Byl známý pro svůj obdiv George Orwella, Thomase Paina a Thomase Jeffersona a pro kritiku matky Terezy, Billa Clintona, Hillary Clintonové a Henryho Kissingera. Pro svůj konfrontační styl se stal vychvalovanou i kontroverzní osobností. Jako politický pozorovatel, polemik a politický radikalista vydal v USA a Spojeném království několik levicově orientovaných publikací. Od zavedené politické levice se začal vymezovat v roce 1989 po (dle jeho slov) „vlažné reakci“ evropské levice na udělení fatvy na Salmana Rushdieho Rúholláhem Chomejním. Teroristické útoky 11. září 2001 posílily jeho kritiku „fašismu s islámskou tváří“. Kvůli jeho podpoře války v Iráku ho někteří lidé začali označovat za neokonzervatistu, ale on tvrdil, že není „konzervativní v jakémkoli smyslu“.