הבריטים הפעילו בחזית חיל משלוח. הוא הורכב מהקורפוס ה-16 הבריטי, אשר מנה בשיא גודלו שש דיוויזיות רגלים כאשר חמש מהן הועברו לזירה מגליפולי באוקטובר ובנובמבר 1915 לאחר כישלון מערכת גליפולי. הכוח הבריטי הכיל את הדיוויזיה ה-10 (האירית), שנותרה בזירה עד אוגוסט 1917, את הדיוויזיות ה-22, ה-26, ה-27 וה-28, שהיוו את גרעין הכוח הבריטי ונותרו בזירה עד לסיום הקרבות, ואת &lt;a href="%D7%94%D7%93%D7%99%D7%95%D7%95%D7%99%D7%96%D7%99%D7%94%20%D7%94-60%20%28%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%98%D7%A0%D7%99%D7%94%29"&gt;הדיוויזיה ה-60 (לונדון 2/2)&lt;/a&gt;, שהועברה לגזרה בדצמבר 1916 ועזבה ביוני 1918. במהלך מתקפת הווארדאר חולק הכוח הבריטי לשני גיסות והפך למעשה לארמייה לא אורגאנית. הקורפוס ה-12 שהכיל את הדיוויזיות ה-22 וה-26 והקורפוס ה-16 שהכיל את הדיוויזיות ה-27 וה-28. כל דיוויזיה הורכבה מארבע חטיבות ויחידות עזר הנדסיות ורפואיות. בין אוקטובר לנובמבר 1915 פיקד על חיל המשלוח הבריטי הגנרל צ'ארלס קרמייקל מונרו, בהמשך ועד למאי 1916 בריאן מהון וממועד זה ועד לנובמבר 1918 הגנרל ג'ורג' מילן. הבריטים הציבו בזירה את הכנף ה-16 של חיל האוויר המלכותי שצוותיה השתתפו בגיחות הפצצה באגם דויראן וכן ביעף הפצצה על סופיה.