הבריטים תכננו לפנות את סומלילנד הבריטית עד דצמבר 1939 במקרה שתפרוץ מלחמה עם איטליה. אך לאחר הכרזת המלחמה האיטלקית, החליט ראש המטה הכללי, הגנרל אדמונד איירונסייד, כי יש להגן על המושבה למרות הכול, ולבצר את בירתה ברברה. ראש פיקוד המזרח התיכון הבריטי, גנרל ארצ'יבלד וייוול, אמר אף הוא, כי נפילת המושבה לידי האיטלקים, עלולה להוות מכה מורלית קשה, ולשמש כבסיס להמשך המתקפה האיטלקית נגד המאחזים הבריטיים ביבשת אפריקה. בפיקודו של ויוול עמד כוח צבאי מצומצם, והוא היה זקוק לרובו הגדול כדי להדוף את המתקפה האיטלקית הצפויה על מצרים. עם זאת, יכול היה ויוול לסמוך על נאמנותם וסיועם של לוחמי גרילה אתיופים, שמעולם לא הניחו את נשקם. חלקם לחמו עוד משנת 1937 בתוך אתיופיה עצמה, באזורי אנקובר, ג'מה, בגמדר ובמיוחד בגוג'ם, ואחרים נאספו וקיבלו הדרכה וחימוש בריטי באזורי השלטון הבריטי בקניה ובסודאן, לשם הגיעו כפליטים לאחר סיום המלחמה האיטלקית-אתיופית.