Za první světové války působil ve Vídni jako záložní vojenský imám. Po válce byl učitelem a imámem. V dubnu 1922 byl jmenován stálým vojenským imámem. V prosinci 1924 získal místo ředitele v nově zakládané Vyšší medrese ("Velika medresa") ve Skopji. Na tomto postu setrval až do dubna 1941, kdy se Jugoslávie rozpadla v důsledku německé invaze. Poté se přestěhoval do Bělehradu, kde záhy těžce onemocněl a po několika měsících zemřel.