Burmalaiset ja britit ajautuivat pian kahnauksiin keskenään ja yhteenotot johtivat kaikkiaan kolmeen niin sanottuun anglo–burmalaiseen sotaan, jotka johtivat ensin alueiden menetykseen ja lopulta itsenäisen burmalaisen kuningaskunnan päättymiseen. Ensimmäinen anglo–burmalainen sota käytiin vuosina 1824–1826 ja burmalaiset menettivät sen tuloksena Arakanin briteille. Toinen anglo–burmalainen sota käytiin vuosina 1852–1853 ja sen myötä menetettiin puolestaan Pegu eli Ala-Burma. Toinen sota oli päättynyt kuningas Mindonin valtaannousuun. Mindon pyrki uudistamaan vielä Iravadi-joen pohjoisosat käsittänyttä kuningaskuntaansa. Maan uudeksi pääkaupungiksi perustettiin Mandalay vuonna 1856 ja kaupunki kehittyi viimeiseksi Burman suuruuden symboliksi, jonka liepeille perustettiin ase-, tekstiili- ja terästeollisuutta. Maahan kutsuttiin myös teknikkoja Ranskasta ja Italiasta, minkä lisäksi burmalaisia lähetystöjä vieraili länsimaissa tunnustuksen saamiseksi Burman itsenäisyydelle. Mindonin seuraaja Thibaw oli kuitenkin huomattavasti isäänsä heikompi. Epäonnistunut diplomatia brittien kanssa johti kolmanteen ja viimeiseen anglo–burmalaiseen sotaan vuonna 1885. Thibaw jäi brittien vangiksi ja hänet karkotettiin brittien hallitsemaan Intiaan. Lainsäädännöllisesti Burma liitettiin brittiläiseen Intiaan vuonna 1897.