Извесно интересовање за Форстеров живот и револуционарне акције оживљено је у контексту либералних осећања која су водила до револуције 1848. године. Међутим, он је ипак био у великој мери заборављен у Немачкој Вилхелма II, а још више у Трећем рајху, где је заинтересованост за Форстера била ограничена на његов став о Пољској из његових приватних писама. Интересовање за Форстера наставило се током шездесетих у Источној Немачкој, где је он тумачен као шампион класне борбе. Истраживачка станица ГДР на Антарктику која је отворена 25. октобра 1987. године, добила је име по њему. У Западној Немачкој, потрага за демократским традицијама у немачкој историји довела је до разноврсније слике о њему у 1970-им. Фондација Александра фон Хумболта именовала је по њему програм стипендирања страних научника из земаља у развоју. Његова репутација као једног од првих и најистакнутијих немачких етнолога је неспорна, а његова дела сматрају се кључним у развоју етнологије у Немачкој у посебну грану науке.