След династия Цин, конфуцианството става доминиращата философска школа на Китай. Най-големите философски съперници на конфуцианството са легализма и мохизма през династия Хан. Легализмът като съгласувана философия в голяма степен изчезва поради връзката си в непопулярното авторитарно управление на Цин Шъхуанг, но много от нейните идеи и институции продължават да влияят на китайската философия до края на имперското управление по време на Синхайската революция. Мохизмът, макар и популярен в първо време поради наблягането си на братската любов, за разлика от суровия легализъм на Чин, губи благосклонност по време на династия Хан поради усилията на конфуцианците да установят своите възгледи като политически ортодоксални. През ерата Шест династии се издига философската школа Суансуе и узрява китайски будизъм, навлязъл в Китай от Индия по време на късните династии Хан. До времето на династия Тан петстотин години след пристигането на будизма в Китай, той есе е превърнал в напълно китайска религиозна философия, доминиран от школите чан будизъм. Неоконфуциантство]]то става високо популярно по време на династиите Сун и Мин в значителна степен поради съчетаването на конфуцианска и чан философия.