Foametea din Kazahstan de la începutul anilor 1930 a fost, din punct de vedere procentual, cea mai severă foamete care a avut loc în Uniunea Sovietică, deși mai multe persoane au murit în Holodomorul ucrainean, care a început un an mai târziu. Cuantificându-se și victimele Foametei din Kazahstan din 1919–1922, rezultă că RASS Kazahă a pierdut în 10-15 ani mai mult de jumătate din populația sa din cauza acțiunilor statului sovietic. Cele două recensăminte sovietice efectuate în perioada interbelică arată că numărul etnicilor kazahi din Kazahstan a scăzut de la 3.637.612 în 1926 la 2.181.520 în 1937. Minoritățile etnice din Kazahstan au fost, de asemenea, afectate în mod semnificativ. Populația ucraineană din Kazahstan a scăzut de la 859.396 la 549.859 (o reducere cu aproape 36% a numărului populației), în timp ce alte minorități etnice din Kazahstan au pierdut între 12% și 30% din populația lor. Ucrainenii care au murit în Kazahstan sunt considerați uneori victime ale Holodomorului. Din cauza înfometării, 665.000 de kazahi au fugit din Kazahstan, împreună cu 900.000 de vite, și s-au refugiat în China, Mongolia, Afganistan, Iran și republicile sovietice Uzbekistan, Kârgâzstan, Turkmenistan, Tadjikistan și Rusia în căutarea de hrană și de locuri de muncă în regiunile nou industrializate din vestul Siberiei. Ulterior guvernul sovietic a depus eforturi pentru repatrierea lor. 70% dintre refugiați au supraviețuit, iar restul au murit din cauza epidemiilor și a foamei.