A felkelők katonai parancsnokává George Washingtont választották, aki kiváló szervezőnek bizonyult, jó kapcsolatokat ápolt a kongresszussal és az államok kormányzóival és ügyesen válogatta tisztjeit, akikkel az önkéntesek seregéből ütőképes hadsereget hozott létre. Igen nagy gondot jelentettek a logisztikai problémák, mert sem a kongresszusnak, sem az államoknak nem voltak olyan anyagi forrásai, amiből megfelelően felfegyverezhette, ruházhatta, etethette, fizethette volna katonáit. Washington nem volt jó taktikus, a britek több alkalommal keresztülhúzták számításait. Stratégaként azonban kiváló tulajdonságokról tett tanúbizonyságot, hadmozdulataival négy brit inváziós hadseregen kerekedett felül. Stratégiájának köszönhetően 1776-ban kiszorították az első hadsereget Bostonból, és lényeges szerepet játszott a második és harmadik sereg megadásra kényszerítésénél Saratogánál (1777), illetve Yorktownnál (1781). Bár a britek meg tudták tartani New Yorkot és néhány kisebb várost, az ország területének döntő részét a felkelők (szóhasználatukkal patrióták) uralták.