Od 15. storočia sa územie Južnej Besarábie stávalo postupne vazalským vojvodstvom Osmanskej ríše, na ktorom vybudovala veľkú vnútornú autonómiu, keď v rokoch 1484 a 1538 boli moldavským panovníkom násilím vzaté niektoré mestá (Bendery, Kilija). Počas rusko-tureckej vojny v rokoch 1806 – 1812 túto oblasť spustošili vojská Ruského impéria. Podľa mierovej zmluvy, ktorá vojnu ukončila, podpísanej v Bukurešti, územie východne od rieky Prut vrátane Južnej Besarábie pripadlo Ruskému impériu. Po jeho anexii sa tento pojem používal na opis južnej stepnej časti Besarabskej gubernie a rozlíšenie východného Moldavska od západného, ktoré sa v roku 1859 spojilo s Valašskom. O dva roky neskôr (24. december 1861) Rumunsko vyhlásilo nezávislosť od Turkov, ktorú výsledok nasledujúcej rusko-tureckej vojny z rokov 1877 – 1878 – Osmanskou ríšou a Ruským impériom podpísaná Sanstefanská mierová zmluva a Berlínska zmluva – potvrdil. Osmanská ríša musela navyše na základe dohody vrátiť Ruskému impériu svoje teritoriálne zisky z čias Krymskej vojny.