Значно багатше стало гармонійне і темброве фарбування тем. Імпресіоністська гармонія характеризується різким підвищенням колористичного, самодостатнього компонента звуку. Цей розвиток відбувався під впливом безлічі зовнішніх впливів, в тому числі: французького музичного фольклору і нових для західної Європи кінця XIX століття систем музичного побудови, таких як російська музика, григоріанський хорал, церковна поліфонія раннього Відродження, музика країн Сходу (саме під впливом вражень від чергової Всесвітньої виставки 1889 року були написані знамениті «Гноссієни» Саті), негритянських спіричуел США і ін. Це проявилося, зокрема, у використанні натуральних і штучних ладів, елементів модальної гармонії, «неправильних» паралельних акордів і т. п.