Сретен Жујовић је искључен из Политбироа ЦК КПЈ и удаљен са свих функција на Петом конгресу КПЈ јула 1948. године. Налазио се краткотрајно у кућном притвору, а потом у остацима затвора Главњача у Београду. Био је строго изолован — није добијао никакву штампу и то је спровођено толико стриктно да су скидане и налепнице са шибица. У изолацији је ради `сламања` задржан две и по године, а да против њега није вршена никаква истрага. У време најтежих сукоба са Информбироом, се приступило решавању његовог случаја који је совјетска пропаганда непрекидно оживљавала. По Ђиласовој и Кардељевој препоруци му је дата документација о судском процесу против мађарског револуционара Ласла Рајка, да би се после тога изашло у сусрет и његовој жељи да добије све комплете "Борбе“ од дана његовог хапшења, на основу чега је увидео природу совјетске политике као империјалистичке и по сопственој жељи 11. новембра 1950. године је дао изјаву Централном комитету КПЈ, а затим слично упутио и "Борби“ где је говорио о својим заблудама и грешкама које је починио према КПЈ. На јавној конференцији за штампу 25. новембра 1950. године у присуству многобројних иностраних новинара, Жујовић је причао о својим заблудама, говорећи да је добио заслужену казну.