Pe fondul acestor rezultate nesatisfăcătoare, împăratul a numit un nou ministru de externe, Klemens Wenzel von Metternich, care a căutat reconcilerea cu Franța. A reușit acest lucru prin aranjarea unei căsătorii între fiica împăratului, Marie Louise, și Napoleon, care era dornic să fie legat prin căsătorie de una dintre dinastiile principale ale Europei, precum și să obțină un moștenitor. Austria a fost forțată să se alieze lui Napoleon în Campania din Rusia (1812), însă în 1813 s-a alăturat din nou unei coaliții formate împotriva împăratului francezilor; un general austriac, Karl Philipp de Schwarzenberg, a fost numit comandant al forțelor aliate. Congresul de la Viena (1814-1815) nu i-a returnat Austriei fostele sale posesiuni din Olanda și Baden, însă i-a permis anexarea Lombardiei, Veneției, Istriei și Dalmației. În calitate de putere de vârf, atât în cadrul Confederației Germane, cât și în cel al Sfintei Alianțe, Austria, sub ministeriatul lui Metternich, va domina politica europeană.