Az első világháború kitörésekor az orosz frontra került. 1915 márciusában, Przemysl elestekor zászlósként esett fogságba. A krasznojarszki hadifogolytáborba szállították, s itt élte át az orosz forradalmakat. A táborban kitűnően megtanult oroszul, és a haladó nézetű tisztek egyik hangadója. 1918 elejétől részt vett a hadifoglyok vörösgárdista egységeinek létrehozásában. 1918 áprilisában belépett az oroszországi kommunista pártba. A Külföldi Munkások Kommunista Szervezete Végrehajtó Bizottságának elnöke és képviselője a bolsevik párt helyi kormányzósági bizottságában. Az Előre és a Fáklya című magyar nyelvű, hadifoglyoknak szánt propagandalapokat szerkesztette. 1918. május–júniusban vörösgárdisták élén vett részt a Krasznojarszkért vívott véres csatában. A szibériai harcok során a fehérek fogságába került. Megkínozták, előbb halálra, majd életfogytiglani börtönre ítélték. 1919 novemberéig sínylődött a krasznojarszki börtönben, majd egy Kelet-Szibériába küldött fogolytranszportba irányították. A „halálvonat” foglyait a csenemhovói bányamedence partizánjai szabadították ki. Patakit ezután kinevezték egy frissen alakuló osztag parancsnokának. Vezetésével 1920 januárjában ragadták el a szovjethatalom számára Kolcsak és fehér „kormánya” kezében lévő „aranyvonatot”, a volt orosz birodalom teljes, mintegy 651 millió aranyrubel értékű aranytartalékát.