У 1670 роках з батьком переселився на територію Війська Запорозького, підвладну гетьманові І.Самойловичу. У 1677 одружився з дочкою білоцерківського полковника С.Палія. Брав участь у національно-визвольному русі проти польсько-шляхетського панування в Україні під проводом С.Палія у 1680 роках. На поч. 17 ст. У 1704 залишив Правобережну Україну і перейшов на службу до Мазепи. У 1704-08 був охочекомонним (компанійським) полковником. Після виступу Мазепи проти царя Антін опинився на боці гетьмана І.Скоропадського. Учасник бойових дій зі шведами 1708-09. З лютого 1710 (після смерті С.Палія) Антін — наказний білоцерківський полковник. У лютому 1711 гетьман І.Скоропадський видав універсал про надання йому білоцерківського полковництва. У січні-лютому 1712 виконував царський указ про зігнання населення з Правобережної України у Лівобережжя. Зі своїми козаками розмістився на території між р. Ірпінем і Дніпром, яка входила до складу Київського полку. У червні 1712 став київським полковником. У 1722-23 у складі козацьких полків брав участь у Перському поході російської армії. Володів великими маєтностями у Лівобережній Україні.