V letu 1924, po prihodu iz Evrope, Ho Chi Minh ustanovi prvo marksisitčno skupino v regiji, imenovano Zveza revolucionarne vietnamske mladine. Ta postopoma preraste v komunistično dominiran Viet Minh, to pa je bila edina vojaška sila, ki se je med drugo svetovno vojno odločneje upirala japonski zasedbi. Viet Minh je bil v bistvu organiziran z namenom boja proti francoski kolonialni oblasti. Takoj po koncu druge svetovne vojne Ho Chi Minh razglasi neodvisnost Vietnama. V letu 1945/46 Francozi vztrajno skušajo vzpostaviti svojo oblast, vendar to hitro pripelje do nasilnih spopadov in nenazadnje do francosko-Viet Minhovske vojne bolj znane po imenu prva indokitajska vojna. V mesecu maju, dan pred ženevsko mirovno konvencijo, Viet Minh opustoši francosko bazo v vasici na severozahodu Vietnama - Dien Bien Phu. Tako se v Ženevi Vietnam začasno razdeli na dva teritorija, z razmejitvijo na reki Ben Hai. S tem, ko predsednik južnega teritorija, antikomunist in katolik Ngo Dinh Diem, zavrne volitve v letu 1954, Ben Hai linija postne "de facto" meja med komunističnim severnim Vietnamom in navidezno demokratičnim južnim Vietnamom. V letu 1959 oblasti severnega Vietnama v politiki Diema spremenijo pristop iz političnega boja v oborožen boj. V boju proti Diemu, sever ustanovi Nacionalno osvobodilno fronto, bolje znano pod imemon Viet Cong (VC).