Política d'expansió, les guerres colonials a l'Amèrica tenien la seua pròpia versió al continent europeu. El fet que Castella tingués possessió del Sacre Imperi romà li donava legitimitat per manar sobre els llaços comercials i colonials dels Països Baixos. La França del Rei Sol, sempre gelosa i ambiciosa dels Habsburg, en continuïtat amb la Guerra de devolució (1667-1668), voldria desfer-se dels Països Baixos, és a dir, trepitjar sobre Espanya, territori Habsburg. L'any 1672 l'entramat s'avé i França declara la guerra als Països Baixos. L'objectiu, desfer-se de les colònies i comerç colonial neerlandès perquè treu avantatge al francès i, per fer-ho, cal desfer-se de l'aliança entre Anglaterra, Suècia i Països Baixos. És la Guerra d'Holanda (1672-1678). L'aliança entre anglesos, neerlandesos i suecs pretenia aturar les ambicions de França de fer-se amb territori neerlandès, és a dir, Habsburg. En joc hi tenien el domini mundial del comerç. Però, en un acord secret, el rei d'Anglaterra, l'any 1670, enmig de les hostilitats, decideix unir-se al bàndol francès. Per tant, de la Guerra franconeerlandesa s'encaminà cap a les guerres angloneerlandeses. En efecte, els Països Baixos visqueren tres guerres contra Anglaterra en què perderen la major part de les seues possessions.