L'Occident va encoratjar activament la difusió del cristianisme, que estava inexorablement connectat amb la difusió de la cultura occidental. El sorgiment d'una cultura competitiva, la de l'islam, va provocar una reacció europea, sovint militar, però també d'altres maneres. Els europeus van traduir molts textos en àrab al llatí durant l'edat mitjana. Més tard, amb la caiguda de Constantinoble i la conquesta otomana de l'Imperi Romà d'Orient, seguit per un èxode massiu de sacerdots cristians i acadèmics grecs a ciutats italianes com Venècia, portant amb si tantes escriptures dels arxius romans d'Orient com pogueren, va ser reviscut l'interès dels estudiosos per la llengua grega, les seves obres clàssiques, temes i arxius perduts. Aquest ressorgiment, finalment, va portar a l'albada del Renaixement. Des de finals del segle XV fins al , la cultura occidental va començar a estendre's a altres parts del món per l'acció d'exploradors i missioners durant l'era dels descobriments, i pels imperialistes, des del fins al .