Německá delegace na Pařížské mírové konferenci měla být zcela pod taktovkou německé vlády. Dostala své pravomoci a pokud by došlo na významná rozhodnutí musela konzultovat s vládou. Kabinet zcela milně soudil, že v Paříži dojde na jednání, která budou založena na 14. bodech prezidenta Wilsona. Němci zažili šok, když místo jednání jim spojenci rovnou předložili draft mírové smlouvy (později známé jako Versailleské smlouvy). Dokument zahrnoval označení Německa jako viníka války, výrazně omezil německou armádu a nařídil placení vysokých reparací. Delegace byla zavolána zpět do Německa na konzultace, které ale Němcům v ničem nepomohli. Konečná verze smlouvy byla německé vládě předložena 16. června 1919 s pětidenním ultimátem pro přijetí.