Протягом 1920—1930 рр. діяльність інституту носила відкритий характер; інститут набував ознаки звичайної наукової установи. Публікації про нього з'являлися у пресі. Проводилися засідання Товариства невропатологів і психіатрів, організовувалися екскурсії для студентів і слухачів різних курсів. Співробітникам інституту доручилися для експертизи найбільш відповідальні й складні завдання. Наприклад, у 1945 р. Є. К. Краснушкіну, незмінному учаснику експертних комісій при інституті, було (спільно з Сепом та Куршаковим) доручено брати участь у судово-медичній експертизі Г. Крупа, Ю. Штрейхера і Р. Геса на Нюрнберзькому міжнародному судовому процесі. Симулювати втрату пам'яті Р. Гес міг бути визнаний британськими фахівцями неосудним, однак після експертизи, проведеної Є. К. Краснушкіним, висновки якого суд визнав переконливими, під час подальшого розгляду справи Р. Гес зізнався в симуляції.