Sekcionalizmus bol výsledkom rozdielnych ekonomík, sociálnej štruktúry, zvykov a politických hodnôt severu a juhu. Regionálne napätie vyvrcholilo počas vojny roku 1812, výsledkom čoho bol Hartfordský dohovor, ktorý prejavoval nespokojnosť Severu s embargom na zahraničný obchod, ktoré neúmerne ovplyvňovalo priemyselný Sever, kompromis troch pätín, oslabenie severnej moci novými štátmi a postupnosť južných prezidentov. Sekcionalizmus sa medzi rokmi 1800 a 1860 ustavične zvyšoval, pretože Sever, ktorý postupne rušil otroctvo, industrializoval, urbanizoval a budoval prosperujúce farmy, zatiaľ čo Juh sa sústredil na plantážne poľnohospodárstvo založené na otrockej práci spolu so samozásobiteľským poľnohospodárstvom pre chudobných belochov. V 40. a 50. rokoch 19. storočia sa otázka prijatia otroctva (pod zámienkou odmietnutia otrockých biskupov a misionárov) rozdelila na najväčšie náboženské vierovyznania národa (metodistická, baptistická a presbyteriánska cirkev) na samostatné severné a južné vyznania.