Varen sorgir noves controvèrsies quan, el 1912, les condicions de Lasker per a jugar un matx pel títol contra Akiba Rubinstein varen incloure una clàusula mitjançant la qual, si Lasker hagués de renunciar al títol després de la data que havia estat fixada per al matx, Rubinstein hauria d'esdevenir el nou campió del món ("American Chess Bulletin", octubre de 1913). Quan es van reprendre les negociacions amb Capablanca a partir de la I Guerra Mundial, Lasker va insistir en l'establiment d'una clàusula similar, mitjançant la qual si Lasker havia de renunciar al títol després de la data que s'havia fixat per al matx, llavors Capablanca es convertís en campió del món. El 27 de juny de 1920 Lasker va abdicar en favor de Capablanca a causa de les moltes crítiques públiques que havia rebut com a conseqüència de les condicions fixades per al matx, i va nomenar Capablanca com a successor ("American Chess Bulletin", juliol-agost de 1920). Alguns autors han qüestionat el dret de Lasker a nomenar un successor ("British Chess Magazine", agost de 1920; "Rochester Democrat and Chronicle"); Amos Burn va fer la mateixa objecció, però va agrair l'abdicació de Lasker ("The Field", 3 de juliol 1920). Capablanca va argumentar que, si el campió abdicava, el títol havia de revertir necessàriament en l'aspirant que l'havia desafiat ("British Chess Magazine", octubre de 1922). Lasker també va afirmar que, si hagués guanyat el seu matx contra Capablanca, hauria igualment abdicat, per tal que els joves mestres aspirants poguessin disputar-se’l ("Dr Lasker and the Championship" dins "American Chess Bulletin", setembre-octubre de 1920). En el matx que se celebrà, Capablanca va guanyar fàcilment, el 1921.