La primera investigació sobre Hollywood es va realitzar el 1947 i va ser presidida per J. Parnell Thomas. Entre les persones cridades a declarar hi va haver diferents persones que es van negar a declarar al no reconèixer la legitimitat del comitè per preguntar sobre la ideologia dels ciutadans. Un d'ells, Bertold Brecht va fugir a Europa però altres 10, coneguts com “Els Deu de Hollywood” van ser processats per desacatament i condemnats a un any de presó i mil dòlars de multa. L'actitud hostil per part de la premsa va aconsellar ajornar les sessions i mateix president del comitè va ser apartat per malversació de fons. L'any 1951, dins de l'ambient anticomunista generat per la Guerra de Corea, va començar una nova tanda de citacions que van ser caracteritzades per la delació i el pànic. Diverses persones citades van denunciar altres companys com a comunistes per tal d'evadir problemes amb el comitè. Fou el cas de Frank Tuttle, Elia Kazan, Robert Rossen, Lee J. Cobb, Sterling Hayden, o Marc Lawrence, entre d'altres. De forma paral·lela a les activitats del HUAC, els principals magnats del sector van establir les denominades “llistes negres” que van englobar uns 200 professionals que van ser vetats per la indústria. Molts professionals van haver d'emigrar dels Estats Units per poder continuar treballant.