Пережив німецько-радянську війну та депортацію, у травні 1944 року з родиною виселений до Самаркандської області — колгосп ім. Леніна Пайарикського району. Протягом півтора року з родини від хвороб та голоду померло четверо людей. Працював в Самарканді на заводі «Червоний двигун». 1948 року закінчив Самаркандське ремісниче училище № 7, до праці спрямований в місто Нукус, по тому працював у Чарджоу. Працював у Пайарикському районі до 1954 року слюсарем на МТС, до 1972 року — в Самарканді у автотаксопарку.