Vissa fraktioner vägrade att godta fredsvillkoren. Det var framförallt villkoret att parlamentsledamöterna i Dublin skulle svära trohet till den brittiske kungen som var omstritt. Många socialister var missnöjda med fredsvillkoren, inte minst för att det inte skulle skapa något nytt samhälle som man ville. När britterna hade lämnat den nybildade irländska staten, tog ett inbördeskrig vid. Bland andra Irländska republikanska armén stod emot frikårerna från den nybildade irländska fristaten. Kriget blev ett bittert krig som kom att vara fram till 1923 och kostade drygt 10000 människoliv. Inbördeskriget kom att skapa skiljelinjerna inom irländsk politik som i mångt och mycket gäller än, bland annat stod Eamon de Valera på IRA:s sida. Man tog över ett sargat och fattigt land och i denna vevan försökte man skapa en stark nationalism. En konstitution antogs 1937 med de Valera som arkitekt. de Valera, känd som varm förespråkare för gaeliska, införde gaeliska som första språk trots att majoriteten av invånarna bara pratade engelska. Man vidmakthöll även att den irländska fristaten skulle omfatta hela den irländska ön, något som gjorde många av invånarna i Ulster rädda för vad en "återförening" skulle kunna innebära.