V roku 1915 sa Nemci pokúsili preraziť počas 2. bitky o Ypres, Briti sa o to isté pokúsili v bitke pri Neuve Chapelle a Francúzi pri Champagne. Tieto bitky mali za následok ťažké straty na živej sile na oboch stranách. Náčelník nemeckého generálneho štábu Erich von Falkenhayn podľa niektorých názorov nadobudol presvedčenie, že napriek tomu, že prielom nie je ľahko uskutočniteľný, je možné nepriateľa nechať vykrvácať. Plánoval zaútočiť na pozície, z ktorých Francúzi nemohli ustúpiť, jednak pre ich strategickú hodnotu, ako aj pre ich národnú pýchu. Ako cieľ budúcej ofenzívy vybral mesto Verdun-sur-Meuse, starobylé mesto obohnané opevneniami z 17. až 19. storočia, ktoré ležalo na spojnici nemeckých území a Paríža. Rozhodovali však aj ďalšie okolnosti, Verdun bol z troch strán izolovaný a viedla k nemu iba jediná cesta Voie Sacrée, po ktorej bolo beztak poddimenzované francúzske zásobovanie veľmi sťažené. Naopak Nemcami držaná železnica, umožňovala skladať zásoby iba 12 míľ od mesta. Očakávalo sa preto, že takáto opotrebovávacia vojna bude výhodnejšia pre Nemcov. Neskoršie výskumy historikov však poznamenávajú, že Falkenhayn bitku pôvodne ako opotrebovaciu nikdy nekoncipoval a za takúto ju označil až vo svojich memoároch. Prelomenie obrany pri Verdune by otvorilo cestu do tyla frontu a mesto, ktoré bolo súčasťou významného železničného systému by bolo pre Nemcov cennou korisťou, ktorá by zlepšila ich postavenie.