Det fanns en ambition hos Oscar Straus att försöka fånga det förgångnas glans i Straussarnas melodier och i finalen till andra akten förekom en liknande aktsfinal som i en fiktiv wieneroperett. Den franska översättningen av Léopold Marchand och Albert Willemetz gjorde två viktiga förändringar för att tillgodose paret Printemps-Fresnays smak: den manlige huvudrollen ändrades från tenor till talroll och handlingen flyttades till Paris, vilket gjorde att de tre akternas handling sammanföll med tre berömda världsutställningar i den franska huvudstaden (1867, 1900 och 1937). Pichlers namn ändrades till Grandpré och grevens till de Chalencay.