1947. szeptember 1-jétől a névlegesen főszerkesztőként szereplő Kacsó Sándor mellett valójában ő a "Romániai Magyar Szó" című központi magyar napilap felelős szerkesztője, 1951. július 13-tól főszerkesztője. Ugyanezt a funkciót tölti be utódlapjánál, az "Előrénél" is, 1956 decemberéig. Közben 1948-53 között marxizmus–leninizmust ad elő a Bolyai Tudományegyetemen. Bár nem volt látható pártfunkciója, a dogmatizmus éveiben az ideológiai fronton nagyhatalomnak számított. Erről az időszakról később, a "Pengeváltásban" így ír: „... sokfelé elrejtettem magam, ... valamelyes álszeméremmel, hogy olyan látszatot keltsek: nem rólam van szó. Mindig rólam volt szó...” 1956 tavaszán, a XX. szovjet pártkongresszust követő hónapokban egyszerre a megújulást, a szemléletváltást kezdi sürgetni. A magyar forradalom leverése után nem sokkal (1956 decemberében) eltávolították az Előre éléről: átmeneti időre az Állami Irodalmi és Művészeti Kiadó bukaresti magyar szerkesztőségét vezette, főszerkesztőként, majd 1958-ban visszatért Nagyváradra, ahol lakáshivatali tisztviselőként működött nyugdíjazásáig (1968). 1986-ban áttelepült Magyarországra.