Konstantinu je uspelo zbrati sredstva za zaloge hrane za prihajajočo obleganje in popravilo starega Teodozijevega obzidja, slabo stanje bizantinskega gospodarstva pa mu ni omogočilo, da bi zbral dovolj veliko vojsko za obrambo mesta pred ogromno osmansko vojsko. V stiski je pozval na pomoč Zahod in potrdil ponovno združitev vzhodnih in rimskih cerkva, podpisano na Florentinskem koncilu leta 1445. Podpis je bil predpogoj za kakršno koli podporo katoliške cerkve. Združitvi je močno nasprotoval blok ("anthenotikoi") Konstantinovih dvorjanov. Njegov "megas doux" Luka Notaras, prvi minister in poveljnik bizantinske vojske, naj bi ob tem rekel: "Na vladarju v središču mesta je bolje videti turški turban kot latinsko mitro." Nekaj vojakov je prišlo iz mestnih držav v severni Italiji, število vojakov z Zahoda pa je bilo zanemarljivo v primerjavi s potrebami. Konstantin je prosil za pomoč tudi svoja brata v Moreji, ki mu zaradi posledic osmanske invazije na Peloponez leta 1452 nista mogla pomagati.