Atunci când Ferrante a murit în 1494, regele Carol al VIII-lea al Franței a invadat Italia, folosindu-se ca pretext de pretențiile angevine asupra tronului din Napoli, pe care tatăl său le moștenise la moartea nepotului regelui René de Anjou din 1481, astfel începând Războaiele Italiene. Carol al VIII-lea l-a alungat pe Alfonso al II-lea al Neapolelui din Napoli în 1495, însă a fost nevoit curând să se retragă, ca urmare a sprijinului acordat de regele Ferdinand al II-lea al Aragonului vărului său, fiul lui Alfonso al II-lea, Ferrantino. Ferrantino a fost restaurat pe tron, însă a murit în 1496, și a fost succedat de către unchiul său, Frederic al IV-lea. Cu toate acestea, francezii nu au renunțat la pretențiile lor, iar în 1501 au căzut de acord asupra unei împărțiri a regatului cu Ferdinand al Aragonului, care l-a abandonat pe vărul său, regele Frederic. Acordul a fost însă repede încălcat, iar Aragon și Franța și-au reluat războiul asupra Neapolelui, care s-a încheiat până la urmă cu o victorie aragoneză, care l-a lăsat pe Ferdinand al II-lea la comanda regatului din 1504.