A més de la reforma de l'missal (el "Missal de Sant Pius V"), Pius V també va patrocinar la uniformitat dels diversos ritus litúrgics de l'Església Catòlica (mantenint intacte el ritu ambrosià, també per la voluntat obstinada de Sant Carles Borromeu de mantenir la seva riquesa espiritual); va donar impuls a les missions (institució d'una congregació de cardenals en 1568); va establir a Roma un clima d'absoluta ortodòxia doctrinal acompanyada de la ortopraxi adequada pel clergat i els fidels; afavorí la propagació del Sant Rosari al poble, l'oració que va ser solemnitzat com acció de gràcies a la Mare de Déu per la victòria de la Santa Lliga a Lepant contra els turcs (1571) Les reformes van ser continuades per Gregori XIII (1572-1585), en preveure l'establiment de delegacions diplomàtiques permanents (les nunciatures apostòliques) per mantenir relacions estretes i contínues amb els monarques europeus i van començar les primeres disposicions eclesials pel que fa a l'obligació pels bisbes de presentar-se a Roma amb els informes de les visites pastorals per la seva conducta en les diverses diòcesis. Només en 1585, sota Sixt V (1585-1590), aquests decrets es van convertir en oficials, donant lloc a les "relationes ad limina apostolorum" encara vigents. Aquest Papa, tot i que va regnar només cinc anys, es va demostrar enèrgic en l'acció teològica i exegètica, a fi de completar la revisió de la "Vulgata" (publicada en 1592 sota Climent VIII, Papa de 1592 a 1605), en el compliment dels cànons de Trento, que incloïa la definició dels llibres de les Sagrades Escriptures.