A király 1419 elején erdélyi püspökké nevezte ki, V. Márton pápa megerősítette. 1423-tól esztergomi érsek. 1424-ben kapta meg a palliumot. 1431-ben képviselőt küldött a bázeli zsinatra. 1432–1433-ban és 1436–1437-ben Zsigmond király távollétében az ország teljhatalmú kormányzója volt. Élete végén Zsigmond rábízta a Szent Korona őrzését. 1437-ben megkoronázta Habsburg Albertet, aki Drégely várát 1438-ban örökjogon Pálóci György esztergomi érseknek adományozta, Drégely, Hídvég és Hont helységekkel, valamint a sipéki birtokrésszel együtt. Az oklevélben Drégely és Hídvég mint oppidumok szerepeltek. 1437-től öccse Máté (Mátyus) halála után a nádori széken folyó perek bírája volt. 1438–1439-ben királyi kancellár.