Přátelské vztahy s Římem však skončily poté, co na pontský trůn nastoupil jeden z nejzarytějších nepřátel Římanů. Mithridatés VI. Eupatór (někdy označovaný jako „Veliký“) se chopil moci v roce 120 př. n. l. a zanedlouho se projevil jako nejmocnější monarcha Přední Asie. Během prvních třiceti let své vlády Mithridatés metodicky obsazoval okolní království a připojoval je ke své doméně. Takto si postupně podmanil Kolchidu, bosporské království, Paflagonii a část Arménie. Obratně přitom využíval římské zaneprázdněnosti válkou s Jugurthou v Africe, vpádu Kimbrů a Teutonů na severu a neklidu v Itálii. V té vypukla v roce 91 př. n. l. spojenecká válka, načež si Mithridatés podrobil Bithýnii a v roce 88 př. n. l. napadl římskou provincii Asii. Přitom bylo zmasakrováno kolem 80 000 Římanů a Italů. Mithridatovo vojsko o síle 150 000 mužů se následně vylodilo v Řecku. Mezitím však politické zmatky v Římě vynesly k moci Lucia Cornelia Sullu, který v letech 88 až 85 př. n. l. podnikl proti Mithridatovi několik vojenských tažení. Během nich byl Mithridatés vypuzen z Řecka zpět do Asie. Avšak dříve než mohl Sulla válku úspěšně završit, vynutily si opětovné politické nepokoje přerušení jeho kampaně na východě. S Mithridatem byla uzavřena mírová smlouva, která mu ponechala vládu v jeho království, zatímco Sulla se vrátil do Říma.