Od Februárového prevratu 1948 sa v rámci KSČ začalo hovoriť o hrozbe buržoázneho nacionalizmu, teda o uprednostňovaní nacionálnej tematiky nad sociálnymi a ideologickými otázkami. Spočiatku išlo o reflexiu eskalujúcej sa krízy vzťahov medzi Sovietskym zväzom a Juhosláviou, neskôr za aktívnej úlohy sovietskych poradcov boli obvinenia z buržoázneho nacionalizmu rozpracované aj v Česko-Slovensku a zacielené proti skupine slovenských komunistov, ktorí mali často už od 30-tych rokov 20 storočia väčšie porozumenie pre slovenskú svojbytnosť a počas Slovenského národného povstania reprezentovali asertívne slovenskú politiku. Štátna bezpečnosť (pod vedením Štefana Bašťovanského ) začala zbierať materiály proti niektorým funkcionárom a v marci 1950 vstúpila kampaň proti buržoáznemu nacionalizmu do ostrej fázy, keď bol z postu ministra zahraničných vecí Československa odvolaný Vladimír Clementis. Nasledoval mocenský pád Karola Šmidkeho, ktorý síce neskončil popravený ako Clementis (v procese so Slánským v novembri 1951) ale po tom, čo sa do februára 1951 vzdal významných funkcií zomrel 15. decembra 1952 za nevyjasnených okolností. Koniec koncov Šmidke bol rodený Čech.