הקהילה הלטינית הושפעה עמוקות מהידיעה על הרצח של סלינה. אנשים נסעו אלפי קילומטרים כדי לבקר בביתה, בבוטיקים ובזירת הפשע ואילו כנסיות עם קהילות גדולות של לטינים ערכו תפילות על שמה. כל רשתות הטלוויזיה הגדולות בארצות הברית קטעו את התוכניות הקבועות שלהן כדי לדווח על הרצח בזמן אמת. תגובת הציבור למותה של סלינה הושוותה לאלה שבאו בעקבות מותם של ג'ון לנון, קורט קוביין וג'ון פ. קנדי. כמה אמריקאים שלא הכירו את הזמרת ואת גודל ההשפעה שלה על העולם, מתחו ביקורת על תשומת הלב הרבה שהופנתה כלפיה, הן מהקהילה האמריקאית והן מהקהילה הלטינית. מנחה הרדיו הווארד סטרן לעג לרצח, לקבורה ולאבל של סלינה וביקר את המוזיקה שלה, תוך שהשמיע את שיריה כשברקע יריות וגרם למהומה בקרב האוכלוסייה הלטינית. ב-12 באפריל 1995 (שבועיים לאחר מותה) הכריז מושל טקסס באותה העת, ג'ורג' ווקר בוש, על "יום סלינה", אירוע רשמי של המדינה שחל בסמוך ליום ההולדת שלה. כמה אמריקאים מתחו על כך ביקורת, מכיוון ש"יום סלינה" חפף באותה השנה ביחד עם חג הפסחא.