Během šedesátých let se Eco zapojoval do činnosti volného avantgardního uskupení "Gruppo 63" (Skupina 63), které vzniklo v roce 1963 v Palermu jako italská verze německé skupiny "Gruppe 47". Toto společenství spisovatelů, básníků, kritiků a teoretiků se angažovalo za rozšíření obsahů i forem italské literatury padesátých let, kterou kritizovali jako příliš „elitářskou“. Ve svém manifestu "I Novissimi" se pak vypořádali s tehdy stále aktuálním neorealismem. Eco, který zde nalezl řadu blízkých přátel, nazval své vrstevníky „neptunskou generací“, jejímž úkolem má být postupná infiltrace nakladatelství, redakcí novin a časopisů, rádia, televize a akademického prostředí. Italské uskupení, které mj. zavrhovalo estetický kánon socrealismu, neusilovalo ani tak o změnu politického systému jako spíš o určité revoluční gesto či revoltu. Mezitím však v květnu 1968 došlo k bouřlivým událostem v Paříži, jež se vzhledem k dlouhodobým problémům ve školství odrazily v italském studentském hnutí. Skupina 63 se v malém měřítku k této vlně připojila, ale někteří členové byli stejně jako Eco, jenž byl od roku 1966 docentem vizuální komunikace na Fakultě architektury Univerzity ve Florencii, se studentskými aktivitami přímo konfrontováni.