Després de la Revolució d'octubre (que per la diferència de calendari fou el novembre), la gent del Kuban es trobà dividida entre uns quants grups. La presidència de la Rada va ser per a Luka Lavrentyevich Bych (11 de novembre). Els camperols no-cosacs estaven majoritàriament influïts pel bolxevics. El 28 de gener de 1918, l'estat del Kuban es proclamava república Popular del Kuban (encara autonoma), i el 16 de febrer de 1918 la Rada proclamava la independència en relació a Rússia, tot i que la majoria dels cosacs eren lleials a Rússia, incloent el cap militar ataman Aleksandr Petrovich Filimonov. El general blanc Lavr Kornilov va fer una exitosa ofensiva el març amb el suport dels cosacs i va restablir el control sobre la Rada (14 de març). Llavors els bolxevics van proclamar la República Soviètica del Kuban (13 d'abril) que el 30 de maig es va unir a la república Soviètica de la Mar Negra. Els blancs van derrotar els bolxevics i el 5 d'agost recuperaven Ekaterinodar i el 16 d'agost reinstal·laven la Rada, i el 5 de desembre, després de diversos incidents s'instituïa un Consell Regional. Llavors la Rada va tornar a la seva política independentista (1919)