Syksystä 1918 alkaen Haarla myönsi teollisuuslaitostensa työntekijöille erityisen vuosipalkkion, mutta palkkion saadakseen työntekijän oli sitouduttava pysymään poissa vasemmistolaisista ammatti- ja puoluejärjestöistä. Haarla suosi yrityksissään valkoista työväkeä, Suomen sisällissodan valkoisia veteraaneja ja suojeluskuntalaisia. Tampereen valtauksen jälkeen Haarla toimi Tampereen suojeluskunnassa vartiokomppanian päällikkönä ja myöhemmin hän oli suojeluskunnassa komppanian ja sitten ratsuosaston päällikkönä.