Кулминацията на Бисмарковата политика в това направление настъпва през 1866, когато се обострят отношенията между Австрия и Прусия във връзка с намиращите се след Датската война в съвместна администрация херцогства Шлезвиг и Холщайн. Бисмарк намира претекст да изиска изключването на Австрия и Люксембург от съюза. Това отключва седемседмичен военен конфликт между двете държави, довел до победа на Прусия и разпадане на Германския съюз за сметка на новия пропруски Северногермански съюз. Реализацията на малогерманското решение става въпрос на време. Пет години по-късно германците побеждават последния противник на обединението им — Френската империя на Наполеон III. На 18 януари 1871 във Версай е обявена Германската империя, към която се присъединяват Бавария, Баден, Вюртемберг, Хесен, но не и Австрия, Люксембург, и Лихтенщайн.