Однак від самого початку між сторонами виникли суперечності, які змусили польське керівництво вивести польську армію на Близький Схід. Після цього Москва взяла курс на консолідацію комуністичного табору в окупованій Польщі, створила 1942 залежну від себе Польську робітничу партію, а згодом — підпільну Крайову раду народову (КРН) та Армію Людову (АЛ). Із числа польських емігрантів 1943 в Москві було сформовано Союз польських патріотів (СПП) на чолі з В. Василевською і 1-шу Польську армію. Навесні 1943 уряд СРСР розірвав відносини з польським лондонським урядом під приводом «фальсифікації» останнім Катинської справи. На міжнародних конференціях у Тегерані і Ялті союзники погодилися з ультимативними вимогами голови РНК СРСР Йосипа Джугашвілі-Сталіна встановити східний кордон післявоєнної Польщі по «межі Керзона», а західний — по Одрі і Нисі Лужицькій (притока Одри); відповідно Помор'я та Пруссія відходили до складу Польщі, а західноукр. та західнобілорус. землі залишалися у складі СРСР.