Miután Napóleon megszökött Elbáról, Vilmos a nagyhatalmak sürgetésére, állama státuszát megerősítendő, kikiáltotta a királyságot. Fia, a leendő II. Vilmos maga is harcolt a waterlooi csatában. A francia császár legyőzése és Szent Ilona szigetére küldése után Vilmos új alkotmányt fogadtatott el, melyben az ország, a Holland Egyesült Királyság "(Verenigd Koninkrijk der Nederlanden)" államformáját örökletes monarchiaként határozták meg és az uralkodó kezében továbbra is jelentős hatalom összpontosult. A parlamentet két házra osztották. A felsőház "(Eerste Kamer)" tagjait a király jelölte ki, míg az alsóház "(Tweede Kamer)" képviselői a tartományokban tartott, korlátozott szavazás eredményeképpen kerültek helyükre. A 110 képviselői hely egyenlően oszlott meg a protestáns Észak és a katolikus Dél között, noha az utóbbi lakossága (3,5 millió) jelentősen meghaladta az előbbiét (2 millió). A parlament elsődleges funkciója a király által hozott rendeletek és törvények jóváhagyása volt.