Раскол између Тита и Стаљина 1948. године је значио да је Југославија могла да развија блискоисточну политику какву је она желела без уплитања Совјета. Због тога су се односи са Египтом побољшали у наредном периоду. Но, праву прекретницу у развоју односа је представљао државни удар Слободних официра којим је 1952. године смењен краљ Фарук I и успостављена нова власт чији су се циљеви поклапали са циљевима Југославије. Због тога се у наредном периоду настављају добри односи, који постају још бољи након што је Гамал Абдел Насер преузео власт од дотадашњег председника, Мухамада Нагиба. Због односа који су постојали све бољи, тадашњи представник у Каиру Марко Никезић је предложио да се вође двеју држава сусретну, што се и догодило на палуби Галеба у Суецком каналу 5. фебруара 1955. године. Састанак је помогао да приближи вође јер се на њему говорило о истим проблемима које њихове државе имају, због чега су обе стране изразиле жељу за даљом сарадњом, што се и обистинило - након састанка је дипломатскa мисијa СФРЈ у Каиру подигнутa на ниво амбасаде, успостављена је директна авио линија између Београда и Каира, у Београд је дошла мисија из Египта у којој је био и министар трговине Хасан Мареј ради испитивања могућности даље економске сарадње, а крајем те године Тито долази у прву званичну посету Египту и дочекује Нову годину у Луксору.