משנת 1947 עד 1971, בנגלדש הייתה חלק מפקיסטן: כמזרח בנגל עד 1955, ומשנת 1955 עד 1971 כפקיסטן המזרחית. היחסים בין שתי הפרובינציות (פקיסטן המערבית והמזרחית) הפכו מתוחות בגלל היעדר הכרה רשמית בשפה הבנגלית, דמוקרטיה, אוטונומיה אזורית, חלוקת משאבים לא אחידה, אפליה עדתית ומאמצים ממשלתיים לא יעילים לחסל את השפעות הציקלון בולה, שגרמו נזק קשה במזרח פקיסטן. בגלל סתירות אלה פרצו מהומות במזרח פקיסטן, שהביאו בסופו של דבר למלחמת אזרחים ועצמאות מחוזית. במרץ 1971 הצבא הפקיסטני השיק את מבצע הזרקורים שמטרתו היה לחסל את האינטליגנציה של מזרח פקיסטן, פעילים פוליטיים, הינדים ומיעוטים אחרים. מספר הבנגלים שנהרגו על ידי חיילים פקיסטנים נותר שנוי במחלוקת: על פי הערכות שונות, 300,000 עד 3 מיליון בני אדם מתו; כ-8–10 מיליון איש הפכו לפליטים בהודו. שוטרים וחיילים בנגלים רבים התקוממו והקימו כוחות פרטיזנים, המוקטי באהיני, שנעזרו על ידי הודו וברית המועצות. כאשר הוכרזה מלחמה בין הודו לפקיסטן בדצמבר 1971, הצבא ההודי הביס את היחידות המזוינות הפקיסטניות במזרח פקיסטן והמדינה העצמאית של בנגלדש הוקמה.