Марно Дантон намагався знайти компроміс з жирондистами. Монтаньяри у Конвенті — принаймні деякі з них розуміли, що протистояння з секціями Парижа небезпечно, чому 10 серпня і доля Законодавчих зборів були свідченням. Своєю непохитністю у відмові задовольнити хоча б мінімальні вимоги санкюлотів, жирондисти ставили під загрозу не тільки Конвент, але і всю країну під час іноземного вторгнення і громадянської війни; до того ж це повністю паралізувало уряд. На даний момент, коли на армію республіки ще не можна було покластися і активізації контрреволюції в країні, тільки секції Парижа були реальною силою, здатною захистити революцію. І хоча монтаньяри та якобінці повністю поділяли соціальні та економічні погляди жинондистів, вони все більш стали схилятися до думки про чищення Конвенту — продовження кризи в момент смертельної небезпеки було неможливим.