Po vypuknutí Februárovej revolúcie v roku 1917 patril Kerenskij k jej vodcom. Keď cár Mikuláš II. podpísal výnos o rozpustení Štátnej dumy 25. februára a 27. februára 1917 padla vláda, bol zostavený dvanásťčlenný dočasný výbor Štátnej dumy, členom ktorého sa stal aj Kerenskij. Pôsobil aj ako podpredseda Petrohradského sovietu robotníckych zástupcov (ktorý v tom čase bol svojim vplyvom vlastne paralelným vládnym orgánom). Neskôr zastával funkciu ministra spravodlivosti v takzvanej dočasnej vláde (na čele stál princ Georgij Jevgenievič Ľvov) a v apríli 1917 sa stal ministrom vojny a vojnového námorníctva.