Слична пракса је већ раније била успостављена од стране Тојотоми Хидејошија који је од феудалних господара, као врсту таоца, захтевао да му се уступе породице, жене или наследници који би затим живели у Осака замку. Оваквом праксом контролисао је локалне даимјое и спречавао могуће побуне а после битке код Секигахаре и успостављање Токугава шогуната, ова пракса се наставила само са променом места, у Еду. У почетку се односила само на "тозама даимјое" (1635. године), да би се 1642. проширила и на "фудаи даимјое". Осим током периода осмогодишње владавине Токугаве Јошимунеа, овај закон је остао на снази све до 1862. године.