I 1980'erne begyndte producenter som Hummel og Adidas at designe trøjer med stigende indviklede designs, da ny teknologi gav mulighed for skyggetrykning og nålestriber. Hummels særlige sæt designet til Danmarks fodboldlandshold til VM 1986 vakte røre i medierne, mens FIFA var bekymret over Moiré-mønstre i tv-billederne. Shorts blev kortere end nogensinde i 1970'erne og 1980'erne og havde ofte en spillers nummer på forsiden. I FA Cup-finalen 1991 stillede Tottenham Hotspur-spillerne op i lange posede shorts. Selv om det nye udseende blev hånet, havde klubber i Storbritannien og andre steder indført de længere shorts. I 1990'erne blev trøjedesignsene mere komplekse og prangende i farvekombinationerne. Beslutningerne om design kom af, at trøjerne skulle se gode ud, når de blev brugt som modeobjekter, men mange af disse designs fra denne æra betragtes i dag som de værste nogensinde. I 1996 indførte Manchester United en grå spilledragt som passede godt til jeans, men skiftede til et andet sæt undervejs i en kamp, da træner Alex Ferguson hævdede, at grunden til at hans hold tabte 3-0 var, at spillerne ikke kunne se hinanden på banen. United skiftede til andre farver i anden halvleg og scorede med det samme. De førende ligaer indførte også trøjenumre, hvor hver spiller får et specifikt nummer for resten af sæsonen. Et kort modefænomen opstod for spillere ved at juble over mål ved at løfte eller tage deres trøjer helt af for at vise politiske, religiøse eller personlige sloganer trykt på undertrøjer. Dette ledte til en beslutning fra International Football Association Board i 2002 om, at undertrøjer ikke må indeholde sloganer eller logoer; siden 2004 har det været strafbart for spillere at tage deres trøjer af.