Era fill de Josep Xaudiera i d'Isabel Bell-lloch. Ja de molt jove, amb setze anys es presentà infructuosament a l'oposició per la plaça d'organista de Sant Pere de Figueres. El 1804 entrà a l'orde mercedari, al convent de Girona, on rebé tant estudis de teologia, com de composició musical i d'orgue. Durant la Guerra del Francès s'integrà a la "Compañía de eclesiásticos regulares" que defensà el baluard de la Mercè de Girona; la caiguda de la ciutat el 1809 el portà a l'empresonament i l'exili a França, d'on no en tornà fins al 1814. Xaudiera s'establí a Barcelona, fou organista d'anomenada del convent de la Mercè i romangué en aquest càrrec fins al 1835, quan l'exlaustració general dels monjos i religiosos dissolgué la comunitat i el convertí en pensionista de l'Estat. Tornà a Girona, i el 1843 esdevingué titular de l'orgue de la catedral, plaça que retingué de per vida.