Així, els flamencs, volent escapar de la pressió fiscal francesa, es revolten repetidament contra el rei de França, d'aquí les successives batalles de Kortrijk (1302), Mons-en-Pévèle (1304) i Cassel (1328). Els flamencs donen suport al rei d'Anglaterra, fins i tot declarant el 1340 que Eduard III és el rei legítim de França. Per tant, els dos estats tenen interès a augmentar les seves possessions territorials per augmentar els seus ingressos fiscals i reposar les seves finances. A partir de llavors, les intrigues dels dos reis per passar Guiana, Bretanya i Flandes sota la seva influència condueixen ràpidament a la guerra entre els dos estats: finalment cobreix 116 anys.