Eduárd a tengerpart felé fordult, és szeptember 4-én elérte Calais-t, amely mindössze néhány kilométerre volt a flamand határtól, és a nagy kikötők közül a legközelebb esett Angliához. A várat Jean de Vienne tartotta, aki úgy vélte, ha télig kitart, az angolok kénytelenek lesznek feladni az ostromot. Eduárd azonban fakunyhókat építtetett katonái számára. A parlament biztosította a forrásokat, és 1347 nyarának közepén már harmincezer angol volt a város környékén. Eközben Lancaster hercege őszi hadjáratában feldúlta a Francia Királyság déli részét. Júniusban az angolok győztek a La Roche-Derrien-i csatában, és Blois-i Károly fogságba esett. Júliusban Fülöp katonái megközelítették a várost, de az angolok nem mozdultak erős védelmi vonalaik mögül, így képtelenek voltak megközelíteni Calais-t. Augusztus 2-án a francia sereg tábort bontott, és a város két nap múlva megadta magát. Calais kétszáz éven át angol kézben maradt.