במהלך מלחמת עשר השנים (1868–1878), מוונצואלה הגיעו, בין היתר, חוסה מיגל בארטו פרס, מנואל מריה גארידו פאס, כריסטובל מנדוסה, סלומה ארנאנדס ארנאנדס, כריסטובל אקוסטה, חוסה מריה אאורקואצ'אה איריגוין ואמדאו מנואיט. כולם לחמו למען עצמאות קובה בכמה קרבות שבלטו בגבורתם. סלומה ארנאנדס נפטר בקובה בגלל מחלה, ואילו אקוסטה, אאורקואצ'אה ומנואיט נהרגו במהלך הקרבות, ועזרו להניח את היסודות לחברות הגוברת והסולידריות בין קובה לוונצואלה. ב-12 באפריל 1869, קרלוס מנואל דה סספדס, נשיא הרפובליקה המוכרזת של קובה, ייעד את הוונצואלי כריסטובל מנדוסה, לתפקיד שר החוץ, שהיה הצעיר הראשון בקרב הקמגואנים היה הראשון שאחז בנשק, והיה בנו של כריסטובל מנדוסה, נשיא ונצואלה הראשון וידידו של בוליבאר. כריסטובל מנדוסה הגיע לדרגת קולונל ומת לפני כיתת יורים ספרדית ב-30 בדצמבר 1870, יומיים לאחר שנפל בשבי בנחסה, קמגואי.