След неуспеха на Лудендорф, идва ред на Фош да нападне. С две офанзиви на 18 юли и 8 август той изтласква силите на Лудендорф обратно до отбранителна позиция. На 6 август Фош е удостоен със званието маршал на Франция, докато засилва офанзивата си срещу германците, като не дава почивка нито на врага, нито на собствената си войска. В крайна сметка, германската армия, вече изтощена и намаляваща, е застрашена от разпадане вследствие революцията в Германия и е изоставена от съюзниците ѝ. Това принуждава Германия да моли за примирие, условията на които са диктувани от маршал Фош в името на Съюзниците на 11 ноември 1918 г. в Ретонд. На 26 ноември Фош се завръща в Мец вече успял да осъществи мисията в живота си – да върне Елзас и Лотарингия на Франция. Фош се застъпва за мирни условия, които да обезоръжат Германия, така че тя повече никога да не представлява заплаха за Франция. Той смята Версайския договор за твърде снизходителен към Германия и при подписването му в края на юни 1919 г. той заявява: „Това не е мир. Това е примирие за двадесет години.“ – думите му се оказват пророчески, тъй като точно след 20 години избухва Втората световна война.