Тек 1850-их Бугари су започели сврсисходну борбу против Цариградске патријаршије. Борба између Бугара и грчких фанариота интензивирала се током 1860-их. 1861. године Ватикан и османска влада признале су посебну бугарску унијатску цркву. Како су грчки свештеници избачени из већине бугарских епископија крајем деценије, значајна подручја су отцепљена од патријаршијске контроле. Овај покрет обновио је изразиту бугарску националну свест код обичног народа и довео до тога да су Османлије 1870. године признали Бугарски милет. Као резултат тога, два покрета оружане борбе почела су да се развијају већ почетком 1870-их: Унутрашња револуционарна организација и Бугарски револуционарни централни комитет. Њихова оружана борба достигла је врхунац са Априлским устанком који је избио 1876. године. Резултат је био руско-турски рат (1877–1878) и довео је до