Незадовољна релативно малим променама које је цар учинио након руске револуције 1905. године, Русија је постала жариште анархизма, социјализма и других радикалних политичких система. Доминантна социјалистичка партија, Руска социјалдемократска радничка партија (РСДЛП), прихватила је марксистичку идеологију. Почевши од 1903. године, дошло је до поделе у партији између два главна лидера. Тако су настали бољшевици (што значи већина) на челу са Владимиром Лењином, и мењшевици (што значи мањина) на челу са Јулијем Мартовом. Све до 1912. године, обе групе су наставиле да раде под називом РСДЛП (Руска социјалдемократска радничка партија), али су значајне разлике између Лењина и Мартова почеле да раздвајају партију. Не само да су се ове групе међусобно бориле, већ су имале и заједничке непријатеље, посебно оне који су покушавали да врате цара на власт. Након фебруарске револуције, мењшевици су преузели контролу над Русијом и успоставили привремену владу, али то је трајало само неколико месеци док бољшевици нису преузели власт у октобарској револуцији, познатој и као Велика октобарска социјалистичка револуција.