Під час австрійсько-російської війни був капеланом (польовим духівником) при 33-му полку стрільців армії Австро-Угорської імперії. На початку польсько-української війни призначений капеланом 7-мої Львівської бригади УГА з якою перейшов Збруч. 17 грудня 1919 року після тяжкої недуги (переніс епідемічний висипний тиф) вертався до 3-го Галицького Корпусу з лікарні в Немирові Вінницькій області. Виснажений цім тифом, випав з воза на кам'яний гостинець і забився на смерть, як 14-та в тому часі жертва з-поміж польових духівників.