Za první republiky byl soukromým lékařem v Spišské Nové Vsi. Kvůli židovskému původu musel po vzniku Slovenského státu tohoto povolání roku 1939 zanechat. Krátce dělal pod Tatrami lázeňského lékaře, ale i to mu bylo znemožněno. Začal tedy pracovat jako nosič na chatě svého přítele a častého spolulezce Štefana Zamkovského. Později pracoval jako železniční údržbář. Posléze byl internován v táboře nucených prací, odkud utekl k partyzánům, kteří se pohybovali v oblasti Koprové doliny a utvořili oddíl "Vysoké Tatry". Svůj poslední tatranský výstup uskutečnil 7. listopadu 1944, tedy na výročí VŘSR, když na Kriváni vztyčil navzdory německé okupaci země rudou vlajku. Jako lékař – humanista ošetřil i zajatého zraněného německého vojáka jménem Gerald Schacht. Ten utekl a přivedl německou jednotku. V bunkru pod Kriváněm (Grúnik, pamětní tabule) Zoltán Brüll zahynul spolu se zraněnými, které ošetřoval. Před smrtí ještě si údajně sám obvázal střelnou ránu.