Поручник Војислав М. Гарашанин, родио се у Паризу, где је завршио основну школу и гимназију, да би се у Београду 1910. уписао на Војну академију. Као наредник-питомац Војне академије учествовао је у Првом балканском рату, а као потпоручник у Другом балканском рату, у ком је био рањен. У Првом светском рату рањен у обе руке наставио је да командује својом четом на Иверку, где је погинуо 6/19. августа 1914. У писму рођаку Радоју П. Радојловићу, неколико дана пред објаву рата описао је свечаност одликовања заставе његовог пука орденом Карађорђеве звезде са мачевима: „Чинило ми се да нам се сваком посебице и свима скупа исплаћују труд, пажња, губитак, брига и да се црвеном траком високог одликовања, сва проливена крв диже и освећује до степена божанскога венца којим се увија копље заставе, то знамење Отаџбине, како би тај венац служио за пример и полет будућим покољењима. А можеш мислити како сам се гордо осећао кад сам се сетио да је та црвена трака наше пуковске тековине упила неколико капи моје крви - и та помисао ме је учинила бескрајно срећним и задовољним, утолико пре што сам осећао као жеђ да још више, још потпуније за свој пук дам“ .