У XIV—XV століттях більшу частину Полісся долучено до Великого князівства Литовського (у 1310-1320-ті роки — Берестейська земля, у 1360-1370-ті роки — Чернігово-Сіверська земля), а менша (у верхній течії Прип'яті) — до Королівства Польського. У середині XVI століття, згідно з новим адміністративним поділом Великого князівства Литовського, українська частина Полісся потрапила до Волинського, Київського та Берестейського воєводств. Після Люблінської унії 1569 року північна частина Полісся була долучена до Берестейського, Мінського й Новгородського воєводств Великого князівства Литовського, а південна — до Київського, Волинського й Підляського воєводств Королівства Польського. Під час національної революції 1648—1676 років Полісся деякий час перебувало під контролем Війська Запорозького. 1657 року в північній частині Полісся сформовано Пінсько-Турівський полк. За Андрусівським договором (перемир'ям) 1667 року Правобережне Полісся залишилося під владою Речі Посполитої. Після поділів Польщі 1793 і 1795 років регіон відійшов до Російської імперії й з початку XIX століття входив до складу Волинської, Київської, Гродненської та Мінської губерній.