По жељи Петра Куновчића, поред цркве изграђена је и једна гробница у којој су смештене кости које су пронађене приликом градње, а другу гробницу одредио је за себе, да се ту сахрани. На жалост, њега су Немци 1941. стрељали у Београду, а његова гробница послужила је власти Среза Вучитрнског, у доба откупа 1948, у њу су затварали људе због неиспорученог жита, а пре тога би у гробници уносили воду. Зна се да је једну ноћ у овој гробници са водом провео Бего Стамболић из Новог Села Маџунског. Пуким случајем наишао је Спасоје Церовина око поноћи, идући са посла из рудника Трепче, са упаљеном карбитном лампoм. Када се приближио цркви, чуо је запомагање. Изненађен, пришао је гробници и отворио бетонски поклопац и Бега Стамболића извадио и одвео га у кућу у којој је становао иза цркве, јер је његова кућа у Луг Дубници порушена 1941. од стране комшије Албанаца, па је становао у црквеној кући У априлском рату 1941. албански фашисти су одмах ударили на ову цркву, опљачкали је, уништили фреске, поломили прозоре, врата скинули, иконостас уништили, тако да су остали само голи зидови. Поред тога, попели су се да скидају кров са цркве, која је покривена бакарним лимом, али је један рушитељ, из породице Маљока или Буњака који су били главни носиоци рушења, пао са крова и на месту остао мртва. Захваљујући томе остао је кров на цркви. Уништено је украсно дрвеће које је било у кругу засађено, као и школски инвентар.