Рођен у Забрежју код Обреновца, где је његов отац радио као учитељ. Основну школу и Гимназију завршио у Ваљеву. На Филозофском факултету у Београду студирао Југословенску књижевност и упоредну историју светских књижевности са теоријом књижевности. Покренуо лист "Књижевна критика" 1927. године (изашло шест бројева). Пише књиге "Историјски преглед српске позоришне критике" (Сарајево, 1932.) и "Историја српског позоришта 1833 – 1936" (Ниш, 1936.), коју је наградила Српска краљевска академија из "Фонда Николе Чупића". Одлази као стипендиста француске владе одлази у Париз где проучава француску позоришну уметност, а потом пише докторску тезу "Утицај француског позоришта на српско позориште и драму", код ментора Павла Поповића. Ради као суплент II мушке гимназије у Сарајеву, до јесени 1934. када је пемештен у Мушку гимназију у Нишу, а потом бива именован за управника и главног редитеља Народног позоришта Моравске бановине у Нишу. По повратку у Београд, од 1937. до 1939. ради као професор III и IV гимназије у Београду, истовремено пишући књижевне критике у дневном листу "Правда" и као књижевни и позоришни критичар у часописима Летопис Матице српске и "Глас Матице српске". Рат 1941. године затиче га поново на месту управника нишког позоришта, где као резервни официр, бива заробљен. Провео је четири године у немачким логорима у Нирнбергу и Хамелбургу, где је водио заробљеничко позориште као редитељ и упавник. По повратку из заробљеништва, па све до пензионисања 1974. године, ради као професор IV гимназије у Београду. Сарадник је Енциклопедије Југославије, у издању "Лексикографског завода" у Загребу, за област позоришта, позоришне историје и књижевности, са мноштвом библиографских јединица.