У перебігу чергових фаз північнокавказької операції в лютому—березні 1920 року Червона армія виперла білі Збройні сили Півдня Росії з Північного Кавказу й Кубані. Наприкінці березня 35 тисяч білих солдатів на чолі з командувачем Збройних сил Півдня Росії генералом Антоном Денікіним на британських суднах евакуювалася з Новоросійська в досі контрольований білими Крим. 4 квітня 1920 новим командувачем білих на південному фронті став генерал Петро Врангель, а його сили перейменовано на Російську армію. Зважаючи на величезну кількісну перевагу червоних і розуміючи, що поразка неминуча, Врангель попри все постановив ще у квітні розпочати провокативні дії, використовуючи задіяння Червоної армії у війні з Польщею. У червні Російська армія розпочала північнотавридську операцію, атакуючи з Криму на північ і доходячи до Олександрівська, Мелітополя й Маріуполя. Червона армія, у боях з поляками досягаючи успіхів і наближаючись до Варшави, не мала сил, здатних хутко нейтралізувати ці успіхи білих. 10 серпня Франція офіційно визнала, що Врангель керував півднем Росії. Натомість він обіцяв по перемозі над більшовиками сплатити борги царської Росії, скликати народні збори й здійснити аграрну реформу.