На початку проєкту разом з Георгієм Гонгадзе та Оленою Притулою працювали Дарка Чепак і Євген Захаров (Самойленко). 4 вересня 2000 року до «Української правди» приєднався Сергій Лещенко. В ніч на 17 вересня 2000 року Гонгадзе викрали й убили. Вбивство Гонгадзе, який відкрито протестував проти посилюваної державної цензури, привернуло міжнародну увагу до стану свободи слова в Україні. Після смерті Гонгадзе видання очолила Олена Притула. Публікація плівок Мельниченка, які, як стверджувалося, свідчили про причетність президента Кучми до вбивства Гонгадзе, сприяла стрімкому зростанню популярності «Української правди». 2004 року видання відіграло важливу роль у наданні інформації громадськості під час Помаранчевої революції, зокрема опублікувавши дані екзит-полу, що свідчили про фальсифікації на президентських виборах. У цей час проєкт фінансувався переважно коштом грантів, зокрема від Національного фонду на підтримку демократії та Міжнародного фонду «Відродження».