Od tejto doby sa Janov nachádza vo sfére vplyvu Španielska a už nikdy sa v Stredomorí nestane veľkým hráčom. V roku 1528 boli zrušené politické práva neurodzených a štát od tej chvíle riadi len šľachta. Z Janova sa týmto stáva dedičná oligarchia . V roku 1571 sa zúčastňuje malý janovský kontingent bitky pri Lepante, ktoré je poslednou veľkou janovskou námornou bitkou. Cez svoju alianciu so Španielskom profituje Janov z bohatstva privážaného z Nového sveta- hovorilo sa, že zlato sa rodí v Novom svete, umiera v Španielsku a je pochované v Janove. Táto prosperita ale končí množstvom španielskych bankrotov. V roku 1768 je Janov donútený odpredať Korziku Francúzsku. V roku 1797 sa dostal pod vplyv napoleonskeho Francúzska a v roku 1805 je dokonca anektovaný. V roku 1815 bol Janov Viedenským kongresom prisúdený Sardínskému kráľovstvu a v roku 1861 sa tak stal súčasťou zjednoteného Talianska.