Campania din Salonic – proiectată din mai multe motive strategice prezentate de Sarrail – a fost destinată inițial să sprijine Serbia, după ce Bulgaria a intrat în război de partea Puterilor Centrale, iar mai târziu (după ce campania de la Gallipoli eșuase) să ofere Franței o șansă pentru a-și afirma influența economică și politică asupra Greciei și a Imperiului Otoman aflat în declin. Sarrail a ajuns să comande o forță aliată multinațională în mijlocul intrigilor politice și a unei stări de război civil aparent în Grecia, a cărui rege Constantin era progerman, în timp ce primul ministru Venizelos era proaliat și dornic, de asemenea, să câștige părți ale teritoriului turcesc din vestul Anatoliei. În ciuda mai multor acțiuni ofensive, forțele lui Sarrail nu au reușit nici să ocupe Bulgaria și nici să prevină ocuparea de către Puterile Centrale a Serbiei în 1915 sau a României în 1916.