Den 14 januari 1814 slöt Sverige och Danmark freden i Kiel, där Danmark tvingades avstå Norge, som skulle bli en del av Sverige. Norrmännen vägrade emellertid att gå med på detta och utropade 17 maj samma år en dansk prins till norsk kung. Efter ett kort krig mellan Sverige och Norge (26 juli–14 augusti) tvingades denne dock abdikera (10 oktober) och Sveriges kung blev även kung av Norge. Norge kom dock inte att bli en svensk provins, utan utgjorde ett eget kungarike i union med Sverige. Denna varade fram till 1905, då det norska Stortinget den 7 juni sade upp den. Efter förhandlingar mellan Sverige och Norge upplöstes unionen formellt 1 november och den 18 november valdes ånyo en dansk prins till kung av Norge – landets första egna kung sedan 1380. Sedan dess har Norge återigen varit en självständig monarki. Under andra världskriget ockuperades landet av Nazityskland (1940–1945) och kungen och regeringen flydde då till Storbritannien. Kungen vägrade dock gå med på de tyska kraven på att abdikera och var, under hela den tyska ockupationen, Norges lagliga statsöverhuvud.