Nejvýznamnější stranou konfliktu je vláda prezidenta Bašára al-Asada, která se snaží potlačit povstání a udržet si nebo znovu získat kontrolu nad pokud možno velkou částí země. Na její straně stojí velká většina obyvatel alávitského vyznání a většina příslušníků ostatních náboženských menšin. Vojenskou, finanční a materiální podporu ze zahraničí dostává především od Ruska, Íránu a šíitské organizace Hizballáh z Libanonu. Rusko má v Sýrii zhruba 5 000-10 000 příslušníků svých ozbrojených sil včetně leteckého personálu, kromě toho působí v zemi větší počet ruských vojenských poradců. Dále se konfliktu účastní syrští Kurdové, kteří usilují o co největší autonomii až samostatnost svých zčásti roztříštěných teritorií. Ze zahraničí se jim dostává podpory mj. od Spojených států, které v březnu 2017 vyslaly do Sýrie kolem 950 vojáků za účelem boje proti Islámskému státu a zřídily svoji základnu u severosyrského města Manbidž. V současnosti je zde asi 2000 příslušníků amerických ozbrojených sil. Kurdové jsou však od začátku roku 2018 terčem zesílených útoků ze strany Turecka, zvláště v oblasti města Afrín na západ od řeky Eufratu. Turecká armáda obsadila Afrín a okolí v březnu 2018. V určitých fázích ozbrojeného konfliktu spolupracovali Kurdové také se syrskou armádou, zvláště při dobývání Aleppa.