Per McLaren i Westwood, el moviment punk incipient a Londres era molt més que un simple vehicle per vendre roba. Es van veure captivats per l'aixecament radical a París de 1968, en especial per la ideologia i postures dels situacionistes, i per l'anarquisme de Buenaventura Durruti, entre d'altres. Compartien aquests interessos amb Jamie Raid, un vell amic de McLaren que va començar a produir material publicitari pels Sex Pistols la primavera del 1976. (La font amb què es va fer el logotip dels Sex Pistols i d'altres dissenys posteriors, emperò, la va encunyar una amiga de McLaren, Helen Wellington-Lloyd.) «Acostumàvem a parlar molt amb John [Lydon] sobre els situacionistes», digué Reid posteriorment. «Els Sex Pistols semblaven el vehicle perfecte per comunicar idees directament a la gent que no captava el missatge de la política d'esquerres.» McLaren també arranjà les primeres sessions de fotografia de la formació. Descrit per l'historiador musical Jon Savage: «Amb el seu pèl verd, postura encorbada i aspecte esparracat, [Lydon] semblava un encreuament entre Uriah Heep i Richard Hell.»