עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, חזר ביסינג לשירות. הוא מונה לסגנו של קרל פון איינם מפקד הקורפוס ה-7. הקורפוס נכלל במסגרת הארמייה השנייה של קרל פון בילוב ולחם במהלך הפלישה הגרמנית לבלגיה. הוא שימש בתפקיד עד נובמבר 1914, והועלה לדרגת גנרל-אוברסט. בדצמבר מונה למושל של בלגיה הכבושה במקום קולמר פון דר גולץ. בתפקיד זה, ביסינג הוציא לפועל את מדיניות הפלמנפוליטיק (Flamenpolitik - מדיניות פלמית), אשר מטרתה הייתה לפצל את בלגיה לשתי מדינות נפרדות. ביסינג עודד הפרדה בין הפלמים דוברי ההולנדית לבין הוולונים דוברי הצרפתית, וב-21 במרץ 1917 חתם על צו שחילק את בלגיה לשתי ישויות מנהליות נפרדות: פלנדריה וולוניה. נאמור הוכרה כבירת ולוניה, אשר כללה את ארבעת המחוזות הדרומיים, ובריסל הוכרה כבירת פלנדריה אשר כללה את ארבעת המחוזות הצפוניים. בין היתר, ביסינג חתם על הוצאתה להורג של האחות הבריטית אדית קאוול, אשר טיפלה בחיילים משני צידי המתרס והואשמה בבגידה. ההוצאה להורג גררה זעם רב בבריטניה ובעולם.