Протягом історії регіон був населений різноманітними цивілізаціями, включаючи анатолійські народи, ассирійців, греків, фракійців, фригійців, урартянів та вірмен. Еллінізація розпочалася ще в епоху Александра Македонського і продовжувалася у візантійську епоху. Сельджуки почали мігрувати на ці землі в XI столітті, а їх перемога над візантійцями у битві при Манцикерті 1071 року символізує заснування Туреччини. Конійський султанат Рум управляв Анатолією до монгольської навали у 1243 році, після чого той розпався на невеликі князівства, відомі, як бейлики. Починаючи з кінця XIII століття, османи почали об'єднання бейликів та завоювання Балкан. Після того, як Мехмед II завоював Константинополь у 1453 році, османська експансія продовжилася при Селімі I. Під час правління Сулеймана Пишного, Османська імперія охопила більшу частину Південно-Східної Європи, Західної Азії та Північної Африки і стала світовою державою. Починаючи з кінця XVIII століття міць імперії зменшувалася з поступовою втратою територій та війнами. Прагнучи закріпити ослаблі соціальні та політичні основи імперії, Махмуд II на початку XIX століття розпочав період модернізації, впроваджуючи реформи у всіх сферах державного управління, включаючи військову та бюрократичну, разом з емансипацією усіх громадян.