По завршетку Другог свјетског рата вратио се миран живот у ово село на Кордуну, а становништво се вратило на своја опустошена имања. Крајем августа 1945. године донесен је "Савезни закон о аграрној реформи и унутрашњој колонизацији", јер је бјегством Фолксдојчера остала знатна површина плодне земље у Војводини. Аграрном реформом то је национализовано и одређено за насељавање становништва из сиромашних ктајева, а такав је те 1945. године био и Кордунски Љесковац. Из села је, према одлукама комисија, становништво колонизовано у подучје општине Сомбор, а првенство су имале породице бораца. Из Љесковца су се тада само у Чонопљу и Кљајићево код Сомбора иселиле 44 породице, односно 307 становника. Ограничења са којима су се тамо неки сусрели, али и чежња за родним крајем натјерала је поједине породице да се врате. Лоша инфраструктура и индустријка неразвијеност овога дијела Кордуна натјерала је многе у нови талас исељавања 60-их година 20. вијека. Тада се добар дио Љесковчана сели у потрази за послом првенствено у Њемачку и Француску. Исељавају се људи у пуној животној снази, а у село у демографском погледу стари. Иако је ово исељавање доносило, као и оно у САД почетком 20. вијека, економску корист оно је довело до пада природног прираштаја и значајног смањивања броја становника. По попису из 1991. године у селу је живјело 316 становника.