Када је на Балкану и Србији отпочео рат Надежда Петровић добровољно је кренула за српском војском као болничарка. У Првом и Другом балканском рату Надежда Петровић је била добровољна болничарка на фронту. За време балканских ратова Надежда се редовно јављала својима дописницама. На једној од њих Надежда пише: "... Ми овде живимо у непрекидном јауку рањеника, превијању рана, покличу наше јуначке војске, маршевима њиховим, дочеку и испраћању њиховом на бојно поље, да их отуда рањене примамо и негујемо. Па ипак све оде са одушевљењем, а Турци губе битке и наша победа је на помолу. Наши војници ми изгледају као браћа и њихови узвици: "Сестро, сестро!" — истински су и чине ме поноситом што сам им у помоћи. Рањеници стижу у транспортима по педесет и седамдесет. Надам се за дан-два, да ћу са пољском болницом кренути ка Новом Пазару... Када смо пролазили кроз Краљево свечано су ме дочекали многи очеви, пријатељи и ђаци..." На карти из Љуме Надежда својима пише да јој је шатор преко пута рушевина "куле Луке Капетана где се шеће Роксанда дјевојка". Често се на картама потписивао и шеф санитета др Рувидић, кога је више пута портретисала.