Jedním z přímých důsledků bratrského vypořádání bylo opuštění rodové rezidence v míšeňském hradu Albrechtsburg. Vévoda Albrecht od r. 1485 sídlil raději na svém hradě v Drážďanech, které r. 1500 učinil hlavním městem Saského vévodství. Kurfiřt Arnošt, který dělením o město Míšeň přišel, si nechal zřídit velkolepou renesanční rezidenci, dostavěnou teprve jeho potomky - zámek Hartenfels v Torgau v Kurfiřtském kraji. Dalším důsledkem bylo, že i když jediné vévodství mezi wettinskými zeměmi - vévodství Sasko-wittemberské (s kurfiřtskými právy) připadlo ernestinské větvi rodu, napříště se každý člen rodu Wettinů tituloval jako vévoda saský, ať už byl kurfiřtem, vládcem nad malým kouskem země či jen titulárním princem. Pouze kurfiřtský titul byl vázán na hlavu rodu a držen ernestinskou větví. Dalšími důsledky byl prohlubující se rozkol mezi oběma rodovými liniemi, který se projevil odlišnou politikou vůči císaři, která obě rodové pošlosti postavila proti sobě ve šmalkaldské válce a vyústila ve Wittenberskou kapitulaci, která odebrala Kurfiřtský kraj i hlas Ernestinům a již navždy jej předala do rukou Albertinů. Následné spory Ernestinů s Albertiny a četná dělení zemí mezi Ernestiny samotnými vedlo k oslabení nejen Arnoštových potomků, ale wettinského rodu jako celku.