Хрељин значај расте након смрти цара Андроника и избијања грађанског рата у Византији. Он је господарио пространом облашћу у близини Солуна, другог по величини града у Византијском царству и располагао је приличним снагама. Хреља се укључује у грађански рат у Византији у време борби око Солуна. Повлачећи се према том граду, Кантакузин је упутио посланике великашу, упитавши га да ли је још увек пријатељски настројен према њему. Хреља је одговорио потврдно, али је недолазак српских снага у помоћ Кантакузину правдао страхом од напада супарничке стране на његове небрањене градове. Хреља је у замену за помоћ тражио град Мелник. Уз помоћ својих присталица у граду, Кантакузин је успео да га освоји, након чега је поново упутио позив Хрељи да му се придружи у нападу на Солун. Мелник је привремено остао под управом Кантакузиновог рођака Јована Асена. Како је Хреља и даље одуговлачио, Кантакузин се лично упутио ка његовој престоници са пратњом од свега 300 људи. Византијски цар дошао је Хрељи „на ноге“. Овај га је пријатељски дочекао. Утврђен је споразум, чији детаљи нису познати.