Han var søn af tolder Ernst Melchior Leschly (8. december 1712 – 10. marts 1793) og dennes 2. hustru, Anne Thue, f. Blix. Leschly indtrådte i sit 16. år i Det militære Institut i Christiania og afgik derfra 1780 med medaljen «For Flid og Dyd» som sekondløjtnant i søndenfjeldske infanteriregiment. Under felttoget 1788 mod Sverige, da Leschly var adjudant hos general Johann Friedrich von und zu Mansbach, fik landgrev Carl af Hessen interesse for ham og bevirkede, at Leschly 1789 blev premierløjtnant i slesvigske infanteriregiment og derefter adjudant hos landgreven. Men kort efter blev han indkommanderet på L.J. Binzers generalstabsskole, og allerede 1791 blev han kaptajn, ""fordi han med god nytte har frekventeret de militære Undervisninger i Kiel"". 1799 blev han chef for det nyoprettede grenaderjægerkompagni i Altona. Under rustningerne i vinteren 1800-01 var han på Helgoland for at holde øje med de engelske flådebevægelser. 29. marts 1801 var Leschly i teten af de danske tropper, som besatte Hamborg; samme dato afgik han til København med melding om det passerede. Under de påfølgende års urolige forhold ved Danmarks sydgrænse var Leschly, som blev major 1805, på sin fremskudte post i Altona kronprins Frederiks tillidsmand, bl.a. i forholdet til den sårede preussiske general, hertug Karl Wilhelm Ferdinand af Braunschweig-Wolfenbüttel, der var flygtet til Ottensen og døde her 11. november 1806.