Відразу після нападу на Перл-Гарбор Г. Арнольд почав втілювати в життя пропозиції "AWPD/1". Основною стратегічною силою проти нацистської Німеччини стала 8-ма повітряна армія на чолі з генералом К.Спаатсом. Перші роки війни були надзвичайно складними для американської військової авіації, літаків та підготовлених професійних кадрів хронічно не вистачало, Г.Арнольду доводилося іноді особисто розподіляти ресурси, послаблюючи деякі формування до мінімальних потреб. Найскладнішою була ситуація зі стратегічними бомбардуваннями Німеччини. Довоєнні погляди про спроможність важкої бомбардувальної авіації самостійно, без підтримки винищувачів, виконувати стратегічні завдання в глибині території противника, не виправдалися. Важкі втрати влітку і восени 1943 року при проведення далеких бомбардувальних рейдів посилили прохання командувача 8-ї армії А.Ікера. Г.Арнольд, нетерплячий до результатів, ігнорував висновки А.Ікера і звинувачував у відсутності агресивності командирами бомбардувальників. У той час генерал Дуайт Д. Ейзенхауер збирав свою командну групу для вторгнення до Європи, і Г.Арнольд схвалив прохання Д.Ейзенхауера замінити А.Ікера своїми командувачами, К.Спаатсом і Дж. Дуліттлтом. Як не дивно, саме ті речі, які А.Ікер просив — збільшення кількості бомбардувальників, підвісні паливні бак, винищувачі супроводження типу P-51 — супроводжували зміну командування і значно посилили 8-у армію, яка внесла вирішальний внесок у перемогу над Німеччиною, використовуючи доктрину стратегічних бомбардувань.