Néstor Almendros flyttade från Spanien till Kuba vid 18 års ålder, dit hans Franco-kritiska far flytt. I Havanna startade han en filmklubb och skrev filmrecensioner. Han reste sedan till Rom där han studerade på Centro Sperimentale. Han regisserade sex kortfilmer på Kuba och två i New York. Efter revolutionen på Kuba 1959 återvände han till Spanien och gjorde där flera dokumentärer för Castroregimen, men efter att två av hans kortfilmer ("Gente En La Playa" och "La Tumba Francesa") förbjudits visning flyttade han till Paris. I Paris blev han en del av den nya franska filmvågen. Under 1960- och 1970-talen arbetade han återkommande med regissörerna Éric Rohmer och François Truffaut. 1980 vann han det franska filmpriset César för bästa filmfoto.