У міжвоєнну добу Луцьк перебував у складі довоєнної Польщі. За даними польського перепису 1931 р., євреї становили 48,5% різноманітного багатокультурного населення міста, що налічувало 35 550 жителів. Унаслідок поділу Польщі між гітлерівською Німеччиною та Радянським Союзом на підставі таємного пакту Молотова — Ріббентропа західноукраїнські землі зайняла Червона Армія. Край зазнав радянізації в атмосфері терору. Органи НКВС позакривали політичні, комунальні та культурні заклади і заарештували ватажків єврейських громад. У червні 1940 р. органи держбезпеки викрили сіоністську організацію «Годронія» та ув'язнили її керівників. Польсько-єврейські сім'ї, які втекли в Луцьк із західної частини Польщі перед нацистським наступом, були зібрані та депортовані углиб СРСР разом з ешелонами розкуркулених поляків-християн. Близько 10 000 людей з Луцького повіту було відправлено «скотовозами» в Сибір чотирма хвилями депортацій у лютому, квітні та червні 1940 р.