V dubnu roku 1940, kdy se Borisův otec František dostal do hledáčku gestapa, bylo Borisovi 12 let. Tehdy bydlel se svojí matkou v Praze–Libni v Chocholouškově ulici. Několik měsíců před vypuknutím pražského květnového povstáním v roce 1945 se mladý (bylo mu teprve 16 let) Boris Andršt připojil (spolu s několika svými spolužáky ze školy) k partyzánské skupině. Německé bezpečnostní složky ale partyzánský oddíl v roce 1944 odhalily a jeho členové byli zatčeni v Beskydech na Moravě a uvězněni v brněnských Kounicových kolejích. Tehdy šestnáctiletý Boris byl dne 26. ledna 1945 deportován (pod vězeňským číslem 43890) do nacistického koncentračního tábora Flossenbürg v bavorské Horní Falci (poblíž českých hranic). V dubnu 1945 začali Němci přesouvat vězně hlouběji do nacistického Německa a Boris byl jedním z těch, kteří přežili pochod smrti do koncentračního tábora Dachau, jenž se nacházel poblíž Mnichova. V tomto nacistickém koncentračním táboře, původně určeném pro politické vězně, se dne 29. dubna 1945 dočkal osvobození americkými jednotkami.