Només un any més tard, quan es va reprendre la guerra d'Itàlia el 1526, Frundsberg va rebre una petició d'ajuda procedent de l'Exèrcit Imperial a Llombardia. Tot i tractar-se d'una quantitat insuficient, va rebre 36.000 tàlers alemanys per organitzar el nou exèrcit. Durant l'ocupació de Mindelheim, Frundsberg va rebre un préstec, va vendre els suports de la seva taula de plata i les joies de la seva dona per adquirir els fons restants necessaris per reclutar un exèrcit. En menys de tres setmanes, va organitzar a més de 12.000 homes i va creuar els Alps en ple novembre. Es va unir a Carles III de Borbó al costat de Piacenza i va marxar en direcció a Roma. Dirigia un exèrcit d'uns 18.000 homes, que comprenien molts luterans (entre ells ell mateix), gent per qui el Papa era el mateix Anticrist. No obstant això, poc abans d'arribar a la Ciutat Eterna, les tropes es van amotinar per l'endarreriment de les pagues, cosa que va fer que Frundsberg fos incapaç de restaurar l'ordre. Els amotinats es van dirigir llavors a Roma i la van prendre a l'assalt, sotmetent durant setmanes a un terrible Saqueig de Roma). Aquest assumpte va sacsejar el vell comandant fins al punt que va patir un cop dur del qual va ser incapaç de recuperar-se. Frundsberg es va traslladar a Alemanya després d'una llarga estada en hospitals italians.