El retaule que presideix la capella major -en origen, un frontal d'altar- és una de les obres mestres que alberga el Santuari i l'exemple més notable de la decoració preciosa de l'altar cristià en època romànica. Realitzat, pel que sembla, en temps del rei Sanç VI el savi, a la fi del , es tracta d'un conjunt de coure daurat i esmaltat, format per 39 peces d'esmalt, plaques i medallons, amb adorn de pedreria semi-preciosa. El programa iconogràfic representa a la Verge amb el Nen, els tetramorfs o símbols dels quatre evangelistes, els apòstols, els reis mags, l'escena de l'Anunciació de l'àngel a Maria i la figura de Sant Josep. Des que hi ha constància de l'existència d'aquesta peça, només ha sortit del Santuari en tres ocasions: en 1765 per ser netejat a Pamplona (segons resa la inscripció del mateix retaule), el 1979 pel robatori perpetrat per Erik el Belga, i en 2006 per ser exhibit temporalment en una exposició a Pamplona.