Po začátku první světové války sloužil jako štábní důstojník Severozápadní fronty ve velitelství 27. armádní jednotky. Od prosince 1914 sloužil ve velitelství 26. armádní jednotky, zúčastnil se různých bitev a rychle postoupil v hodnostech: v březnu 1915 byl povýšen do hodnosti poručíka, od léta 1916 sloužil jako plukovník na Jihozápadní frontě. V únoru 1917 v Rusku vypukla Únorová revoluce a Petrohradský sovět vydal významný Rozkaz №1, který byl považován za začátek rozpadu Ruské armády. Jako striktní monarchista ihned odmítl nová pravidla, cestou exekucí bolševických propagátorů zachoval disciplínu ve svých jednotkách, a byl schopen bojovat proti Němcům až do srpna 1917. Ale po říjnové revoluci a příměří s ústředními mocnostmi byl nucen rezignovat. Pozici velitele pěchotní divize, kterou mu nabídla nová vláda, odmítl. Místo toho kontaktoval Michaila Vasiljeviče Alexejeva, který začal formovat antibolševické jednotky v oblasti Donu. Drozdovskij slíbil, že zformuje dobrovolnickou jednotku na Rumunské frontě a připojí se k Bílé armádě.