Orlando je zastopal Italijo na mirovni konferenci v Parizu leta 1919 s svojim zunanjim ministrom Sidneyem Sonnino. Znan je bil tudi kot »premier zmage«, ker je v prvi svetovni vojni skupaj z antantimi silami premagal centralne sile. Bil je tudi član in predsednik ustavne skupščine, ki je italijansko kraljevino spremenila v republiko. Poleg svoje pomembne politične vloge je Orlando znan tudi po svojih delih o pravnih in sodnih vprašanjih, ki štejejo več kot sto del (Orlando je bil profesor prava).