У периоду касне антике, Солун је био главни град римске провинције Македоније и дијецезе Македоније, као и седиште преторијанског префекта Илирика. Са губитком већег дела балканских територија услед словенских упада у 6. и 7. веку, власт префекта (на грчком "епарх") углавном је сведена на град са непосредном околином. Епарх је наставио да управља Солуном све до почетка 9. века када га је заменио стратег. Од Солуна, другог по величини града у Царству, формирана је посебна тема. Стратег Солуна по први пут се спомиње 836. године, али писмо цара Михаила II (820-829) франачком краљу Лују I Побожном (814-840) указује на постојање теме Солун већ 824. године. Историчар Ворен Тераголд предлаже оснивање теме око 809. године током противсловенске кампање цара Нићифора I (802-811) који је проширио византијску власт на овим просторима. Тераголд процењује трупе Солуна у 9. веку на 2000 људи. На истоку тема је проширена до реке Стримон и истоимене теме. На југу се граничила са темом Хелада негде у северној Тесалији. Њене западне и северне границе су неутврђене и често променљиве услед Византијско-бугарских и Византијско-словенских ратова.