Abans de la seva finalització, l'edifici estava en intensa competició amb un projecte rival al 40 de Wall Street, dissenyat per H. Craig Severance, l'antic soci de Van Alen. Pensant que el Chrysler tindria 282 metres, Severance va afegir una bandera de quinze metres al seu edifici, augmentant la seva altura a 282,5 metres, i va reclamar públicament el títol d'edifici més alt del món. Però, Van Alen havia estat planejant durant mesos una manera per guanyar la cursa per ser l'edifici més alt. Va aconseguir obtenir el permís per instal·lar una agulla -o «vòrtex» com ell l'anomenava- de 56,4 m de longitud que va arribar a l'obra en cinc seccions i es va muntar en el més absolut secret a la planta número 65 de l'edifici. El 23 d'octubre de 1929, el dia anterior al Dijous Negre, que va marcar l'inici de la Gran Depressió, va pujar lentament l'agulla des de la corona fins al cim de la cúpula de l'edifici, procés que va durar noranta minuts i va fer que l'edifici arribés als 319 metres. Van Alen, que va presenciar el procés des del carrer, juntament amb els seus enginyers i Walter Chrysler, va escriure que «era com veure a una bella papallona sortir del seu capoll» .