Efter at de protestantiske hære i Tyskland havde lidt det ene nederlag efter det andet, greb Christian 4. af Danmark-Norge nu til våben. Han pressede de protestantiske fyrster i Nordtyskland til at indgå i et forbund og lod sig vælge til kredsoberst for den Nedersachsiske Rigskreds. Sammen med sin forbundsfælde Ernst von Mansfeld planlagde han et felttog, som først skulle gå mod Thüringen og derefter mod Sydtyskland. Ligesom bøhmerne og Friedrich af Pfalz måtte Christian 4. også vente forgæves på nævneværdig støtte fra de andre protestantiske lande og fyrster. Hertil kom at han i sommeren 1626 stod overfor ikke bare en men to kejserlige hære, idet den kejserlige feltherre Albrecht von Wallenstein også havde opstillet en hær. Den 27. august 1626 led Christian 4. et knusende nederlag mod Tilly i Slaget ved Lutter am Barenberg, hvilket kostede ham støtten fra de tyske forbundsfæller.