ליטל, יליד העיירה וינטרבורן קנסינגטון (Winterborne Kingston) שבדורסט, הגיע לסין ב-1886 בהיותו בן 22 והתיישב בג'יוג'יאנג. הוא טיפס על ההר ב-1894 והחליט לחכור את הקרקע בעמק הקרוי גוּנְיוֹלִינְג. הוא הצליח לשכור שטח בן 4,500 מוּ (כ-2,700 דונם) בעמק. בשל ויכוחים עם החקלאים על ההר, לא היה ליטל יכול להשתמש בשטח למשך זמן מה. התבוסה בקרב נהר יאלו במסגרת מלחמת סין–יפן הראשונה ב-1894, החלישה מאוד את ממשל צ'ינג, ולכן בעזרת נציגי ממשלת בריטניה בסין הצליח ליטל לאכוף את חוזה השכירות ל-999 שנים שחתם עם בעלי הקרקע. ליטל הקים את החברה שתשווק ותשכיר את הקרקע. למקום שהקים הוא החליט לקרוא קוּלינג (Kuling), שם שנשמע סיני, אבל בעצם הוא נגזר מהמילה האנגלית Cooling (צונן) ושנועד לפרסם את יתרונו של המקום ושגם מזכיר את השם הסיני המקורי של העמק (גוּנְיוֹלִינְג). הוא שכר מהנדס גרמני ומהנדס בריטי לתכנן את היישוב שהתכוון להקים. הם סללו והרחיבו את הדרכים להר ועליו, כל הדרכים רוצפו בלוחות אבן. הקרקע חולקה לחלקות קטנות. מטרת השימוש בחלקות נקבעה למגורים, אבל לא הייתה הגבלה על תכנון המבנים או עיצובם. ליטל החל לפרסם את קוּלינג בכל הערוצים האפשריים, ואירופאים רבים רכשו אדמה על ההר ובנו בניינים. עד סוף שנות ה-20 של המאה ה-20 נבנו בלושאן כ-800 חווילות בסגנונות של כעשרים אומות, ובהן ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, איטליה ושוודיה.