Почетак рата у Босни, српско становништво Скелана дочекало је неспремно. По избијању борби, у јединицу се јавио само један резервни капетан ЈНА, што је уз непостојање војне инфраструктуре отежало борбено деловање. Власт су преузели добровољци и бројне паравојне јединице (укључујући оне из Србије), па се рат водио, речима тадашњег команданта Скеланског батаљона, логиком ”да све што је муслиманско треба бити уништено”. Мобилизација становништва је била отежана, јер су мобилизазијски спискови остали у Сребреници, тада под контролом Армије Републике Босне и Херцеговине. До краја 1992, страдало је 163 бораца и цивила, а рањено је 83.