Han var søn af oberstløjtnant ved Fynske Infanteriregiment Johan Philip Hindenburg og Louise Beate Johanne f. Wesenberg. Han blev i sit 14. år landkadet, sekondløjtnant 1811 og det følgende år ansat ved 1. Jyske Infanteriregiment, hvor han 1820 avancerede til premierløjtnant og 1830 til stabskaptajn. I de følgende 11 år forrettede han tillige tjeneste som regimentsadjudant og gjorde sig som sådan bemærket ved sin administrative duelighed. 1842 blev Hindenburg forsat til 7. bataljon og i februar 1848 udnævnt til major ved, efter slaget ved Slesvig til kommandør for 2. bataljon, hvilken afdeling han med stor hæder førte i de 3 krigsår. Ved alle betydningsfulde lejligheder: ved Nybøl og Dybbøl i 1848, ved Fredericia i 1849, ved Helligbæk og Isted i 1850, var «2. lette» stedse at finde blandt de bataljoner, der kæmpede i forreste linje. Hindenburg, der 1849 var blevet udnævnt til oberstløjtnant og 1853 blev oberst, beholdt kommandoen over 2. bataljon indtil 1860, da han indtrådte som medlem af den rådgivende komité