vojnega kurata na soško fronto. Bil je ranjen, nato pa je zbolel še za kolero, po okrevanju je po koncu 1. svetovne vojne najprej vodil župnijo v Mirniku (ital. "Mernicco") ter skrbel za briške begunce, od 6. marca 1920 do smrti pa je bil vikar in župnik v Lazah v Nadiški dolini. Kot zvest učenec Ivana Trinka se je bojeval za ohranitev Slovenskega jezika v cerkvi in si zato nakopal sovraštvo krajevnih fašističnih oblasti. Z Jožefom Cramarom je bil vzor Francetu Bevku za roman o kaplanu "Martinu Čedermacu". Med Beneškimi Slovenci je nabiral in ohranjal narodno blago. Njegov protifašistični in do narodnoosvobodilne borbe naklonjen odnos kaže tudi njegov dnevnik v 3 zvezkih.