A Maximilian von Spee altengernagy vezette német Kelet-ázsiai Hajóraj kötelékéhez a két nagycirkálója (páncélos cirkálója) mellett kezdetben négy kiscirkáló tartozott, melyek közül a régi építésű "Geier" nem tarthatott a hajórajjal a Dél-Amerikába való áthajózásakor. Rövid és sikertelen cirkálóútjai végén az amerikaiak internálták Guam szigetén, miután nem voltak hajlandóak engedélyezni számára a szénkészleteinek feltöltését. A másik három kiscirkáló a "Leipzig", a "Nürnberg" és a fent említett "Emden" volt, mely utóbbi az Indiai-óceánon való portyázásra kért és kapott engedélyt. A Húsvét-szigetnél csatlakozott hozzájuk az Atlanti-óceán felől érkező "Dresden". Az 1914 novemberi Coronel-foki csata során a két nagycirkáló mellett a három kiscirkálónak lényegében csak epizódszerep jutott az ellenséges brit hajóraj szétzúzásában. Az egy hónappal későbbi falklandi csata során a régebbi építésű és elhasználódott hajtóművű "Nürnberg"et és "Leipzig"et beérték az ellenséges csatacirkálók és páncélos cirkálók és az egyenlőtlen küzdelemben elsüllyesztették a végsőkig ellenálló kiscirkálókat. Egyedül a modernebb "Dresden"nek sikerült elmenekülnie nagyobb sebességének köszönhetően. Ezt követően a dél-chilei szigetek között rejtőzködve még hónapokig jelentős számú antant hadihajót kötött le, míg végül 1915 márciusában Más a Tierra szigeténél a már mozgásképtelen és az internálására váró hadihajóra az utána kutató brit cirkálók rátaláltak és váratlanul tüzet nyitottak (lásd: A "Dresden" lövetése). A legénysége ezt követően maga süllyesztette el hajóját. Ezzel a világ óceánjain tevékenykedő utolsó német kiscirkáló is elveszett.