בשנת 1950 כוננה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם וייטנאם, לאחר שקיבלה עצמאות מוגבלת במסגרת האיחוד הצרפתי (צרפת המשיכה להוביל את מדיניות ההגנה ומדיניות החוץ של וייטנאם). בשנת 1954, הווייטנאמים קיבלו עצמאות מצרפת בעקבות מלחמת הודו-סין הראשונה, אולם המדינה חולקה לשני חלקים. ארצות הברית לא הכירה בממשלת צפון וייטנאם ופתחה שגרירות בדרום וייטנאם. מחשש לנפילת הדרום לידי הקומוניסטים, סייעה ארצות הברית לכוחות הדרום במלחמתם כנגד כוחות הצפון והווייט מין, ומאוחר יותר נכנסה למלחמה בצד הדרום. בשנת 1975 סגרה ארצות הברית את שגרירותה בסייגון ואנשיה פונו, ובעקבות כך נכנעה דרום וייטנאם נוכח הכוחות המתקדמים של צפון וייטנאם.