На 22 юни 1989 за първия секретар на ЦК на КП Казахска ССР вместо Колбин е бил назначен тогавашния председател на Съвета на Министрите на Казахска ССР казахът Нурсултан Назарбаев. На 24 април 1990 Върховния Съвет на КазССР го избира и за първи президент на Казахстан, а през август 1991 г. след провала на пуча Назърбаев се оттегля от КПСС и сваля от себе си пълномощията на първи секретар на ЦК на КП на Казахстан. На 1 декември 1991 на всенародни избори за Президент на републиката Назърбаев получава подкрепата на 98,7 на сто от избирателите. На 10 декември 1991 г. според приетия от Върховния Съвет на КазССР закон, името република "„Казахска съветска социалистическа република“" е променено на "„Република Казахстан“". Въпреки това, името остава такова до приемането на Конституцията на Република Казахстан на 28 януари 1993 г. Забележително е, че точно на 16 декември 1991 г. Казахстан провъзгласява своята независимост след действителното разпадане на СССР (Беловежко споразумение, 8 декември) на последно място от всички съюзни републики. Първи получава признание от Турция, след това в САЩ и близкия Китай. На 21 декември е подписана и Алма-Атинската декларация за целите и принципите на ОНД. Пет от бившите съветски републики: Казахстан, Киргизстан, Узбекистан, Туркменистан, Азербайджан и Турция образуват централна Евразия тюркски „колан“ от Китай до Босфора.