Според руските военни карти от 1828 година, когато селото е в центъра на обсадните бойни действия на руската армия срещу непревземаемата Шуменска крепост, Кюлевча е картографирана като две села – Черковна и Кулевча. Първата е в долната част на селото, а втората под скалите. По време на тази война, през 1829, в околността се водят активни бойни действия и руският главнокомандващ Дибич-Забалкански квартирува в селото. И днес жителите показват една от къщите, в която според преданието е живял военачалникът. Постройката обаче има всички белези на по-късен градеж. При оттеглянето на руските войски по-голямата част от селяните емигрират в пределите на Руската империя и основават село Кулевча, прекръстено при Сталин на Кольосное, но възстановено с историческото си име от украинския парламент през 1996 година. Днес то наброява около 6 хиляди етнически българи, запазили бегъл спомен от прародината си. Делегации от двете села си гостуват постоянно.