От 12 октомври 1877 г. участва в обсадата на Плевен и особено се отличава от 21 октомври до 28 ноември при превземането на Волинската височина. След падането на Плевен лейбгвардейския Волинсик полк участва в настъплението на Балканите. При атаката на 19 декември на Ташкисенската позиция, начело на 2-ри и 3-ти батальони на полка при настъплението на полковете на 2-ра бригада на 3-та Гвардейска пехотна дивизия, е ранен с 2 куршума в тила и дясното рамо, след като след ожесточено сражение полкът му заема противникова височина. Бързо оздравява и в края на февруари се връща в полка. На 11 април 1878 г. е награден със златно оръжие „За храброст“, на 5 май 1878 г. е награден с орден „Свети Георги“ IV ст. Награден с орден „Свети Станислав“ I ст. (1878). Зачислен е в императорската свита на 21 август 1879 г.