Raliversenyzőként kezdte, majd jégpályákon megrendezett futamokon tökéletesítette technikai tudását. Megszerezte az Alfa Romeókkal való versenyzés svéd jogát, Disco Volantejével sportkocsiversenyeken indult. Később vásárolt magának egy Maserati 250F-est, amellyel az 1956-os olasz nagydíjon mutatkozott be. Első teljes versenyévada 1958-ra esett. Eredményei akkor kezdtek el javulni, amikor átigazolt a BRM-hez. Először negyedik lett a marokkói nagydíjon, majd az 1959-es zandvoorti versenyen megszerezte a BRM első nagydíj-győzelmét. Ekkor ért el pályafutása csúcspontjára, a következő másfél évben már csak három ötödik helyezést sikerült szereznie. 1961-1962-ben Porschéval versenyzett, csapattársa, Dan Gurney árnyékában azonban nem sokra vitte. Három évet töltött el Rob Walker csapatában, ahol Brabham és Cooper autókkal több ötödik és hatodik helyezést ért el. Később saját Coopereivel és McLarenjeivel versenyezve 1971-ig tartott ki a mezőnyben. A Formula–1-es pilóták között nagyra tartották, mert ő alapította meg a pályák biztonságának növeléséért harcoló Grand Prix Versenyzők Szövetségét.