Édouard Luntzzal készített rövidjátékfilmje, a "Léghuzat gyermekei" 1960-ban Cannes-ban díjat kapott. 1961-ben fényképezte első francia hosszú játékfilmjét, a "Gonosztettek"et, Roger Vaillard regényéből, Simone Signoret-val és François Leterrier-vel. 1963-ban forgatta első színes francia filmjét, ismét Leterrier-vel, egy Giono-műből "(Egy király szórakozás nélkül)". Számos díjat nyertek vele. Ennek hangsúlyos fekete-fehér-piros színdramaturgiája hívta fel rá Tati figyelmét. A "Playtime" (1968) hideg-rideg fémes színvilága leleplező: a modern építészetnek nincs lelke (pedig a Défense-negyed fémes-tükrös kockavilágát még fel sem építették). Hősük, Hulot úr hontalan a turisztikai Párizsban, eltéved a modern életforma üvegketrecei közt, totális magánya csak egy szép mosolytól és egy kiskocsmában oldódik fel kissé. Badal máig ezt tartja egyik legjelentősebb művének, (jóllehet az eladósodott Tati operatőrét sem tudta kifizetni).