El seu fill Grigore II Ghica iniciat en les complexitats de la política otomana a causa del seu rang de Dragoman, va aconseguir adquirir el tron moldau el 26 de setembre de 1726. Durant el seu govern a Moldàvia, Grigore II Ghica va demostrar les seves habilitats diplomàtiques al llançar un desafortunat conflicte amb el Kanat de Crimea que va amenaçar amb assolar el país. El 1733 es va produir un intercanvi de trons, amb Grigore II que anava a Valàquia en lloc del seu cosí Constantí Mavrocordatos. Les habilitats diplomàtiques de Grigore II Ghica van resultar encara més notables durant la guerra russo-austríaca-turca, quan el príncep de Moldàvia, a petició de la Porta, va actuar com a intermediari i mediador entre els otomans i els russos mitjançant correspondència i intercanvi d'enviats El mariscal de camp rus Burkhard Christoph von Münnich, amb John Bell, el secretari de l'ambaixada britànica a Sant Petersburg, amb l'ambaixador francès a Constantinoble, Louis Sauveur Villeneuve, així com amb els grans dignataris otomans.