Turci zanedlouho poté obsadili Budín, uherské hlavní město; od té doby je bitva u Moháče pro Maďary symbolem totální porážky. Na rozdíl od jiných velkých porážek maďarských dějin (bitva na Lechu, bitva na Slané, bitva u Világose) měla bitva u Moháče zničující a hluboké důsledky na několik staletí. Turecká okupace střední části Uherska trvala 150 let a ještě o dalších 200 let déle trvalo, než Maďaři získali v rámci rakousko-uherského vyrovnání opět (faktickou) suverenitu. Z určitého pohledu se Uhersko z následků bitvy zcela nevzpamatovalo nikdy – již se nikdy nestalo mocností na úrovni anjouovských Uher ve 14. století, a Maďaři, pod vládou Habsburků připravení o možnost suverénního vývoje v době osvícenství a počátků nacionalismu, zůstali jen relativně malým evropským národem, který už nedokázal ovládnout celé své historické teritorium (Karpatskou kotlinu) proti souběžně se obrozujícím Slovanům a Rumunům. Symbolickým i praktickým stvrzením důsledků moháčské katastrofy tak byla Trianonská smlouva určující okleštěné hranice maďarského národního státu – dnešního Maďarska.