A náci Németország gyors fegyverkezése kézzelfogható háborús veszélyt jelentett Európa számára. Az Egyesült Királyság, és legfontosabb szövetségese, Franciaország, Neville Chamberlain és Édouard Daladier vezetésével úgy vélték, hogy Hitler követeléseinek teljesítésével el lehet kerülni a háborút, ezért 1938 szeptemberében megkötötték vele a müncheni egyezményt Csehszlovákia feldarabolásáról. A Szovjetunió úgy értékelte, hogy e szerződés, aminek kidolgozásába nem vonták be, nem hárítja el a háborús veszélyt, csak keleti irányba tereli Németországot, amely már 1939 márciusában felrúgta a müncheni egyezményt és egész Csehszlovákiát megszállta. Moszkva ezért 1939 áprilisában háromoldalú, angol–francia–szovjet katonai szövetség létrehozását javasolta Németországgal szemben. Az erre irányuló moszkvai háromoldalú tárgyalások azonban rendkívül vontatottan haladtak, a nyugati partnerek nem kívántak katonai szövetséget kötni, inkább ahhoz ragaszkodtak, hogy külön-külön adjanak egyoldalú garanciát Lengyelország és Románia számára egy német támadás esetére. A Szovjetunió ezután 1939 augusztusában gyökeres fordulattal Németországgal kötötte meg Molotov–Ribbentrop-paktumot.