Den amerikanska militärens luftkampanj mot japanerna började på allvar i mitten av 1944 och intensifierades under krigets sista månader, eftersom amerikanernas nya bombplan B-29 Superfortress då var redo för strid. Från juni 1944 till januari 1945 utkämpade bombskeppen som var stationerade i Indien nio attacker mot västra Japan, men attackerna visade sig vara ineffektiva. Den strategiska bombkampanjen utvidgades kraftigt från november 1944 när luftbaser på Marianerna blev tillgängliga efter Slaget om Marianerna. Attackerna var från början riktade mot industrianläggningar med precisionsbombning, vilket också visade sig vara väldigt ineffektivt. Februari 1945 bytte bombplanen taktik; de bombade stadsområden under natten på låg höjd eftersom mycket av tillverkningsprocesserna utfördes i små verkstäder och i privata hem: detta tillvägagångssätt resulterade i storskalig stadsskada. Flygplan från de Allierades Hangarfartyg och Ryukyuöarna anföll Japan under 1945 innan den planerade invasionen under oktober 1945. Städerna Hiroshima och Nagasaki blev i början av augusti 1945 sönderbombade av två atombomber med kodnamnen ”Little Boy" och "Fat Man".