Зведення київським воєводою Пронським замку у 1552 р. робить Білу Церкву центром староства. З 1570 року господарем тут стає князь Костянтин Василь Острозький, але мешканці убезпечені від утисків привілеями: у 1580 році польський король Стефан Баторій звільнив бояр і міщан Білої Церкви від всіляких податків «на вічні часи» (городяни повинні були будувати й утримувати замок, нести польову варту), а 1589 року міщани Білої Церкви одержали магдебурзьке право. Однак В.-К. Острозький того ж року домігся від короля його скасування і став вимагати виконання феодальних повинностей. У відповідь білоцерківці повстали.  1590 року їх повстання придушене, але з 1591 по 1593-й рр. вирує повстання Косинського, з 1596 — Наливайка. 1620 року Біла Церква знов отримала Магдебурзьке право. з 1647-го — Хмельниччина, зокрема, у 1651 році оборона міста від польського війська та підписання Білоцерківського миру. 1704-1709 рр. в місті — резиденція гетьмана Мазепи. Почалось (у 1706-му) спорудження Миколаївської церкви. 1712 рік Білоцерківщина знов відійшла до Польщі, місто оголошено староством. 1774 рік — коронний гетьман граф Францішек Ксаверій Браницький отримує Білоцерківське староство з 137-ма поселеннями й 450-ма десятинами землі «у довічне володіння» 1793-1799 роки Браницькі закладають в Білій Церкві знаменитий парк.