L'Índia conté 172 espècies animals amenaçades designades per la UICN, o el 2,9% de les formes en perill d'extinció. Aquests inclouen el tigre de Bengala en perill d'extinció i el dofí del Ganges. Les espècies en perill crític d'extinció inclouen el gavial, un cocodril; la Pioc salvatge de l'Índia ; i el voltor dorsiblanc asiàtic de l'Índia, que s'ha extingit gairebé per haver ingerit la carronya de bestiar tractat amb diclofenac. La invasió humana omnipresent i ecològicament devastadora de les últimes dècades ha posat en perill la vida salvatge de l'Índia. Com a resposta, el sistema de parcs nacionals i àrees protegides, establert per primera vegada el 1935, es va ampliar substancialment. El 1972, l'Índia va promulgar la Llei de protecció de la vida salvatge i el Projecte Tigre per salvaguardar el desert natural; la Llei de conservació dels boscos es va promulgar el 1980 i es van afegir modificacions el 1988. Índia acull més de cinc-cents santuaris de fauna i tretze reserves de la biosfera, quatre de les quals formen part de la Xarxa Mundial de Reserves de la Biosfera; vint-i-cinc zones humides estan registrades en virtut del Conveni de Ramsar.