V Britsko-americkej vojne v rokoch 1812-1815 hral kanadský front dôležitú rolu. USA sa opakovane pokúšalo obsadiť Hornú aj Dolnú Kanadu, ale ich vpády boli odrazené. Významný bol v tomto ohľade postoj indiánskeho obyvateľstva, ktoré podporovalo skôr Britov (na britskej strane bojovali hlavné kmene z oblasti Veľkých jazier aj Tecumsehovej aliancie) a miestnych kolonistov. Na odpor sa postavili ako anglicky, tak francúzsky hovoriaci potomkovia Európanov. Zatiaľ čo u anglicky hovoriacich lojalistov sa to očakávalo, odpor Francúzov bol pre Američanov prekvapením, pretože očakávali, že ako de facto spojenci Napoleonovho Francúzska budú privítaní s otvorenou náručou. Québecskí Francúzi ale boli vo väčšine oproti katolíkom a Bourbonovcom naklonení rojalisti a sekulárny až protikatolícky polorevoluční režim korzického „samozvanca“ ich iritoval ešte viac, než Angličanov. Okrem toho Quebečania nezabudli, že to boli práve Američania, ktorí (ešte ako členovia Britského impéria) ostro odmietali Quebec Act a boli pre zničenie francúzštiny a katolicizmu na dobytých územiach. Vojny sa preto väčšinou nezúčastnili a ak áno, tak väčšinou na strane Britov. Vojna s USA skončila nakoniec uznaním "statu quo ante". Skončila tak posledná vojna, ktorú Kanaďania viedli na vlastnom území.