Des del principi, els flamencs van fer un ampli ús de la propaganda, aprofitant la seva puixant indústria editorial, en el que va arribar a cridar-se la «Guerra de Paper». Libel·listes van ser el pintor Lucas de Heere, el poeta Van der Noot, el geògraf Abraham Ortelius i molts altres. Un dels principals propagandistes fou en Filips van Marnix van Sint-Aldegonde, teòleg molt vinculat a Calví, que posteriorment entraria a treballar per a Guillem d'Orange. Marnix, que havia estat a Alemanya, va emprar tots els recursos a la seva disposició: els crims de les tropes espanyoles en la Guerra d'Esmalcalda, la semblança d'espanyols i turcs, suggerint una aliança de tots dos, la maldat del Duc d'Alba, etc., afirmacions que repetiria en la Dieta de Worms en 1578. Els panfletistas també apel·laven a la por a la Inquisició espanyola, afirmant que el rei volia introduir-la als Països Baixos, emprant elements d'obres crítiques publicades anteriorment per explicar el que ocorreria en aquest cas. Fins i tot es va arribar a publicar un document fals del Sant Ofici que declarava a tots els holandesos culpables de lesa majestat i amenaçava amb una confiscació de béns generalitzada; document que va ser considerat autèntic per historiadors holandesos fins al .