בתחילת 1938, עדיין קיווה הפיקוד הצבאי בטוקיו שהמלחמה תהיה מוגבלת לאזורי הכיבוש שסביב שאנגחאי, ננקינג וצפון סין, בעיקר כדי לשמור את הכוחות היפנים לעימות מול ברית המועצות. אלא ששליטתו ומרותו של הפיקוד היפני המרכזי על המפקדים היפנים בשטח נחלשה, והגנרלים היפנים המשיכו בלחימה, כבשו את שׂ'וּג'וֹאוּ ונלחמו בטאיארג'ואנג, שבה נחלו מפלה. כתוצאה, שינה הצבא היפני את האסטרטגיה המלחמתית שלו והחליט לפרוש את עיקר כוחותיו לתקיפת ווהאן בלב סין היבשתית, שאליה עברה בירת הרפובליקה הסינית, והייתה המרכז הפוליטי, הכלכלי והצבאי של סין. מטרת היפנים הייתה להרוס את כוחו של צבא הרפובליקה ("הצבא הלאומי המהפכני"), ולאלץ את ממשלת הרפובליקה לשאת ולתת על הפסקת הלחימה. אך לאחר כיבוש ווהאן ב-27 באוקטובר 1938, נסוגו כוחות צבא הרפובליקה לצ'ונגצ'ינג שבדרום-מערב סין, שהפכה לבירה הזמנית החדשה של הרפובליקה הסינית, וצ'יאנג קאי שק המשיך בסרובו לדון עם היפנים אלא אם ייסוגו לקווי 1937 שלפני פרוץ המלחמה.