Поезія 1847-1850 рр. — чотири рукописні книжечки поезій Тараса Шевченка, створені ним на засланні. Розміри: 6 × 9,7 см. Загальної назви рукопису немає. Кожна така книжечка вміщає поезії, написані за рік. Титульна сторінка кожної з них позначена роком: «1847», «1848», «1849», «1850». Кожна книжечка відкривається елегією, у якій підсумовується пережите за втрачений рік: "Думи мої.., А нумо знову віршувать.., Неначе степом чумаки.., Лічу в неволі дні і ночі…" Більшість поезій — про Україну, сучасну й козацьку та гайдамацьку. Але чимало й про заслання (неволю) і поневіряння в неволі, казахські степи та російську експансію на Казахські землі, свідком якої був поет, про зимівлю на острові Косарал й Аральське море (Арал Тенгизи), першим художником якого став Шевченко (Аральська описова експедиція).   Від українського Берестечка до форту Карабутак у Казахстані — простір польоту Шевченкової музи тих років.