Васиньчук закликав до підтримки українськими послами вотуму довіри , створеного після вбивства президента Ґабріеля Нарутовіча (грудень 1922 року). В обмін на це прем'єр погодився на певні поступки щодо українського населення (зокрема щодо закритих шкіл і православних церков). Васиньчук, як член сеймової аграрної комісії, особливо цікавився питанням осадництва на Східних кресах. Допомогу польським колонізаторам і дискримінацію українських селян на цих територіях вважав серйозною перешкодою на шляху до порозуміння обох народів на селі. Політик також був дуже активним у питаннях шкільництва, закликаючи до впровадження української мови як мови викладання в усіх школах Холмщини, Підляшшя і Полісся. Попри це, його критикувала частина українських діячів, які вимагали опозиційних дій щодо польської держави. Коли українські посли невеликою більшістю голосів вирішили не брати участі в засіданнях Сейму, незгодний із цим рішенням Васиньчук 16 травня 1923 року склав повноваження президента Української Парляментарної Репрезентації.