Френските претенции са сериозни, тъй като документите за отказ на техните кралици нямат достатъчна тежест, з да анулират правата на кръвта. Още през 16657 г. Луи XIV заявява, че за него отказът на съпругата му е невалиден, тъй като зестрата ѝ не е платена. Две години по-късно той започва Деволюционната война срещу Испания, известна още като първа война за Испанското наследство. До голяма степен цялата външна политика на Луи се върти около този въпрос, но през 70-те и 80-те години Испания остава на заден план в плановете му. Така той е първият важен претендент за наследството.