V prvních dekádách 19. století bylo toto místo, které ve středověku sloužilo jako zázemí tureckému dělostřelectvu při útok na Bělehrad, oblastí s četnými vinohrady a vilami zámožných obyvatel Bělehradu. V první polovině téhož století byl zřízen známý park jako součást rezidence srbského knížete Miloše Obrenoviće. Přítomnost hlavy státu se projevila i v oblasti rozvoje infrastruktury: přestože v druhé polovině 19. století neměl Topčider téměř žádné stálé osídlení, získal vlastní železniční stanici a také tramvajovou trať. V meziválečném období bylo cílem modernizovat celou oblast podle tehdejších evropských standardů. Tento plán však nebyl dokončen vzhledem ke zhoršení mezinárodní situace a vypuknutí druhé světové války. V poválečném období se zrodila myšlenka odstranit železniční trať, která odděluje park Topčider od nedalekého Košutnjaku, avšak nebyla nikdy realizována.