Venäjän–Persian sodan taustalla oli maiden kiista nykyisen Georgian alueesta. Venäläiset olivat ulottaneet valtansa Georgiaan jo vuosina 1722–1723 käydyn sodan aikana Pietari Suuren kaudella, mutta lyhyen miehityksen jälkeen alue luovutettiin takaisin Persialle. Myöhemmin samalla vuosisadalla Venäjän Katariina Suuri liittoutui Georgian Kakhetin ja Kartlin kuningaskunnat yhdistäneen Erekle II:n kanssa. Vuonna 1783 solmittiin Georgijevskin sopimus, jolla kuningaskunnista tuli Venäjän protektoraatteja. Georgian kuningas sai pitää asemansa, mutta hän vannoi uskollisuutta Venäjälle saaden myös sotilasapua. Sotilasapuun kuului venäläinen varuskunta Tbilisissä, joka kuitenkin vedettiin georgialaisten suureksi pettymykseksi pois ennen Persian šaahi Agha Muhammad Šahin sotaretkeä Georgiaan. Agha Muhammad voitti Ereklen joukot Krtsanisin taistelussa Tblisin lähistöllä vuonna 1795, minkä jälkeen kaupunki hävitettiin. Tuhansia kaupungin asukkaita vietiin orjuuteen Persiaan. Myöhemmin venäläiset vetosivat tapahtumiin osoituksena georgialaisten suojelun tarpeesta, vaikkakin tuhon oli osittain mahdollistanut heidän oma vetäytymisensä.