Po vypuknutí druhé světové války a německé okupace baltských zemí byly Němci zřízeny v těchto zemích protektoráty. Po bitvě u Stalingradu začali Němci s mobilizací mladých lidí ze svých baltských protektorátů jak do wehrmachtu, tak i na práce ve Velkoněmecké říši. Nábor baltské mládeže narazil na nechuť a odpor obyvatelstva, na který reagovali protektoři uzavřením vysokých škol a deportací inteligence do (za tím účelem narychlo budovaných) koncentračních táborů. Mezi prvními na jaře roku 1943 gestapem zatčenými Litevci, představiteli mládeže a pokrokové inteligence, byl i tehdy 47letý profesor vilniuské univerzity, básník, dramatik a literární kritik Balys Sruoga. Spolu s ostatními 47 zatčenými litevskými intelektuály byl Sruoga v březnu 1943 deportován do koncentračního tábora Stutthof (přezdívaného "Les bohů") umístěného nedaleko polského svobodného města Gdaňsk. S přibližující se Rudou armádou došlo 24. ledna 1945 k evakuaci tábora a vězni se pod dozorem Němců museli vydat na pochod smrti. V zuboženém tělesném stavu kdesi poblíž polského Goddentowa se dočkal konce druhé světové války.