Найвищим званням яке мали морські офіцери на початку війни було звання капітана. (За конституцією Конфедерації передбачала звання адмірала, але це звання можна було отримати лише за відвагу в бою. Звання адмірала отримав лише Франклін Б'юкенен після битви на рейді Гемптон-Роудс.) Через це виникали проблеми, коли в бою брали участь багато кораблів, без чітко сформованої ланцюга команд. Крім того при спільних операціях флоту та армії, виникали проблеми з підпорядкуванням, коли капітан ВМС, звання якого дорівнювало званню армійського полковника, повинен був підпорядковуватися армійських генералам. Тому після першого року війни було прийнято рішення створити систему підпорядкувань, схожу на таку систему у Королівських ВМС Великої Британії. Система рангів яка відповідала армійській системі рангів була створена влітку 1862. Найбільш помітною зміною стала поява рангів коммодора, контр-адмірала, віце-адмірала та адмірала, всі нові офіційні звання були еквівалентні званням бригадного генерала, генерал-майора, генерал-лейтенант та генерала, відповідно.