Rodil se je v plemiški družini. Kot poročnik carske armade se je v 1. svetovni vojni boril proti Nemcem in bil ujet. Leta 1917 je pobegnil iz nemškega ujetništva in se pridružil ruski revoluciji. Naslednje leto je postal član Ruske social-demokratske delavske stranke (boljševikov). Tega leta se je tudi pridružil rdeči armadi ter hitro napredoval. Postal je vojaški komisar moskovskega področja, nato poveljnik 1. in 8. armade na južni fronti. Leta 1919 je poveljeval 5. armadi na vzhodni fronti, kjer je s svojimi akcijami odločno pripomogel k zmagi nad bivšim carskim admiralom Kolčakom, ki je v Omsku ustanovil svojo vlado. Naslednje leto je kot poveljnik kavkaške fronte vodil operacije proti belim ob severnem Donu in porazil enega od vodilnih poveljnikov bele garde, nekdanjega načelnika štaba carske vojske generala Denikena. Nato je poveljeval kavkaški in zahodni fronti ter se boril proti poljski vojski generala Pilsudskega. Kot poveljnik 7. armade je leta 1921 pomagal zadušiti upor mornarjev v mornariški bazi v Kronštadu. Leta 1922 je postal poveljnik zahodne fronte. Po končani revoluciji je leta 1925 postal član revolucionarnega vojnega sveta nato pa načelnik štaba rdeče armade. V letih 1931−1937 je bil namestnik ljudskega komisarja za obrambo in namestnik predsednika Revolucionarnega vojaškega sveta Sovjetske zveze.