האמריקאים לא פסחו על האי הקטן איוו ג'ימה, שכן הם רצו בו כבסיס למטוסי הקרב שליוו את המפציצים. למעשה הוא שימש בסופו של דבר כבסיס לנחיתות חירום של מפציצי ה-B-29. היפנים ידעו שלא יעלה בידם לנצח בקרב, אך הם נקטו באסטרטגיה לגרימת אבדות רבות ככל האפשר לאמריקאים. כלקח מהקרב על סאיפאן הם הכינו עמדות מבוצרות רבות על האי, כולל בונקרים ותעלות קשר. חיל הנחתים תקף את האי החל מה-19 בפברואר 1945. בתחילה לא גילו היפנים כל התנגדות, ואפשרו לכוחות גדולים של האמריקאים לנחות, ובכך יצרו מטרות רבות יותר לפני שהאמריקאים ספגו באש עזה מהר סוריבאצ'י ולחמו במשך כל הלילה עד שכל ההר הוקף. במשך 36 הימים הבאים, נלכדו היפנים בכיס שהלך והצטמצם, אך הם בחרו להילחם עד הסוף, כך שבתום הקרב שרדו רק 1,000 לוחמים יפנים מתוך 21,000 שאיישו את האי בתחילתו. הנחתים האמריקאים ספגו 25,000 אבדות. קרב איוו ג'ימה היה לסמל איקוני בתולדותיה של ארצות הברית כדוגמה לגבורה בקרב פנים אל פנים נואש.