За інформацією Гая Цезаря в Записках про Галльську війну (Книга XI), германські племена не мали верховних жерців та друїдів, до ритуалів байдужі та не справляють їх, а жертвоприношення не практикують. Разом з тим Тацит у своїх відомостях про германські племена надає іншу інформацію. Згідно з нею північні племена приносили в жертву верховному богові Вотану людей, але це явище доволі рідкісне. Напроти, тварин приносили в жертву іншим богам досить активно. Підтвердженням своїх слів Тацит приводить наступний випадок. Кімри та тевтони перед битвою провели ритуал та пообіцяли принести своєму богові покровителеві всю здобич. Після перемоги вони справили жертвоприношення: всі полонені разом із тваринами вбито, а матеріальні цінності розбиті на шматки та викинуті в річку. Наступного разу масове жертвоприношення провели після битви в Тевтобурзькому лісі, де германці вбили всіх полонених, в першу чергу командирів. Тацит, а з часом й інші дослідник підтвердили його слова, розповідав про давній ритуал вбивства певних категорій людей, де останніх топили в «жертовних болотах». До них відносили зрадників, боягузів, крадіїв та інших вагомих злочинців. Деяких з них попередньо вішали, а згодом кидали до озера чи болота, а інших відразу топили. Цей ритуал сягає корінням в часи до нашої ери, коли на тому етапі розвитку міфологічного світогляду люди вважали озера та річки пов'язаними з підземним світом богів та мерців.