Situace se podstatně změnila v roce 1266, kdy na papežovo pozvání přišel do Itálie Karel z Anjou, hrabě provensálský a bratr francouzského krále Ludvíka IX. Karel z Anjou porazil Manfréda v bitvě u Beneventa a poté se sám stal králem sicilským a neapolským. Nový sicilský král se stal hlasatelem nové křížové výpravy proti Byzanci a v roce 1267 uzavřel s papežem Klimentem IV. dohodu o přátelství. K dohodě se posléze připojil svržený císař Balduin II. Situace se pro Byzanc se nebezpečně vyhrotila, když organizátoři vojenského tažení na Balkán podpořili svou alianci vzájemnými sňatky. Balduinův syn Filip se oženil Beatrix, dcerou Karla z Anjou. Ke koalici se záhy připojil i Vilém II. z Villehardouinu, který se nemohl smířit s pokořující porážkou u Pelagonie a ztrátou panství na Peloponésu. Ten provdal svou dceru Isabelu, dědičku achájského panství za Filipa, syna Karla z Anjou.