От 55 пр.н.е. Петрей е заедно с Луций Афраний легат на управителя на испанските провинции Гней Помпей. На 2 август 49 пр.н.е. при Илерда двамата легати капитулират след пораженията им от Цезар и бягат в Гърция при Помпей. След битката при Фарсала Петрей бяга с Катон от Пелопонес в Северна Африка. Петрей служи и там като легат и има първоначално успехи заедно с Тит Лабиен в битката при Руспина на 4 януари 46 пр.н.е. против Цезар. След загубата на помпеяните при Тапс Петрей бяга заедно с нумидския цар Юба I. Когато няма изход от тяхното положение двамата се убиват в един чифлик при Зама: Петрей убива Юба при уговорен двубой и след това се самоубива с помощта на един роб.