Очевидним спростуванням «критики критики» є життєво важливі для людства прогнозно-модельні властивості вчення Вернадського про Ноосферу. Для прикладу, неврахування його попереджень про необхідність гармонійного впливу людських розумів на біосферу привело до соціально-екологічної катастрофи на Чорнобильській АЕС. Трагедія сталася з вини керівництва СРСР — біля Києва, на «шляху з варяг у греки» (з Балтійського до Чорного моря через Україну). Винуватці Чорнобильскої трагедії притримувалися таких же поглядів як показані тут критики теорії Ноосфери. У результаті одразу після аварії на Чорнобильській АЕС майже 8,5 млн людей (в Україні і Білорусі) були опромінені, близько 155 тис. км² територій було забруднено радіацією. Реактор продовжував ще довго активно випромінювати радіацію. Керівництво СРСР у Москві намагалося приховати цю трагедію від світу, а через КДБ перешкодити поширенню правдивої інформації. Десятки мільйонів українців та їх сусідів переживають глобальні негативні наслідки цього і будуть страждати ще багато десятиліть. Цей, та багато інших прикладів переконливо показують необхідність недопущення негативного впливу Ноосфери на Біосферу й Геосферу. Вершиною негативного впливу ноосфери на біосферу і геосферу є ядерні випробування .