Després de la Revolució de Maig en 1810 es va prohibir el comerç d'esclaus i després es va sancionar la llibertat de ventres, però no es va abolir l'esclavitud. Amb la Guerra de la Independència Argentina, als homes esclaus que ingressin a l'exèrcit tenien la promesa d'acabar lliures en acabar el servei. La seva participació va ser molt important, especialment en l'Exèrcit dels Andes, on van constituir el gruix de la infanteria. Això va significar que molts angolesos van ser fonamentals per assegurar la independència de la futura Argentina. En el període colonial, els negres lliures es van reunir en "nacions" que agrupaven les persones que havien estat capturades a la mateixa regió. A Buenos Aires sobresortien els esclaus del Congo i Angola. Es reunien els diumenges en espais anomenats "contenedores" o "tangos", on feien balls. Després de la independència van ser reemplaçats per "Societats Africanes", controlades per l'Estat, que va recaptar fons per comprar la llibertat dels esclaus, atorgaven préstecs, organitzaven misses per als avantpassats i realitzaven danses que recreaven els llaços de la comunitat. Entre aquestes societats, les de Benguela, Angola i Cabinda tenien origen angolès.