Malgrat l'esclavisme es prohibís al territori peninsular espanyol al 1837, no va ser fins al 1873 quan es prohibeix a Cuba. Les pressions en contra l'abolició de l'esclavitud a les colònies provenien tant dels territoris d'ultramar com de la pròpia península. La burgesia catalana no va ser una excepció a la resistència a l'abolicionisme. L'any 1841 la Junta de Comerç de Barcelona inicià una sèrie d'accions en contra del creixent moviment abolicionista internacional encapçalat pel consol anglès a Cuba David Turnbull. Dins d'aquestes accions es troben la creació de diverses reunions a favor de la continuïtat de l'esclavisme en les quals hi participa l'empresari Miquel Biada. Bona part de la burgesia catalana va estar totalment en contra dels principis d'aixecament d'independència de l'illa cap a 1844 i posteriorment a la guerra de 1869. La primera força militar que va arribar a l'illa a la coneguda com a Guerra dels 10 anys va ser un batalló de voluntaris catalans que anaven marcats amb el distintiu de la barretina. Primerament finançats amb aportacions privades, el govern del general Prim va acceptar la demanda de la Diputació de Barcelona d'enviar el batalló a l'illa.