Els estudis a Minsk van ser breus, ja que l'endemà que Hitler declarés la guerra a la Unió Soviètica el jove músic es va veure obligat a un nou trasllat. De fet, la majoria dels músics que no van fugir de Minsk van ser aniquilats per les forces feixistes. Weinberg no tenia altra opció que fugir a causa de la seva delicada salut. Sense cap mena de permisos, Weinberg va aconseguir reeixir en la fugida gràcies a l'ajuda de Klumov. A primera hora del matí del 22 de juny de 1941, va agafar un tren per fer més de 4.000 km en un viatge caòtic d'uns quinze dies, via Moscou, després direcció a Kúibixev, per acabar a Taixkent, a l'Uzbekistan, on una gran quantitat de la intel·ligència artística russa se li va unir pel mateix motiu. Així, de sobre, Taixkent va esdevenir un centre cultural de primer ordre. Weinberg hi va passar dos anys de la seva vida, i hi va madurar com a persona i com a compositor.