З початком колоніальної експансії, потім — промислового перевороту та науково-технічної революції культура європейських суспільств все більше розцінювалась як зразок прогресивної соціальної системи. З другого боку, європейські колонізатори, що оцінювали інші цивілізації крізь призму переваги європейського зразка для інших культур (європоцентризм), почали нав'язувати власні соціальні, правові та культурні моделі іншим спільнотам. Унаслідок цих процесів протягом XVI—XIX століть у світі поглиблювались стигматування, дискримінація та відчуження від суспільства тих, хто не може не практикувати одностатевий секс. Певний вклад у це зробили також іслам, юдаїзм, і, крім них, кочові народи Азії. Причому, простежуються дві найбільш поширені закономірності. По-перше, у домодерних суспільствах антигомосексуальна налаштованість була пов'язана із боротьбою юдаїзму, християнства та ісламу із «язичницькими» конфесіями, а також із необхідністю заохочувати високу народжуваність (найбільш виражену у кочових народів). У модерних суспільствах простежується інша закономірність — чим більш консервативним, авторитарним чи тоталітарним є політичний режим, тім більш жорстку і непримиренну позицію щодо гомосексуальності він займає.