Les guerres mitridàtiques van ser obstaculitzades per les lluites internes que van atreure Roma a una guerra contra els rebels italians, coneguda com a "Guerra social", en el 90 aC. Mitridates VI del Pont va decidir que ja era hora de colpejar Anatòlia mentre Roma estava ocupada, i va envair Bitínia. Tot i que se'n retirà quan li ho exigí Roma, no estava d'acord amb totes les exigències romanes. Com a resultat, Roma encoratjà Bitínia perquè ataqués el Pont, però Bitínia va ser derrotada. Mitridates després va entrar a la província romana d'Àsia, on va persuadir els grecs perquè escorxessin tants italians com fos possible (les Vespres asiàtiques). Malgrat una lluita de poder dins la mateixa Roma, el cònsol Luci Corneli Sul·la anà a Anatòlia per derrotar el rei pòntic. Sul·la el va derrotar completament (batalles de Queronea, Orcomen i batalla naval de l'illa de Tenedos) i va deixar Mitridates només amb el Regne del Pont en el tractat de Dardanos.