След разкъсването на Сан Стефанска България от Берлинския конгрес, тук минава наложената граница на Княжество България с Източна Румелия по течението на р. Тополница и притока ѝ, спускащ се от старопланинското било – р. "Граматник" (Граматик, Грамотник, днес в средното си течение наричана Илиинска или Ѐленска река, тур. "Тузлу дере"), като граничният пост е на подбалканския път и село "Лъджане" (дн. Антон) заедно с Душанци, Копривщица и пр. остават 7 години извън Княжеството до Съединението на България в 1885 г.