Estudià la carrera eclesiàstica. Va exercir com a mestre de capella a la catedral de Vic (el 1713), d'on marxà, potser com a represàlia per austracista, a exercir de mestre de capella a la catedral de València (24 de maig de 1714-1724) i Sevilla (1724-1767). En la seva llarga estada a aquesta darrera va renovar la capella, n'augmentà la qualitat i l'engrandí en quantitat: noves places per a 4 violins i 2 violons (1732), contractació de dos oboès i flauta travessera (1740). També es dedicà a la pedagogia musical, i és autor d'un dels tractats de música més rellevants del Barroc espanyol: "Guia Para los Principiantes que dessean Perfeycionarse en la Compossicion de la Mussica" (1726). Durant l’època a Sevilla s’influencia i té relacions amb Domenico Scarlatti, amb qui va compartir l’habilitat de modular de forma efectiva.