Після радянсько-грузинської війни Христина залишилася на батьківщині і приєдналася до руху опору. Була членом Комітету жінок Соціал-демократичної партії Грузії, який таємно організовував надання допомоги політв'язням та їх сім'ям. З 1922 року Комітет був перетворений в єдину міжпартійну організацію, «Грузинський політичний червоний хрест», яка мала ті ж цілі. В серпні 1921 року Христина вперше була заарештована в Озургеті. У лютому 1922 року Всеросійська надзвичайна комісія (ЧК), щоб запобігти антирадянській демонстрації з нагоди річниці війни у Грузї, почала масово заарештовувати і ізольовувати лідерів і активних членів антибільшовицьких партій. Христина Шарашидзе була заарештована 17 лютого 1922 року в 10-му педагогічному технікумі, де вона працювала вчителем, за участь в студентському страйку. На допиті вона сказала: «У школі був страйк учнів, і я не знаю, хто керував страйком, і особисто я не мала ніякого відношення до цього страйку. Я не працюю проти верховенства [радянських] законів в Грузії, тому що нинішній режим унеможливлює [якусь] політичну роботу. Я не знаю, чи існує центральний комітет партії меншовиків і чи займається він якою-небудь роботою. Я можу сказати про міцність радянської влади в Грузії, що ця влада прийшла сюди за допомогою Російської Червоної Армії, яка є реальною силою, а уряд, що складається з грузин, є просто [фікцією] (вигадкою), [що прикриває] панування іноземних громадян в Грузії».