Ефіо́пська, або Етіо́пська, імпе́рія (, "Mängəstä Ityop'p'ya") — християнська монархічна держава в Східній Африці. Займала північ сучасної Ефіопії та Еритреї. Заснована близкьо 1270 року. Постала на базі Аксумського царства і Загвеської держави. Керувалася представниками Соломонової династії, що носили титул імператорів (негусів). Панівною релігією було ефіопське православ'я. Офіційна мова — геезька, найпоширеніша — амхарська. З 1635 року столицею держави був Гондер; після 1886 року — Аддис-Абеба. Вела постійні війни з мусульманськими сусідами, насамперед Османською імперією та її васалами. У боротьбі проти іновірців спиралася на допомогу європейських держав, зокрема Португалії (1543). Залишилася незалежною під час колоніальних війн за Африку в ХІХ столітті. Вела виснажливі війни з Італією (1895—1896, 1935—1941). Тимчасово окупована італійцями, які заснували Італійську Східну Африку. Звільнена британськими військами (1943). Була однією з держав-засновниць ООН (1945). Знищена внаслідок державного перевороту (1974) та повалення монархії (1975). Правонаступницею імперії вважається Ефіопія. Поширена європейська назва — Абіси́нія ().