Simon József és Bretter Amália (1852–1923) fia. Az érettségit követően bevonult katonának, s mint egyévi önkéntes szolgált az akkori császári és királyi 38-ik gyalogezredben. A második búr háborúban a búrok oldalán harcolt, és a Helpmavaar-szorosnál vívott csatában súlyosan megsebesült. A búr hadsereg őrnagyaként tért haza, majd ezt követően több hazai lap riportere, majd külpolitikai munkatársa, a "Budapesti Hírlap" külső munkatársa lett. 1910-től haláláig a "Pesti Hírlap" munkatársaként és külpolitikai rovatvezetőjeként dolgozott. Haditudósító volt az első és második Balkán-háborúban, valamint az első világháborúban is. A Magyarországi Tanácsköztársaság bukása után hónapokig Bécsben élt, ahol osztrák államférfiakkal, Karlsteinben az internált kommunista népbiztosokkal készített interjúkat. 1921-ben Prágában meginterjúvolta Edvard Beneš cseh külügyminisztert, aki ekkor fogadott először magyar újságírót. Tárcáit, cikkeit a "Soproni Napló" (1910), a "Világ" (1913–1916), a "Pester Lloyd" (1915–1916) és a Budapesti Napló (1908–1910) közölte. Utolsó hónapjait a Pajor Szanatóriumban töltötte. Halálát gyomorrák okozta.