Voltak olyan zsidók is, akik a szovjet megszállás alatt a lengyeleket segítették. A szovjet NKVD által a katyńi vérengzésben meggyilkolt több ezer lengyel tiszt között 500–600 zsidó volt. 1939 és 1941 között 100–300 000 lengyel zsidót deportáltak a szovjetek által megszállt lengyel területekről a Szovjetunióba. Közülük néhány, különösen a lengyel kommunisták (pl Jakub Berman) önként költözött; azonban a legtöbbjüket erőszakkal deportáltak vagy a "Gulagra" küldték. Kis számú lengyel zsidó (körülbelül 6000) távozhatott a Szovjetunióból 1942-ben a Władysław Anders által vezetett hadsereggel, köztük Menáhém Begin, Izrael későbbi miniszterelnöke. A lengyel hadsereg 2. hadtestének a brit mandátum alatt álló Palesztinában való tartózkodása alatt a zsidó katonák 67%-a (2972) dezertált, és sokan csatlakoztak az Irgunhoz. Anders tábornok úgy döntött, hogy nem indít eljárást a dezertőrök ellen, és hangsúlyozta, hogy az alakulatban maradt zsidó katonák bátran harcoltak. A Monte Cassinó-i csata során elhunyt lengyel katonák temetőjében Dávid-csillaggal ellátott sírkövek is találhatóak. Számos zsidó katona halt meg Bologna felszabadításakor is.