Док се данашњи филолози и класичари слажу у погледу фикционог карактера приче, још увек се води дебата о томе шта је служило као њена инспирација. Као што је рецимо случај са причом о Гигу, познато је да је Платон слободно позајмио неке од својих алегорија и метафора из старих традиција. То је навело бројне научнике да истраже могућу инспирацију за Атлантиду узимајући у обзир египатске записе о Минојској ерупцији, инвазију Народа са мора, или Тројански рат. Други су одбацили овај ланац традиције као мало вероватан и инсистирају на томе да је Платон створио потпуно фикционалну нацију као свој пример, ослањајући се на своју машту подстакнуту догађајима његовог времена као што је неуспешна Атинска инвазија Сицилије током 415–413 п. н. е. или деструкција Хелике 373 п. н. е.