Мађарску сеобу у карпатски басен изазвао је напад бугарског цара Симеона на Византију (895). Цар Лав VI позвао је у помоћ Турке (Мађаре) који су живели источно од Бугара. Бугари су морали одустати од напада на Византију, али су подстакли Печенеге да нападну Мађаре са истока, док су сами Бугари везивали главне мађарске снаге. Како би избегли уништење, Мађари су под вођством Алмошевог сина Арпада прешли преко Карпата у Панонију (895/6. година). Панонија је тада била подељена између Доње Паноније (вазала Великоморавске кнежевине) и Бугара, а између су се простирала мочварна подручја (све до 19. века). Панонска низија била је периферија ове две државе. Ту су некада живели Авари. По неверодостојном опису Анонима из времена владавине краља Беле, Мађари су купили Панонију од последњег словенског владара Сватопулка за једног опремљеног коња. Већина Мађара је у Панонију, по традицији, ушла кроз кланац Верецке (Украјина) на Карпатима (он се у средњем веку називао Руском капијом). Тамо је 1896. године подигнут споменик као успомена на тај догађај. Порфирогенит пише да су Мађари населили простор између Дунава, Тамиша, Тисе, Мориша и Криша. Они су северне и западне Словене одвојили од јужних. Са њима су се у Панонију доселили и Хазари (Кализи) који су били муслиманске и јеврејске вере.