Учествовао је у Априлском рату 1941, а након капитулације Југословенске војске утицао је на војнике да сачувају оружје, јер ће им требати за предстојеће догађаје. Након окупације Југославије, активно се укључио у припреме за оружани устанак, које је вршила Комунистичка партија. Учествовао је у Тринаестојулском устанку, током кога је примљен у чланство Комунистичке партије Југославије. Од почетка Народноослободилачке борбе налазио се на руководећим војним дужностима. Најпре је био командир Подгоричке устаничке чете, потом заменик команданта герилских одреда за Подгорицу, Зету, Љешкопоље и Доњу љешанску нахију, командант Љешкопољског батаљона, командант Зетског батаљона Црногорског НОП одреда за операције у Санџаку, командант Првог црногорског комбинованог батаљона Црногорско-санџачког НОП одреда, командант Љешкопољско-љешанско-подгоричког батаљона, заменик команданта Ловћенског одреда и заменик команданта Четврте црногорске пролетерске ударне бригаде.