Studoval v Etonu a v roce 1799 vstoupil do armády, aktivní službu zahájil v Kanadě, později se v rámci napoleonských válek zúčastnil bojů ve Španělsku, kde byl dvakrát zraněn a rychle postupoval v hodnostech. V roce 1815 byl jako rytíř Řádu lázně povýšen do šlechtického stavu, v červnu 1815 v bitvě u Ligny přišel o levou ruku a kvůli vážnému zranění se nemohl zúčastnit bitvy u Waterloo. V letech 1815–1818 byl přidělen k pruské armádě jako součásti okupačních vojsk ve Francii. V roce 1821 byl povýšen na plukovníka, mezitím se stal členem Dolní sněmovny (1820–1844). V politice patřil k toryům a blízkým spolupracovníkům vévody Wellingtona. Krátce po vstupu do parlamentu začal zastávat nižší vládní funkce související se správou armády, byl ředitelem vojenského zásobování v úřadu generálního polního zbrojmistra (1823–1827) a ve Wellingtonově kabinetu státním podsekretářem války (1828–1830), od roku 1828 též členem Tajné rady. V roce 1830 byl povýšen na generálmajora a v letech 1830 a 1834–1835 byl státním sekretářem pro Irsko, zároveň byl od roku 1830 členem irské Tajné rady.