Un exemple clar de les cambres d'eco en la situació política catalana és en la consulta del 9N, el 2014. Òscar Coromina va analitzar la mediació a Twitter abans, durant i després del procés participatiu. En les conclusions de la seva tesi recau en un assumpte ja tractat: el foment del debat. Coromina sentencia que el debat entre posicions oposades no es va produir, sinó que les interaccions a la xarxa eren únicament entre aquells qui estaven a favor de la consulta i, majoritàriament, a favor de la independència. «Ha sigut una cambra d'eco. Només parlaven els quals estaven a favor i servia per motivar-se ells mateixos i per aspectes organitzatius». Concloïa que el 9N a Twitter «no va ser gaire diferent del que va ser el 9N en la realitat».