Окупација у априлу 1941. га затиче на радном мјесту. Активно се прикључује Тринаестојулском устанаку као борац Рогамске чете Пиперског батаљона, из којег по слому устанка бива упућен, по налогу Партије, на градски терен тзв. „блок“ ради илегалног рада, у састав засебног Загоричког вода под командом кучког батаљона „Марко Миљанов“. По повлачењу НОП одреда из Црне Горе, крајем марта 1942. и њиховог преласка у Западну Босну долази до свеопшетег колапса ослободилачког покрета, чиме престаје и његово активно учествовање у НОП-у. Ухапшен је 18. априла 1942, а крајем истог мјесеца остаје и ван радног односа. Из злогласне Јусоваче пуштен је 20. јуна исте године, од када све до ослобођења Подгорице 19. децембра 1944, активно сарађује са НОП-ом повремено обављајући задатке од интереса за исти. До краја рата ,5. маја 1945, обављао функцију секретара сеоског НОО-Загорич.