Изхождайки от опита на Руско-японската война, в руския флот се променят и изискванията към бронирането. По-рано цел на бронирането е защитата на жизнено важните части (погреби, котли, механизми) на кораба. Но спецификата на войната се заключава в ефективното използване от японците на тежки фугасни снаряди. За периода на бойните действия няма случаи за пробиване от японски бронебойни снаряди на бронята на цитаделата и оръдейните кули с последваща детонация на боезапаса или изваждане на енергетичната установка от строй. Причините за гибел на броненосците са: разрушаване от фугасни снаряди на слабозащитените или небронираните надводни конструкции; откачване на броневите плочи при повторни попадения от снаряди; интензивно горене на дърво. Изходя от „цушимския“ опит, се смята за необходимо на протежение цялата дължина на корпуса да се прикриват бордовете в района на водолинията от дебел брониран пояс, който препятства проникването на бронебойни снаряди и защитава, по този начин, запаса плаваемост, а също и плътно брониране на надводната част на борда за защитата му от фугасни снаряди.