Grouchy aloitti sotilasuransa Ranskan tykistössä vuonna 1779, mutta sai siirron ratsuväkeen vuonna 1782. Neljä vuotta myöhemmin hänet siirrettiin kaartin rykmenttiin. Aatelistaustastaan ja suhteistaan hoviin huolimatta Grouchy vakuuttui vallakumouksen periaatteista ja jätti siitä syystä kaartin. Vuoden 1792 sodan käännekohdassa hänet nimitettiin everstiksi ratsuväen rykmenttiin, ja pian hän sai kenraalimajurin () arvon. Vuonna 1793 Grouchy osoitti kykynsä jälleen Vendéen taisteluissa, minkä johdosta hänet korotettiin divisioonan kenraaliksi. Pian sen jälkeen hänet otettiin viralta jalosukuisuutensa takia, mutta vuonna 1795 hänet palautettiin palvelukseen. Vuonna 1798 hän avusti Piemonten hallitusta Sardinian kuninkaan kruunun luovuttamisessa ja vuonna 1799 Grouchy osoitti suurta sotataitoa sotaretkellä Venäjää ja Itävaltaa vastaan. Novin ja pitkän vetäytymisen jälkeen hän haavoittui 14 kertaa ja jäi vangiksi. Vapauduttuaan Grouchy palasi Ranskaan.