Прагнення Ставки та командування фронту продовжувати наступ уже не відображало реального співвідношення сил на напрямку головного удару і не враховувало обстановки, котра склалася на той час. До кінця лютого війська Воронезького фронту, вичерпавши свої наступальні можливості, змушені були перейти до оборони, зосередивши головні зусилля на відбитті контрнаступу німців у районі Харкова.