Авіаційне угруповання Люфтваффе на континенті було посилене за рахунок резервів, попри нагальній потребі в літаках у бойовищі під Сталінградом. Угруповання, що об'єднали в повітряний корпус «Туніс» відповідало за усі повітряні операції над Африкою. До корпусу увійшли два підрозділи, оснащені винищувачем Focke-Wulf Fw 190, перекинуті з узбережжя Ла-Маншу. Таким чином, німці досягли тимчасової переваги в повітрі над британськими та американськими ПС в Африці. Окрім того, що німці мали у своєму розпорядженні найсучасніші винищувачі, які діяли з добре підготовлених баз та аеродромів, тоді як його супротивники були змушені користуватися імпровізованими злітними майданчиками та потерпали від труднощів розтягнутої та розосередженої на північно-африканських просторах системи постачання.