Essad kuului vanhaan albanialaiseen Toptanin sukuun, joka oli rikas ja vaikutusvaltainen. Hän liittyi jo nuorena Osmanien valtakunnan armeijaan ja toimi myöhemmin santarmipäällikkönä Janinassa. Essad pääsi sulttaani Abd-ul-Hamid II:n suosioon ja sai tältä ylennyksen prikaatinkenraaliksi. Hänet nimitettiin 1895 Janinan alueen komentajaksi ja 1897 hän sai paššan arvon. Essad liittyi salaa nuorturkkilaisiin ja vuoden 1908 vallankumouksen jälkeen hän edusti Albaniaa Turkin parlamentissa. Hän kuitenkin riitautui pian nuorturkkilaisten johdon kanssa, koska nämä eivät tukeneet hänen toivomaansa itsehallintoa Albanialle. Ensimmäisen Balkanin sodan puhjettua vuonna 1912 Essad kokosi albanialaisen vapaaehtoisjoukon ja toi sen Turkin armeijan tueksi Shkodërin kaupungin puolustamisessa Montenegron armeijaa vastaan. Kun kaupungin komentaja Hassan Riza bey salamurhattiin epäilyttävissä olosuhteissa tammikuussa 1913, Essad nimitettiin hänen tilalleen Shkodërin puolustuksen johtoon. Hän luovutti kaupungin 22. huhtikuuta 1913 montenegrolaisille sillä ehdolla, että hänen varuskuntansa saisi vapaasti poistua. Hänen arveltiin juonitelleen Turkin vihollisten kanssa päästäkseen näiden tuella valtaan Albaniassa.