Четвертий хрестовий похід, який став фатальним для Візантійської імперії та її столиці, був організований венеціанцями, для яких візантійці були основними торговими суперниками на Сході. Тепер Константинополь був уже не перевалочним пунктом, а безпосередньою метою загарбників. Серед західноєвропейської військово-феодальної знаті вкоренилося переконання, що однією з головних причин невдач хрестових походів була ворожість Візантії. Крім того, антивізантійські настрої вміло підігрівалися спогадами про недавню різанину латинян в Константинополі, а розповіді про незліченні багатства візантійської столиці розпалювали уяву і жадібність хрестоносців. Таким чином, початковий план Четвертого хрестового походу, що передбачав морську експедицію на венеціанських судах до Єгипту, був змінений, і військо хрестоносців рушило до Константинополя (велику роль в цьому повороті зіграла політика німецьких феодалів і папи Інокентія III, який прагнув підпорядкувати константинопольську Церкву).