Kenraali Mihail Aleksejev saapui Donin kasakkojen alueen pääkaupunkiin, Novotšerkasskiin marraskuussa 1917, tavoitteena vastavallankumouksellisten tukikohdan pystyttäminen. Hänellä oli Donin kasakkojen atamaanin, Aleksei Kaledinin tuki, joka oli noussut valtaan samana päivänä kun bolsevikit kaappasivat vallan lokakuun vallankumouksessa. Seuraavan kuukauden kuluessa useita korkea-arvoisia Venäjän armeijan upseereja, mukaan lukien Lavr Kornilov, Anton Denikin, Sergei Markov sekä antibolsevistisia poliitikkoja yhtyi Aleksejevin riveihin. Alun perin nimetystä ”Aleksejevin organisaatiosta” muodostui vuoden 1917 loppuun mennessä ”Vapaaehtoisarmeijaksi” kutsuttu järjestö. Aleksejev oli vastuussa hallinnollisista ja poliittisista päätöksistä, Kornilov nimitettiin asevoimien komentajaksi, ja Kaledin jäi vastuuseen Donin alueesta sekä kasakoista. Vuoden 1918 alussa Vapaaehtoisarmeijan vahvuus oli noin 4000 miestä, joista suurin osa oli entisiä upseereja. Kaledinin kasakkajoukot jäivät harvalukuisiksi, koska suurin osa kasakoista ei halunnut ryhtyä aseelliseen vastarintaan, eivätkä he luottaneet Vapaaehtoisarmeijalaisiin.