Vladal je v težavnem obdobju napoleonskih vojn in razpada Svetega rimskega cesarstva. Po porazu v bitki pri Jeni leta 1806 je spretno krmaril med Francijo in njenimi nasprotniki in se na koncu nerad pridružil Napoleonovim nasprotnikom v nemški kampanji leta 1813 ("Befreiungskriege"). Po Napoleonovem dokončnem porazu je kot kralj zastopal Prusijo na Dunajskem kongresu, na katerem so se reševala politična vprašanja, ki so izhajala iz novega ponapoleonskega reda v Evropi. Odločno je sklenil združiti protestantske cerkve in poenotiti njihovo bogoslužje, organizacijo in celo arhitekturo. Njegov dolgoročni cilj je bil popolnoma centraliziran kraljev nadzor nad vsemi protestantskimi cerkvami v Pruski zvezi cerkva.