Спољни удари изазивали су снажан одјек у песнику. У његовом духу један за другим искрсавали су ликови јунака: Мићуновић, Батрић, Мандушић, Мартиновићи, Ђурашковићи, Раслапчевић, Томановић и заједно с владиком Данилом, игуманом Стефаном и сестром Батрићевом, сами се плели у венац слободе и отпора, који је песник посветио Карађорђу Петровићу, у ствари, самом устанку.