Prvo mednarodno kolajno si je priboril na Evropskem prvenstvu 1950 v Bruslju. Sredi belgijske prestolnice je odtekel čas 52.4 in zaostal le za Armandom Filiputom, s čimer je Sovjetski zvezi prinesel srebro. Na Poletnih olimpijskih igrah 1952 v Helsinkih je 400 m z ovirami premagal v času 51.3 in osvojil srebro, prvo mesto in olimpijsko zlato je pobral Američan Charles Moore. V Helsinkih je sodeloval tudi v teku na 400 m in štafeti 4x400 m, a ni bil tako uspešen. S sovjetsko štafeto je izpadel že v kvalifikacijah, medtem ko se je na 400 m uvrstil v četrtfinale, a tam nato ni nastopil.