A japán vezetők fő offenzívára készültek az Indiai-óceán térségében, erről értesítették német szövetségesüket is (Ceylon, Madagaszkár), azonban az ehhez szükséges tengeri és légi egységek megsemmisültek Guadalcanalnál. A veszteségek valóban lehetetlenné tették a japán „sorompó” védelmi rendszer működését. A guadalcanali hadjárat kezdetével egyidőben a Brit Nemzetközösség erői csak nagy nehézségek árán tudták tartani a Szuezi-csatornát a Német Afrika-hadtest ellenében. Az utánpótlás és erősítések, melyek lehetővé tették az El Alameinnél bekövetkező győzelmet, az Indiai-óceánon keresztül érkeztek, mely a fenti körülmények miatt szabad maradt a szövetségesek hajói előtt. Ráadásul ugyancsak az Indiai-óceánon (majd Iránon) keresztül sikerült megoldani a németek ellen küzdő Szovjetuniónak juttatott, Amerikából érkező utánpótlás eljuttatását is. A brit uralom 1942-ben érte el mélypontját Indiában. Japán egyetlen esélye a brit uralom megdöntésére és a kínai utánpótlási útvonal elvágására a Csendes-óceán délnyugati térségében hiúsult meg. Ez lehetővé tette a brit, gurka és indiai erőknek, valamint a csinditek további felmentő műveleteit Burmában, melyek egy évvel később érték el kívánt hatásukat, majd a Dracula hadműveletben fejeződött be.