Od roku 1937 se Japonci vojensky angažovali v Číně. Po porážce Francie v roce 1940 si na nově nastoleném slabém režimu ve Vichy vynutili svou přítomnost v části Francouzské Indočíny. Francouzské oslabení v Indočíně rovněž využili Siamci (Thajsko) a po Francouzsko-thajské válce získali část jejího území. Japonská expance v Indočíně však narazila na odpor Spojených států, které začaly společně s Brity a Nizozemci Japonsko nekompromisně hospodářsky sankcionovat. Aby si Japonci zajistili hospodářskou nezávislost, rozhodli se vojenskou silou převzít surovinové zdroje v Jihovýchodní Asii a pro jejich zajištění expandovat i v Tichomoří. Akci spustili na začátku prosince 1941 současným přepadením amerických základen v Tichém oceánu včetně Pearl Harboru a Filipín, útokem na Hongkong a Malajsko skrz Thajsko. Ovšem se Siamem se válčilo jen krátce, neboť by to ohrozilo nezávislost tohoto království. Boje byly zastaveny a Thajsko s Japonskem muselo uzavřít nucené spojenectví. To po válce ulehčovalo thajsku vojenskou situaci (nemuselo odevzdávat zbraně spojencům).