Stejně jako v jiných oblastech České republiky má i na krajinu Pohořelicka negativní vliv intenzivní zemědělství. V okolí města se prakticky nevyskytují louky. Nucená zemědělská kolektivizace, která započala po roce 1948, vedla k vytváření rozsáhlých monokultur, rozorávání mezí, likvidaci remízků a tedy i k ničení přirozených biotopů a koridorů zvěře a rostlin. Tyto změny způsobují, kromě snížené biodiverzity, také výrazné ohrožení půd Pohořelicka suchem a vodní a větrnou erozí. Spolu s malou různorodostí pěstovaných plodin, nízkým využitím hnojení organickou hmotou (mrva a hnůj) a zabíráním orné půdy občanskou a průmyslovou výstavbou, snižují tyto jevy na Pohořelicku původně vysokou úrodnost půd. V rámci nové výstavby, úprav stávajících ploch uvnitř obvodu města a podél cest je však ze strany městského úřadu patrná snaha opět zvýšit, alespoň lokálně, zdejší biodiverzitu (intenzivní výsadba stromů, vytváření lučních porostů, instalace ptačích budek, budování broukovišť a stavba zimovišť pro drobné živočichy).