La Irlanda normanda comprèn el període medieval tardà a l'illa d'Irlanda, marcat per la invasió cambro-normanda que va sofrir des de 1169 fins a 1171, quan Enric II d'Anglaterra va desembarcar a Waterford i la va proclamar «Ciutat Reial». Durant el final de la seva etapa cèltica, Irlanda havia viscut en un estat de guerra intermitent entre regnes provincials que es disputaven els recursos i el títol de Rei Suprem. Aquesta situació va ser transformada per la intervenció dels mercenaris cambro-normands i després pel rei d'Anglaterra, Enric II. Després de conquistar Anglaterra, els cambro-normands van dirigir la seva atenció cap a l'illa d'Irlanda, la qual van convertir en Senyoriu propietat del rei d'Anglaterra, conquistant gran part de les seves terres.