Fotografovat začal jako dvanáctiletý. Nejstarší pokusy jsou z Prahy roku 1929. V sedmnácti byl přijat do prestižního "Českého klubu fotografů amatérů". Vývoj jeho díla, dokladovaný na výstavě "Klubu" v roce 1937, komentovaly pozitivně Lidové noviny. Spolupracoval s časopisy "Ahoj na neděli", "Eva" atd. Od roku 1935 do roku 1936 studoval ve Vídni grafickou školu. Ve 30. letech pracoval pro evropské magazíny včetně legendárního "Lilliputu". Hodně cestoval po Československu i zahraničí; vznikla řada významných snímků (např. "Na laně"). Roku 1936 nastoupil jako kameraman ve filmových ateliérech firmy Baťa ve Zlíně. Nejvýraznějším filmem byla reklama na pneumatiky ("Silnice zpívá") z roku 1937. V říjnu 1939 se zúčastnil výstavy skupiny Sedm s baladickou reportáží "Země a lidé". Významný je jeho "Pražský deník 1938–1965", obrazové svědectví o zkáze demokracie a nástupu dvou totalitních režimů. Jako profesionál fotografoval Edvarda Beneše v tragickém roce 1938, Prahu obsazovanou nacisty, soud s válečnými zločinci v roce 1946, nástup komunistů, život v padesátých letech i Louise Armstronga v Praze 1965. Fotografická reportáž "Moskva" z roku 1963 byla po vytištění zničena, protože velvyslanec Sovětského svazu ji shledal „příliš pesimistickou“.