Mandzsukuo-ban is harcoltak az oda betörő szovjet egységekkel. Kwajalein-atoll szigeten sokat lefoglaltak az amerikaiak és Peleliu szigetén is semmisültek meg példányok. Ellenséges harckocsik ellen teljesen esélytelen volt mivel csak egy géppuskával volt ellátva és miután egyre erősebb gyalogsági fegyverek jelentek meg a Te-Ke páncélvédelme már ezek ellen sem volt megfelelő. A 12,7 mm-es kaliberű nehézgéppuskák különösen hatékonyak voltak.