Као што освета уступа место жељи за моћи, тако и национални политички сукоб уступа место малој породичној свађи. На пример, представа се отвара после Прве битке код Светог Олбанса (1455) и одмах драматизује договор између Хенрија и Јорка да ће династија Ланкастер после Хенријеве смрти пренети трон на кућу Јорка. Међутим, у стварности је овај споразум постигнут не Првом битком ко Сент Олбанса, већ Битком код Нортхамптона 1460. године, коју је Шекспир одлучио да не драматизује. Штавише, правна нагодба којом је Хенри пристао да се одрекне круне у корист Јоркове куће након његове смрти настала је због дуге парламентарне расправе, а не због личног споразума између Хенрија и Јорка, како је приказано у представи. Као таква, опсежна политичка расправа у трајању од пет година, која укључује готово све великаше у земљи, сажета је у представи у непосредан договор између двојице људи, што илуструје личну природу сукоба.