Зіграв вирішальну роль у припиненні геноциду у Руанді. У 1959 році під час гонінь на тутсі батьки емігрували до Уганди з дворічним Полем. У 1979 році вступив до лав повстанської Армії національного опору (НРА), яка у 1985 році захопила владу в країні. У той рік Поль Кагаме створив Руандійський патріотичний фронт із тутсі — бійців НРА. У 1990 і 1991 роках зробив дві безуспішні спроби вторгнутися до рідної Руанди. У 1994 році очолюваний ним РПФ припинив геноцид у Руанді, і Поль Кагаме став віце-президентом Республіки Руанда і міністром оборони. У 1998 році він активно підтримав повстанців Руху за Конголезьку демократію (РКД) у сусідній Демократичній республіці Конго. У 2000 році обраний президентом Республіки Руанда. Позиціонує себе як руандійського патріота. Деякі аналітики називають його проамериканським тираном. Його правління супроводжувалося порушеннями прав людини. Кагаме використовує законодавство часів геноциду для боротьби з опозицією. За час свого першого терміну Кагаме домігся подвоєння ВВП країни. Держава активно залучає іноземних інвесторів, розвиває інформаційні технології та альтернативну енергетику. Країни-учасниці Східноафриканської співтовариства з ініціативи Кагаме підписали договір про спільний ринок. Кагаме також домігся певних успіхів у боротьбі з корупцією — за оцінками Transparency International, рівень корупції в Руанді найнижчий у Східній Африці. Кагаме називає Сингапур і Південну Корею, як приклад держав, на досвід яких він орієнтується.