Град фигурира у "Хинерокловом" синекдему и у документу "Notitiae Episcopatuum" од око 840. Бискупија на Корикосу је била под бискупом суфраганом од Тарса, главног града римске провинције на Киликији Прима, којој је Корикос припадао. Од бискупа, Герман је био на Првом цариградском сабору 381. године; Салустијус учествовао на Савету у Ефесу 431, а синод је одржан у Тарсу 434; на Четвртом васељенском сабору био је митрополит Теодорус, који је потписао акте савета у његово име; Архелај је отишао на синод који је сазвао цариградски патријарх Менас 536. године; Кипријан је био на Другом цариградском сабору 553. године; а Јоанес је учествовао на Трећем цариградском сабору 680. и Трулском сабору 692. године. После Четвртог крсташког рата, Корикос је постао седиште епископа Латинске цркве, од којих је један, по имену Герардус, учествовао на сабору у Антиохији 1136. Корикос више није резиденцијално бискупијско насеље, а данас га Католичка црква наводи као насловно (титуларно) седиште.