Вихід фільму залишився в пам'яті кінофахівців як один з історичних вододілів. Стрічка, в якій французькі придворні XVI століття висловлюються на сучасному молодіжному жаргоні, нагадуючи критикам «панків», а замість розкішних костюмів з брижами носять рване спіднє, "«знаменувала падіння останнього оплоту вишуканого костюмованого мистецтва у кінематографі — історичного жанру»". Відмовившись від підходу до класики як архівіст «в рукавичках», Шеро заявив, що знімав "«що завгодно, але тільки не історичний фільм»" у традиційному розумінні слова. Глядачів у Каннах «Королева Марго» підкорила нечуваною для крупнобюджетного костюмованого фільму відвертістю у демонстрації «крові і плоті»: особливо багато суперечок викликав кривавий балет Варфоломіївської ночі і хитросплетіння сімейного інцесту в сімействі Валуа. «Королева Марго» започаткувала моду на приховане осучаснення історичних реалій, яку продовжили такі стрічки, як «Марія-Антуанета» (2006), «Принцеса де Монпансьє» (2010) та ін.