Obec Žehra v spišskonovoveskom okrese, ktorej najvzácnejšou historickou pamiatkou je neskororománsky Kostol Ducha svätého s unikátnymi gotickými nástennými maľbami. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1245 a viaže sa k výstavbe kostola. V katastri obce sú známe aj archeologické nálezy, ako kusy štiepanej keramiky, kamenná sekera a klin, dokumentujúce prítomnosť ľudu kultúry s lineárnou keramikou, želiezovskej skupiny a bukovohorskej kultúry v mladšej dobe kamennej. Črepy pilinskej kultúry pochádzajú zo strednej a mladšej doby bronzovej, vo fragmentoch sa objavuje keramika púchovskej kultúrnej skupiny a z obdobia sťahovania národov. Najmladšiu skupinu nálezov tvorí slovanská keramika z 9. a 10.storočia nájdená na brehoch potoka Žehra. Obec Žehra bola sídlom šľachtického rodu Žehrianských a od roku 1638 Čákiovcov. Kostol Ducha svätého je vyhlásený za národnú kultúrnú pamiatku, ale aj zapísaný do Zoznamu UNESCO, ako súčasť lokality Levoča, Spišský hrad a pamiatky okolia. V roku 1245 potvrdil spišský prepošt Matej výstavbu kostola s fortifikačným systémom v Žehre grófovi Jánovi Žigraiovi. Stavba iniciovali pravdepodobne tatárske nájazdy a spustošená krajina, ktorá po nich zostala. Loď kostola je klenutá na centrálny pilier čím vzniklo typické spišské dvojlodie. V 14. a 15 storočí boli steny kostola vyzdobené nástennými maľbami. V jeho interiéri nájdete fresky, ktorými je pokryté celé presbytérium, víťazný oblúk i severná stena. Maľby predstavujú ucelený ikonografický program. Najznámejším výjavom z fresiek je výjav z konca 14. storočia strom života ("arbor vitae"). Okrem toho sa v kostole nachádza kamenná krstiteľnica z 13. storočia. V 17. storočí bol mobiliár kostola barokizovaný.