A Szovjetunió megtámadásának idején már ez a típus képviselte a német páncéloserők gerincét (a hadművelet megindításának előestéjén a 3332 darab német páncélos közül összesen 965 volt "Panzer III"-as). A harci tapasztalatok azonban azt mutatták, hogy a szovjet KV–1-es és T–34-es típusok leküzdésére nem alkalmas. Ezt követően tovább növelték a páncélzatot, majd a továbbfejlesztett "KwK 39" típusú harckocsiágyút építették be, amely hosszabb volt, mint a korábbi, L/42 űrmérethosszú páncéltörő löveg. Bár a típus, korszerűsítését követően sem múlta felül a szovjet közepes és nehéz páncélosokat, képzett kezelőszemélyzetének és fejlett kommunikációs rendszerének köszönhetően, azonban megfelelő teljesítményt nyújtott és nagyban hozzájárult az 1940–1943 között elért német sikerekhez.