У 1248 році Людовик IX організовує 7-й хрестовий похід згідно своєї клятви, даної їм під час хвороби. Маргарита супроводжувала чоловіка в цьому поході. Після короткої зупинки на Кіпрі експедиція досягла в червні 1249 року Єгипту. Після взяття хрестоносцями Дум'ята король передав управління містом своїй вагітній дружині, а сам з військом пішов до Каїру. Після нищівної поразки французів у битві біля Ель-Мансурі в квітні 1250 року Людовик потрапляє в полон до арабів. Керівники генуезьких і пізанських флотилій, що супроводжували хрестоносців, дізнавшись про цей розгром, збиралися терміново покинути Дум'ят. У цій обстановці королева Маргарита проявила витримку і мужність. Перед самими пологами вона змусила заприсягтися приставленого до неї лицаря-охоронця, що той відсіче королеві голову в разі неминучого полону її сарацинами. Наступного дня після народження нею сина Іоанна Трістана Маргарита закликає командирів флотів до свого ліжка, поруч з якою стоїть колиска з немовлям, і переконує їх залишитися. Маргарита також складає план порятунку французьких полонених на чолі з королем, згідно з яким в обмін на 400 тисяч ліврів і повернення Дум'ята вцілілі воїни і сам Людовик 6 травня 1250 року звільняються.