И француски путописац Сен Прист 1767. је на путу од Београда до Цариграда видео све саме шуме, а између (Смедеревске) Паланке и Баточине „не види никаквог трага обделавања“. По Јовану Цвијићу Шумадија је до прве трећине 19. века века највећим делом била покривена шумама, углавном храстовим. Оне су представљале „главну природну тврђаву“ у оба српска устанка почетком 19. века.