A másik ilyen akció – az öbölháborúval kapcsolatban jogilag kevésbé egyértelmű: miután 1990. augusztus 2-án Irak megtámadta Kuvaitot, és megkísérelte annak teljes bekebelezését. A BT 1990. augusztus 2-án 661. számú határozatában elítélte az iraki inváziót, 1990. november 29-én pedig 678. számú határozatával felhatalmazott minden tagállamot, hogy működjön együtt Kuvait kormányával a béke helyreállítására. Tehát a határozat nem egy, a BT által kikényszerítendő cselekvést írt elő, hanem kollektív jogos védelem lehetőségét biztosította. A BT felhívta Irakot Kuvait területének elhagyására, de ennek elmaradása után ENSZ-fellépést nem határozott el a szükséges eszközök híján. Az Öbölháború a békefenntartó akciók sokszorosába, 63 milliárd dollárba került, és az ENSZ által nem biztosítható haditechnikát igényelt. A vezető szerepet az USA vállalta, de támogatást kapott Franciaországtól, Nagy-Britanniától, és több, kisebb államtól. A szövetséges erők kiűzték Irakot Kuvait területéről, akik – olajkutak felgyújtása után – távoztak, és a teljes katonai vereséget követően, 1991. április 8-án elfogadták a BT határozatait.