Navzdory obecné víře nebyla socha po roce 1989 stržena. Namísto toho byla několik měsíců po sametové revoluci v tichosti odstraněna a uložena na pozemek Technických služeb města. Ten byl ale v rámci restitucí vrácen do rukou rodiny Rothových, proto se radní města Poprad dohodli, že když sochu nikdo nekoupí, tak ji nechají roztavit ve VSŽ, popřípadě nechají peníze tomu, kdo pro ni najde vhodného zájemce. Krátce po tomto prohlášení si sochy všiml majitel zimního stadionu a hlavní rozhodčí na MS v hokeji 1993 Anton Danko, který téměř okamžitě kontaktoval svého amerického přítele Lewise E. Carpentera, dlouholetého učitele angličtiny v Popradu. V úzké spolupráci s místním novinářem Tomášem Fülöppem se snažili přesvědčit městské radní o tom, že i přes svou značnou neoblíbenost je socha stále uměleckým dílem a stojí za zachování. Zároveň Carpenter nabídl 13 tisíc dolarů za její odkoupení, což se následně stalo 16. března 1993 po podpisu smlouvy s primátorem města.