V roku 395 sa Atika dostala do Východorímskejríše (gréckej Byzantskej ríše). Atiku vyplienili rôzne barbarské kmene, v 4. a 5. stor. to boli Góti, v 5 stor. Huni a v 6. - 8. storočí kraj vyplienili Slovania, hoci tí Stredné Grécko nikdy trvalo neosídlili. Slovanské nebezpečenstvo sa podarilo Grékom zničiť definitívne až v 9. storočí. Význam Atiky upadol v 6. storočí, kedy boli zatvorené aténske akadémie a z kraja sa stala iba chudobná oblasť, pričom rozhodujúcu úlohu mali teraz v štáte predovšetkým Maloázijskí Gréci. Z Atén však pochádzala aj cisárovná Irena. Po zničení Slovanov bola Atika súčasťou správneho celku thémy Hellas. Keď križiaci v r. 1204 dobyli Byzantskú ríšu dostáva sa Atika do európskeho Latinského cisárstva, ktoré ovládalo aj Konštantinopol. V r. 1261 sa Byzancia obnovila, avšak Atika ostala pod správou Európanov v štáte Atény. V tomto období prichádzajú do Atiky z dnešného južného Albánska kmene Arvanitov. Tých do Grécka pozývali vládnucé mocnosti. V Atike, na rozdiel od Boiótie, bolo grécke obyvateľstvo zdecimované rôznymi vojnami a tak tu Arvaniti získali prevahu, keď splynuli s pôvodným obyvateľstvom. Výnimkou bolo iba mesto Megara a ostrovy Aegina a Salamina a Atény, kde stále žili Gréci, ktorí až do 20. storočia rozprávali starým atickým dialektom. Aeginske obyvateľstvo síce Turci zmasakrovali a Benátčania ostrov osídlili Arvanitmi, no neskôr sa sem presídlili mnohí Gréci z Atiky.