3. mája 1945 bol zatknutý v Starnbergu pri Mníchove americkými jednotkami. Neskôr absolvoval postupné presuny do väzníc vo Weilheime, Gautingu, Heilbronne francúzskeho Vauves pri Chartes a Cherbourgu. 8. októbra 1945 bol prevezený do Norimbergu, kde ako svedok vystupoval na Norimberskom súde. Vypovedal v procese s hlavnými vojnovými zločincami 3. januára 1946. Vo výpovedi popísal fungovanie oddelenia IV-B-4 RSHA, ktoré bolo zodpovedné za organizáciu vyvražďovania Židov. Žalobca použil jeho výpoveď ako dôkazový materiál proti Ernestovi Kaltenbrunnerovi, šéfovi Bezpečnostnej služby RSHA, ktorej bolo priamo podriadené gestapo, bezpečnostná služba Sicherheitsdienst, kriminálna polícia (Kriminalpolizei) a zahraničná spravodajská služba. V tejto funkcii bol Kaltenbrunner nástupcom Reinharda Heydricha. Podľa Hrnka je jeho výpoveď zaujímavá najmä tým, že odhaľuje pozadie a pohnútky niektorých aktérov, ktoré viedli k deportácii židovského obyvateľstva zo Slovenska v roku 1942, ako aj všeobecnú ľahostajnosť k dôsledkom vlastného konania.