У роки німецької окупації Франції організація існувала легально й активно підтримувала політику співпраці з окупантами, що проводилася урядом Петена. Але оскільки основи цього руху з часів справи Дрейфуса мали виражений антинімецький характер, багато його членів приєдналися до Руху Опору ще тоді, коли комуністи мовчали (через пакт Молотова-Ріббентропа, який діяв до 1941). У молодості монархістом був і Шарль де Голль.