Voldemaras efterträdare Mykolas Sleževičius, som residerade i Kaunas, fick ett stort statslån i Tyskland, en här mobiliserades och med polskt bistånd återställdes den borgerliga regeringen. Sin förste president fick Litauen i Antanas Smetona, som organiserat frihetsrörelsen under första världskriget. Sedan polackerna i april 1919 fördrivit bolsjevikerna från Vilnius, behöll de staden i stället för att överlämna den till Litauen. Ententen och Nationernas förbund försökte medla. Under Polsk-sovjetiska kriget 1919–1921 erövrade Sovjetunionen Vilnius från Polackerna 1920 men utrymde den i augusti samma år och överlämnades då till Litauen. Genom Suvlakifördraget 6 november 1920 uppträttades en neutral zon, inneslutande bland annat Vilnius. Tre dagar därefter ryckte polska friskaror under Lucjan Żeligowski in i zonen och upprättade där en autonom republik, Central-Litauen, som 1922 införlivades med Polen som vojvodskapet Wilno. Frågor om en folkomröstning i området föll och 15 mars 1923 erkändes Vilnius som en del av Polen. Huvudstaden i det nybildade Litauen flyttades då till Kaunas. 1924 erhöll Litauen i stället Memel.