Kongen og dronningen havde stadig støtte fra en stor del af adelen og trak sig tilbage mod nord for at påbegynde en kampagne med at hærge York og Neville-jarlernes godser. Dette tvang York, Salisbury og Rutland til at bevæge sig nordpå den 9. december for at slå Lancaster-oprørerne ned. Mowbray forblev i London med Salisburys og Yorks sønner, jarlerne af Warwick og March. York og Salisbury felttog endte i en katastrofe. Da de valgte at møde en Lancaster-hær uden for hertugens slot ved Sandal blev York-styrkerne knust i Slaget ved Wakefield den 30. december. York, Rutland og Salisbury, døde under eller kort efter slaget. Dronningens hær rykkede sydpå mod London. Mowbray, Warwick og hans bror John Neville, Lord Montagu, marcherede nordpå for at standse Lancaster-hæren, der var på vej. Mowbray bragte kong Henrik med sig. Hærene mødte hinanden den 17. februar 1461 uden for St Albans, hvor York-hæren blev besejret. Mowbray og Warwick overlod kongen til hans hustru og hendes støtter og trak sig tilbage til London, inden den sejrende Lancaster-hær kunne nå byen.