Quintus Fabius Maximus pocházel ze známé patricijské rodiny Fabiů. Poprvé zastával úřad konzula v roce 233 př. n. l.. Po drtivé porážce římských legií Hannibalem v bitvě u Trasimenského jezera během druhé punské války, ve které padl i jeden z tehdejších konzulů Gaius Flaminius, jej římský senát zvolil diktátorem.