На початку XIV століття «лицар» з'являється і в молодій Литовській державі. Печатки з даним зображенням були широко вживані членами великокнязівської династії Гедиміновичів. Нащадки Гедиміна використовували безліч модифікацій «лицаря»: зі щитом і без, інколи меч змінювався на спис, положення руки з мечем «позаду» змінювалося на положення «над головою». Назва «Погоня» документально зафіксовано лише наприкінці XVI століття. Раніше герб тільки описувався: «озброєний муж (лицар) на коні» та ін. Литовськомовний варіант назви — «Вітас» — має ще старіше походження. З часу Кревської унії «лицар» остаточно замінює родовий герб династії «Колюмнів» («стовпи» також були витіснені литовським «хрестом» зі щита «лицаря»). При цьому меч займає класичне положення над головою вояка, стає сталим рух вояка у лівому напрямку (подібно «лицарю» Юрія Львовича). Отже, герб спочатку став символом династії (а потім і держави), яка претендує на перемогу, яка розширює свої володіння (лицар жене переможеного ворога). З часом, коли великокнязівський рід занепав, «лицаря» продовжували вважати символом Великого князівства литовського.