Визнання в 1949 ріку незалежності Індонезії прискорило процес федералізації країни. В 1954 році була прийнята Хартія Королівства Нідерландів, що перетворила колишні колонії, в тому числі й Суринам, автономні державні утворення і наділила їх рівними правами в рамках федерації з власне Нідерландами. Кожне автономне утворення направляло в Раду міністрів Нідерландів свого повноважного міністра, який брав участь в обговоренні питань, що стосувалися всього Королівства. Делегати від автономних утворень могли брати участь у засіданнях Генеральних Штатів і Державної Ради. Також Хартія надала автономним утворенням право мати свої основні закони (Staatsregeling). Права на сецесію Хартія не визнавала, але в ній зазначалося, що вона може бути розірвана за взаємною згодою сторін, що її уклали.