El Llançacoets Tipus 4 va ser desenvolupat a finals dd la Segona Guerra Mundial per la Oficina Tècnica de l'Exèrcit Japonès, com una manera fàcil i barata de produir una arma, la qual tenia un gran avantatge quant a precisió sobre altres morters convencionals, els quald utilitzaven un projectil estabilitzat mitjançant estabilitzadors que giraven sobre si mateixos. Les primeres unitats van ser enviades al front en 1943, i van ser utilitzats amb resultats molt positius en la Batalla d'Iwo Jima i la Batalla d'Okinawa. Gràcies a la seva fàcil construcció i portabilitat, el Tipus 4 va ser produït en grans quantitats i distribuït i amagat en dibersos arsenals per a ser utilitzat com a arma per a la defensa de de les illes japoneses durant la Operació Dawnfall.