Aprila 1852 je knez Felix Schwarzenberg umrl in vodenje vlade je prevzel Franc Jožef osebno; zunanji minister je postal grof Karel Ferdinand von Buol-Schauenstein. Razmere na Balkanu so začele zapletati odnose z Rusi, ko so Avstrijci priskočili na pomoč črnogorskemu knezu Danilu I. Petroviću Njegošu v boju proti Turkom in s tem posegli v pravoslavno interesno območje Rusov. Odnosi so se še poslabšali, ko je Avstrija, ki je bila v krimski vojni nevtralna, vendarle posredno sodelovala v njej in je s svojimi četami vezala del ruske vojske v Moldaviji in Vlaški ter deželi, potem ko ju je ruska vojska zapustila, tudi začasno zasedla. Tudi na mirovnih pogovorih v Parizu, ki so sledili (marec 1856), ni bila na strani Rusov, kar so ti sprejeli kot izdajo, saj so malo prej pomagali Francu Jožefu obvladati Madžare. Ker se je v pruski diplomaciji že poznal vpliv Otta Bismarcka, je bilo sodelovanja treh konservativnih monarhij (in s tem relativne zunanjepolitične varnosti za Habsburžane) konec.