На той час, як інші представники Ватикану зрозуміли, що богословські, а тепер і політичні перешкоди для повних дипломатичних відносин з Ізраїлем було в значній мірі подолано, минуло ще 5 років, перш ніж Іоанн Павло II вирішив втілити свої наміри в дипломатичну реальність. Після першої війни в Затоці 1991 року мирний процес у арабо-ізраїльських відносинах було поновлено. ООН визнала Ізраїль, а різні арабські держави встановили з ним дипломатичні відносини. Одночасно Радянський Союз і значна кількість держав відновили свої відносини з Ізраїлем (припинені після Шестиденної війни). Крім того, деякі провідні країни, такі як Китай та Індія, вступили в повні дипломатичні відносини з Ізраїлем, передусім для того, щоб бути учасниками багатосторонніх мирних переговорів.