Začátky současné sítě sahají až do roku 1882. Tehdy vznikla koňka o rozchodu pouhých 900 mm; její 2,8 km dlouhá trať spojila "místní nádraží" a "Podgórski most". Roku 1901 se objevila elektrická tramvaj. Rozvoj města přál i tramvajím a tak kilometry sítě přibývaly. V lednu 1913 byl slavnostně otevřen první úsek s rozchodem kolejí 1435 mm, do provozu zde byly nasazeny vozy typu SN1. Změna rozchodu pokračovala plynule v celé síti až do roku 1953, kdy se Krakované s úzkorozchodnou dráhou rozloučili. Až do roku 1925 se jezdilo levostranně. Po roce 1950 bylo nutné zavést dopravu i k novému sídlišti Nowa Huta. Ve stejné době (1955) byly také zrušeny tratě v samém jádru města, a to i přes "Krakovský rynek" "()". Později přibývaly tratě na samostatných tělesech, rychlodrážního charakteru. Začalo se dokonce – vzhledem k velikosti a rozvoji města – uvažovat i o zřízení speciální rychlodrážní tramvaje; ta se buduje po etapách od roku 2000. V červenci 2016 využil papež František tramvaj pro přesun z arcibiskupského paláce ve Francizkáńské ulici čp. 3 na Błoniu, kde se konalo setkání v rámci Světových dnů mládeže.