Pocházel z anglické rodiny, která se v 17. století usadila v Irsku, byl druhorozeným synem Williama Rowleye (†1704). Do námořnictva vstoupil jako dobrovolník v roce 1704, za války o španělské dědictví bojoval ve Středomoří pod velením admirála Johna Norrise. Po válce dosáhl hodnosti kapitána (1716), u břehů severní Afriky bojoval proti pirátům, poté sloužil u břehů Irska a v letech 1728–1741 byl mimo aktivní službu. Znovu byl povolán na počátku války o rakouské dědictví a v roce 1743 byl povýšen na kontradmirála. Měl významnou účast v nerozhodné bitvě u Toulonu (1744) a po odvolání obou vrchních velitelů Mathewse a Lestocka dosáhl hodnosti viceadmirála (1744) a sám se stal vrchním velitelem ve Středomoří (1744–1747). Nadále se aktivně zúčastnil bojů proti Francii a Španělsku, v roce 1747 byl povýšen na admirála. V souvislosti s bitvou u Toulonu byl také členem válečného soudu nad kapitánem Richardem Norrisem, byl ale obviněn z předpojatosti kvůli svým přátelským vztahům k Richardovu otci Johnu Norrisovi, pod nímž dříve sloužil.