Він з'явився у Москві в 1806 році як Федір Петрович Гаас. Вже в 1807 році його призначено головним лікарем престижної Паульської лікарні (лікарня Пауля). У 1809 і 1810 роках здійснив подорожі по Кавказу для вивчення мінеральних джерел (нині Кавказькі Минеральні Води). Досліджував джерела в Кисловодську, відкрив джерела Железноводська, перший повідомив про джерела в Єсентуках, хоча і не придавав їм важливого значення. Під час війни 1812 року проти Наполеона І працював хірургом у російській армії. Після війни і нетривалого перебування на батьківщині Гаас повернувся до Москви, де був приватним лікарем з 1814 по 1829 рік, отримав кваліфікацію сімейного лікаря вищої категорії. Він також добровільно працював у відпустках. У 1825 році за проханням московського генерал-губернатора взяв діяльну участь у ліквідації епідемії епідемічного висипного тифу у московських в'язницях. Разом зі своїм другом професором Полем влаштував тимчасову лікарню, де з успіхом ізолював і лікував хворих. Епідемію вдалося припинити. Посаду головного лікаря (штадт-фізика) московських в'язниць обійняв того ж року, хоча певний час противився цьому. У 1826 році його запрошено для боротьби з епідемічною очною хворобою і він вдало виконав покладене на нього доручення. Незабаром після цього князь Д. В. Голіцин, переймаючись створенням у Москві офтальмологічної лікарні, звернувся до Гааса з проханням стати членом особливого Комітету по влаштуванню такого закладу. Разом зі своїми однодумцями Гаас швидко це зробив, через 5 місяців лікарня запрацювала. Надалі він опікувався лікарнею до кінця свого життя.