Imrédy oli koulutukseltaan lakimies ja aloitti uransa virkamiehenä Unkarin valtiovarainministeriössä. Vuodesta 1928 hän oli johtajana Unkarin kansallispankissa. Vuosina 1932–1935 hän oli valtiovarainministerinä Gyula Gömbösin äärioikeistolaisessa hallituksessa, ja palasi sen jälkeen kansallispankkiin pääjohtajaksi. Valtionhoitaja Miklós Horthy nimitti Imrédyn Unkarin pääministeriksi 14. toukokuuta 1938, kaksi kuukautta sen jälkeen, kun Saksa oli liittänyt Itävallan itseensä. Kehityksestä huolestunut Imrédyn hallitus pyrki rajoittamaan äärioikeiston toimintaa Unkarissa ja voittamaan länsivaltojen luottamuksen, mutta samanaikaisesti se myös sääti monia taantumuksellisia lakeja. Hallitus muun muassa rajoitti juutalaisten mahdollisuuksia toimia liike-elämässä ja eri ammateissa sekä sääti uusia rajoituksia kokoontumis- ja lehdistönvapauteen. Lopulta Imrédy omaksui myös Saksaan nojanneen ulkopolitiikan. Imrédy joutui eroamaan pääministerin paikalta 16. helmikuuta 1939, kun oppositio onnistui paljastamaan hänen salatut juutalaiset sukujuurensa.