Ряд українських діячів культури виступав проти вивезення мистецьких цінностей, й боролися за їх збереження й створення загальнодоступних музеїв й картинних галерей. Вже у середині XIX сторіччя в Україні існували приватні музеї та «кабінети витончених мистецтв» при Харківському, Київському й Одеському університетах. В результаті зусиль громадськості у 1886 році у Харкові було відкрито перший в Україні загальнодоступний міський музей; й у 1907 році у Львові - міська картинна галерея. У обох нововідкритих музеях були значні відділи західноєвропейського живопису. Окремі представники інтелігенції на власні кошти збирали художні колекції з метою передачі їх рідному місту. Так, в основу зборів західноєвропейського живопису у Харківському музеї лягли колекції вихованців місцевого університету І. Є. Бецького та О.М. Алфьорова. У Києві твори західноєвропейських майстрів з 1870-х років набувало подружжя Ханенків. Напередодні Жовтневого перевороту у Росії 1917 року їх збірня вже була каталогізовані й намір власників передати його місту - зафіксовано в заповіті.