În recensământul din 1913 a fost înregistrat cu 3.442 de locuitori. În timpul primului război mondial, din cauza proximității acțiunilor militare, satul a suferit, în special în 1916, iar locuitorii săi au fost deportați în interiorul Bulgariei de autoritățile bulgare. Doar jumătate dintre locuitori s-au întors în sat. Prin urmare, în recensământul din 1920, satul a fost condus de o populație semi-populată, adică numai 1.607 de locuitori. În 1924, populația musulmană a fost evacuată cu forța în Turcia, în timp ce familiile de refugiați grecești au fost stabilite în locul lor. Recensământul din 1928 a fost înregistrat ca așezare de refugiați cu 712 de locuitori, iar în 1940 numărul acestora a crescut la 1.098 de locuitori. Satul a fost grav avariat și a fost complet abandonat în timpul celui de- al doilea război mondial și al războiului civil, iar după sfârșitul celor două războaie a fost reînnoit, dar cu mai puțini locuitori, deoarece majoritatea nu s-au întors în sat. În recensământul din 1951 au fost doar 95 de locuitori, în 1961 numărul acestora a crescut la 437, în 1971 au fost înscriși 440, în 1981 412, iar în 1991 367 de locuitori, inclusiv unele din familiile satului Leskovo, precum și familiile de sărăcăciani s-au mutat aici după normalizarea situației.