Після перемоги Великого арабського повстання 3 жовтня 1918 року став військовим губернатором Дамаска. У березні 1920 року король Фейсал I призначив його на посаду прем'єр-міністра Сирії. Він прийняв країну в стані хаосу, що утворився після розпаду Османської імперії. Нове королівство опинилось під тиском з боку Франції, яка прагнула перетворити його на підмандатну територію. Після ультиматуму про розпуск сирійської армії й окупації французами Латакії він подав у відставку та жив у вигнанні спочатку в Єгипті, потім в Хіджазі.