Descontent amb el triomf de l'aixecament militar a Saragossa al principi de la Guerra Civil espanyola, Antonio decidí desertar i se'n va a Peñaflor per a acomiadar-se. El 29 de novembre se'n va al front de guerra, però es passa al bàndol republicà, a on s'integra en la "Centuria Francia" d'una milícia confederal de la CNT que estava composta per espanyols procedents de França. Antonio va participar en les batalles de Belchite, de Terol i de l'Ebre abans de fugir a refugiar-se a França. A aquí va ser reclòs en el camp de concentració de Sant Cebrià de Rosselló fins que va ser destinat, al cap de nou mesos, a treballs forçat com a llenyataire a Gujan e Mestràs, a on va conèixer a l'intel·lectual Amadeo Martínez García, amb qui es va escapolir, primer a Bordeus i després a Marsella, ciutat en què van ser arrestats i conduïts al camp d'Agde.