По капитулацији Југославије упућен је од Централног комитета Комунистичке партије Хрватске (КПХ) у Сплит ради учешћа у организовању устанка. Године 1941. активно се прикључио Народноослободилачкој војсци Југославије (НОВЈ). Од јуна до септембра 1941, руководио је СКОЈ-евским курсевима у Сплиту, а које је организовао Покрајински комитет КПХ за централну Далмацију. Од јуна 1941. уређивао је илегалан лист „Наш извјештај“. У фебруару 1942. био је именован за секретара Месног комитета КПХ Сплит, а затим за секретара Агитпропа при ПК КПХ за централну Далмацију. У јулу 1942, Леон је по задатку КПЈ учествовао у организовању жетве у Далмацији, а у августу 1942. је био предавач на СКОЈ-евском курсу који је организовао Обласни комитет СКОЈ-а. У септембру 1942. био је постављен за референта за војнопозадинску службу при Штабу Четврте оперативне зоне НОВЈ. Године 1943, био је предавач на партијском курсу у Ливну. Исте године био је један од оснивача и уредник партизанског листа "Слободна Далмација". У јуну 1944. учествовао је у организовању Првог конгреса културних радника Хрватске у Топуском. У августу исте године, учествовао је са рефератом на Конгресу правника антифашиста Хрватске. Био је постављен за члана Агитпропа при ЦК КПХ, а затим за прочелника Управног одељења при Земаљском антифашистичком вијећу народног ослобођења Хрватске (ЗАВНОХ). Од 1944, био је руководилац одељења за управу ЗАВНОХ-а. Након рата додељена му је Партизанска споменица 1941.