За часів Кримської війни (1853—1856) Бойчо воєвода заради Болгарії забув про російські знущання, знову з четою став добровольцем у російській армії і взяв участь у облозі Силістри влітку. Після відходу російської армії з території Болгарії у липні 1856 року Бойчо не припинив боротьбу і розпочав самостійні дії проти османів у Балканських горах. Він дав поштовх до того, що й інші чети приєднались до військових дій і створили цілу гайдуцьку армію в тилу османських військ. Фактично проти османів була розпочата повноцінна партизанська війна, яка безперечно надала допомогу осадженим османами та західноєвропейськими військовими частинами російським військам у Севастополі. Це змусило сливенського бея Зейнил пашу розгорнути широкомасштабну війну проти гайдуків на Балкані, де відбулись значні бої. Після зради чета Бойчо була оточена, і сам Бойчо воєвода загинув у бою з османами в місцевості Косов камик біля колиби Череша або біля Белі бук на перевалі Хаїнбоаз на початку липня 1856 року.