Nikolaj je že kot papeški nuncij, ki je šel posredovat v sporu med Anglijo in Francijo zaradi dokončanja stoletne vojne, spoznal, kako nevarna je lakomnost in oblastiželjnost krščanskih vladarjev; raje so se vojskovali med seboj, kot da bi nastopili zoper skupnega sovražnika, muslimanske Turke, ki so neovirano prodirali prek Balkana proti Srednji Evropi. Ko je postal papež, je takoj želel pomiriti spore med Nemčijo in Ogrsko in tudi drugod, kamor je poslal kot nuncija kardinala Carvajala János Hunyadi (1407-1456) je takrat sicer na Kosovskem polju pretrpel 1448 hud poraz; naslednjega leta sta skupaj s Skenderbegom premagala sultana Murata ; papež je 1451 poslal fratra Evgenija Somma za pridiganje križarske vojne po Bolgariji, Srbiji in Albaniji zoper Turke s podelitvijo popolnega odpustka "in articulo mortis"; Bizantinci se niso držali dogovora o uniji, ki so jo sklenili 1439 na Florentinskem koncilu in glede tega piše papež Nikolaj 1451 zadnjemu bizantinskemu cesarju Konstantinu: