Una pau de compromís va arribar amb el tractat d’Utrecht el 1713 entre França i la majoria de les grans potències. França i els aliats van acordar que el net de Lluís XIV, Felip, es convertiria en rei Felip V d'Espanya, però que els trons de França i Espanya mai s'unirien. Mentre que els territoris de França romanien en gran part intactes, Espanya es va veure obligada a cedir el seu imperi europeu; les seves possessions italianes, incloent Nàpols, Milà i Sardenya, van ser cedides a Àustria, juntament amb Sicília, que va ser cedida a Savoia. Espanya també es va veure obligada a renunciar als Països Baixos espanyols a Àustria, i l'illa de Menorca i Gibraltar a Gran Bretanya. En els anys posteriors, molts d’aquests territoris italians, sobretot Nàpols i Sicília, tornarien al control espanyol. A canvi d'acceptar la pèrdua d'aquests territoris europeus de l'Imperi espanyol, Felip va poder mantenir la resta de l'imperi espanyol. Fins i tot després que es signés la pau, els catalans (que havien lluitat en contra de Felip durant la guerra, operant sota el lema "«Privilegis o Mort»") van continuar resistint després que els britànics es retiressin; Barcelona no va ser ocupada per les forces espanyoles fins a finals del 1714. Aquesta data (11 de setembre de 1714) es commemora com la Diada Nacional de Catalunya. Tot i això, bona part del país es trobava en un estat d'inestabilitat econòmica a causa del conflicte, independentment de quin candidat al tron espanyol es recolzés.