A Perszimfansz vezető nélküli működésének elvét az orosz forradalom kollektivista eszméi ihlették. A zenekari próbákon is közösen (kisebb csoportban) döntöttek az interpretáció kérdéseiről. A Perszimfanszban a korszak legnagyobb zenészei fordultak meg – a Bolsoj zenekarának szólistái, a Moszkvai Konzervatórium professzorai és diákjai. A dirigens nélküli zenekar játszott Leningrádban, Kijevben, Voronyezsben, sőt a Szovjetunió határain túl is, Lipcsében, New Yorkban, időnként vendégkarmestert is meghívtak. 1927-ben együtt zenéltek a hazalátogató Prokofjevvel, aki zongoraversenyének előadása után igen elismerően nyilatkozott a zenekar játékának színvonaláról. Ugyanebben az évben a társulat jelentős állami elismerésben (Заслуженный коллектив) részesült. 1928. április 2-án a zenekar előadásában debütált Nyikolaj Mjaszkovszkij 10. szimfóniája, de annak bonyolultsága meghaladta a társulat képességeit.