Med hladno vojno so bile ZDA prva in zadnja bojna črta proti komunizmu. Zanjo so bila še posebej kritična petdeseta in šestdeseta leta prejšnjega stoletja. Korejska vojna je v petdesetih letih dodobra obremenila ameriško vojsko (in jo še danes), nič boljša niso bila šestdeseta leta, saj je spodletela intervencija na Kubi in Laosu, Rusi pa so kljub ostremu nasprotovanju zahoda zgradili berlinski zid. Nič bolje ni kazalo z Vietnamom, zato je bilo potrebno nujno posredovati. Vendar se Američani pri tem niso želeli prenagliti. Lyndon Johnson in predsednik John F. Kennedy sta sicer zelo cenila požrtvovalni protikomunistični boj Diema, vendar je bil Kennedy kljub temu mnenja, da si mora Južni Vietnam sam izboriti zmago. V zameno pa mu je pomagali z orožjem in denarjem, v državo pa je poslal tudi več tisoč pripadnikov ameriškega vojaškega osebja, ki naj bi južnovietnamski vojski pomagalo dobiti vojno. Med letom 1961 in 1963 se je število ameriškega osebja iz 900 pripadnikov dvignilo na 16.000. Kako učinkovita oz. neučinkovita je bila ta pomoč, se je izkazalo 2. januarja 1963, ko je 350 pripadnikov Vietkonga premagalo 1.400-glavo vietnamsko vojsko.