Първите бели изследователи идват тук през 1805 г. с известната експедиция на Люис и Кларк. През следващите години ловци разказват за „кипяща кал“, „реки от пара“ и „вкаменени дървета“. Тъй като не са останали документирани доказателства от този период, хората са мислели, че това са измислени истории. През 1856 г. Джим Бриджър, трапер, също съобщава, че е виждал „врящи извори“ и „планини от стъкло и жълта скала“. Въпреки че и неговите разкази не са приети сериозно, те събуждат любопитството на геолога и изследователя Хайдън ("Ferdinand Vandeveer Hayden"), който през 1859 г. организира двугодишна експедиция. Тя достига реката Йелоустоун, но обилни снеговалежи принуждават участниците да се върнат. Избухналата гражданска война отлага проучванията за около 10 години, но след нея следват няколко успешни експедиции, които описват различни гледки и природни феномени. През 1871 г. Хайдън се завръща в района с втора, по-многобройна експедиция, спонсорирана от правителството. Този път експедицията приготвя доклад, към който прилага снимки и рисунки и успява да убеди Конгреса на САЩ да оттегли решението си за продажбата му на търг. На 1 март 1872 г. президентът Юлисис Грант подписва закон, с който провъзгласява създаването на националния парк Йелоустоун.