Den murade medeltida kyrkan består av ett rektangulärt långhus, kyrktorn i väster samt smalare, rakt avslutat kor i öster med sakristia på den norra sidan. Tornet är från 1200-talets början och hörde ursprungligen till en romansk kärnkyrka från 1100-talets senare hälft. Under 1200-talets senare hälft eller omkring 1300 ersattes det romanska koret med nuvarande kor och sakristia. Långhuset tillkom vid 1300-talets mitt, och från denna tid är också den märkliga sydportalen utförd av den anonyme stenmästaren Egypticus. Tornet påbyggdes troligen vid samma tid. Kyrkan har putsade fasader och hörnkedjor samt omfattningar av huggen sten. Långhuset och det lägre koret täcks av branta sadeltak. Tornet har små ljudöppningar samt en åttkantig tornspira med klockvåning under skärmtak. Förutom långhusportalen finns ingångar på korets sydsida (spetsbågig perspektivportal) samt på tornets nordsida (tvåsprångig rundbågeportal). Långhuset täcks invändigt av två höga tältvalv. En hög och vid spetsbågig triumfbåge leder till koret, vilket täcks av ett tältvalv och upplyses av östväggens stora trekopplade fönster. Den kryssvälvda ringkammaren, med rundfönster i väster, nås via en smalare spetsbågig muröppning. Sakristian är tunnvälvd. Kalkmålningarna i kor och långhus är utförda av "Passionsmästaren" vid 1400-talets mitt. Kyrkan har restaurerats 1889 och 1953 - 1954 (arkitekt Olle Karth).