Народився в с. Лавриків (нині село Жовківського району Львівської обл.). Закінчив гімназію у Львові. 1913—1914 вчителював у приватній українській школі ім. М.Шашкевича в Перемишлі. 1914 мобілізований до австрійського війська, восени 1914 пораненим потрапив до російського полону. Перебував у таборах для військовополонених у Тамбові, Верхньоудинську, Томську. 1916 переведений на чорнові роботи до Мінської губернії. Після Лютневої революції 1917 перебрався до Києва, де працював у кооперативних організаціях. Одночасно 1917—1920 навчався на історико-філологічному факультеті Українського Київського державного університету, потім — на Вищих прискорених педагогічних курсах, 1923—1925 — на історико-соціальному відділі Київського інституту народної освіти. Вчителював на Звенигородщині (1920—1922) та в Києві (1922—1927). 1925—1927 — кандидат в аспіранти, 1927—1930 — аспірант Науково-дослідної кафедри історії України при ВУАН М.Грушевського. 14 вересня 1930 захистив промоційну працю «Українсько-польська угода і заснування радикальної партії в Галичині» (науковий керівник — академік Михайло Грушевський). Одночасно 1927—1933 — співробітник Комісії історії Західної України при Науково-дослідній кафедрі історії України при ВУАН, 1928—1930 — секретар Всеукраїнського історичного музею.