La patatera sembla haver estat introduïda a Irlanda en la segona meitat del s. XVI, al principi com una collita de jardí. Finalment, esdevingué el principal producte alimentari de les classes treballadores. Com a font d'aliment, la creïlla és extremament eficient en termes d'energia produïda per unitat d'àrea de terra. La patata és també una bona font de moltes vitamines i minerals, particularment vitamina C (especialment quan és fresca). Com a resultat, la típica dieta irlandesa de creïlles i sèrum de llet dels s. i fou un factor que contribuí a l'explosió demogràfica d'Irlanda en aquell moment. A causa, però, de la política de l'època, la majoria de productes irlandesos (cultius d'arrels, cereals i productes animals) es va exportar a Gran Bretanya, i deixaren poques varietats de creïlla com a única font d'aliment per als irlandesos. Això, juntament amb la propagació de la neula de la patata, produí escassetat i fam: el cas més notable en fou la Gran Fam Irlandesa (1845-1849), que va desfer el creixement de la població del segle anterior. La causa d'això alguns l'atribueixen a una adhesió a les polítiques econòmiques del "laissez faire" per part del govern, que mantingueren les exportacions d'aliments en el nivell previ a la fam, la qual cosa provocà l'aparició de malalties i l'emigració.