Na počátku 70. let 9. století dosáhly krétské nájezdy nových výšin: jejich loďstva, často pod velením byzantinských odpadlíků, křižovala Egejské moře a ještě dále až k pobřeží Dalmácie. Při jedné příležitosti pronikla krétská flotila do Marmarského moře a neúspěšně zaútočila na Prokonnesos; poprvé od druhého arabského obléhání Konstantinopole z let 717 až 718, kdy muslimská flotila pronikla tak blízko k hlavnímu byzantskému městu. Nicméně v roce 873 a znovu o rok později utrpěli Kréťané dvě těžké porážky, které jim uštědřil byzantský admirál Niketas Ooryphas. V druhé bitvě se mu podařilo vzít do zajetí mnoho Arabů, které nechal krutě mučit jako odvetu za jejich nájezdy. Přibližně ve stejné době muslimské loďstvo z Tarsu bylo zničeno u Chalkidy. Tato byzantská vítězství zřejmě vedla k dočasnému příměří a krétský emír Šuajb I. ibn Umar byl zdá se zavázán po jednu dekádu platit Byzanci tribut.