У 1328 році, зі смертю Карла IV Красивого, династія Капетингів дійшла кінця і на престол вступила нова династія Валуа, за першого короля якої, Філіпа VI, почалася тривала війна з Англією, що отримала назву Столітньої (1337—1453). Військові податки тяжким тягарем лягли на населення, були підірвані ремесла і торгівля, що викликало безробіття серед міських ремісників і підмайстрів. У листопаді 1347 року Філіп VI скликав Генеральні штати, але отримати від парижан додаткові кошти, необхідні для ведення війни, найму солдатів і купівлі коней йому вдалося великими зусиллями. Влітку 1348 року Париж і його околиці сильно постраждали від 2-ї пандемії чуми, що стала відомою як «Чорна смерть». Усі ці тягарі, помножені на військові поразки і знецінення національної валюти, підірвали авторитет феодалів в серед народу і викликали надзвичайну злобу парижан, особливо по відношенню до уряду і лицарів. У 1356 році, у відповідь на розпуск дофіном Карлом Генеральних штатів, в місті спалахнуло повстання, яке очолив купецький прево Етьєн Марсель (Карл був регентом Франції у час відсутності свого батька, Іоанна II Доброго, захопленого у полон англійцями разом з молодшим сином Філіпом у битві при Пуатьє). Нові Генеральні штати, скликані в січні 1357 року, спираючись на підтримку заможного паризького купецтва і повсталого люду, розробили широку програму реформ («Великий березневий ордонанс»), яка значно обмежувала владу дофіна. Того ж року «Будинок на ножах» (нині на цьому місці розташований Отель-де-Віль), що раніше слугував резиденцією цеху торговців водою, зайняла міська канцелярія.