A kanton területe a Solothurn város által az évszázadok során megszerzett birtokokból áll, ez jól látszik szabálytalan alakján és a Basel-Landschaft kantonba illeszkedő exklávéin. A város helyén az újkőkor óta voltak települések. A római korban Salodurum néven volt ismert. Nagy Károly birodalmának szétesése után Lothar királyságához, majd a Burgundiai Királysághoz tartozott. A 12. században a Zähringen-család szerezte meg, majd annak kihalása után 1218-ban szabad birodalmi várossá vált. 1295-ben szövetséget kötött Bernnel. 1382-ben a város csapatai részt vettek a Habsburgok elleni sempachi csatában. 1481-ben Solothurn teljes jogú kantonként csatlakozott az Ósvájci Konföderációhoz. A reformáció idején több szomszédos kantontól eltérően Solothurn katolikus maradt. 1530 és 1792 között a városban tartotta rezidenciáját a svájci francia követ. 1798-ban franciák szállták meg a kantont, melyet beolvasztottak a Helvét Köztársaságba. 1803-ban a többi kantonnal együtt, Solothurn visszanyerte korábbi önállóságát. Az 1831-es liberális forradalom után a városi céhek elvesztették hatalmukat és a kantont a parlament irányította. Az 1840-es években a katolikus többségű Solothurn nem csatlakozott a konzervatív és katolikus Sonderbund-hoz amely 1847-ben fellázadt. Ennek megfelelően a kanton megszavazta az 1848-as új szövetségi alkotmányt. Solothurn jelenleg érvényes alkotmánya 1987-ből származik.