בגיליון 23 בינואר, שבוע לאחר הקרב, הדגיש העיתון דבר במוסף דבר השבוע מרכיב חשוב נוסף של המיתוס: . זעירא רואה בדברים אלו את מוטיב הקשר עם האדמה הנקנית בדם, מוטיב שהודגש כבר במיתוסים אחרים של הציונות, ובעיקר מיתוס תל חי. הוא מזהה את הקשר לא רק במוטיב אלא גם במילים הטעונות החוזרות על עצמן: "גאולה", "קדושה", "גבורה", והצירוף "אדמתו השדודה", שלדעת זעירא לקוח ישירות מנוסח ה"יזכור" שאותו חיבר ברל כצנלסון לזכר הרוגי תל חי. החיבור למיתוס המוכר, שהיה אחד המרכזיים בתולדות היישוב עד אז, הקנה לסיפור הל"ה מקום מרכזי משלו באתוס הנבנה, וחיבר את נפילת הל"ה לערכים המרכזיים של תל חי: מסירות עילאית ונכונות להקרבת היקר מכול; קניית הארץ בלחימה ובמחיר כבד; לוחמים המשלבים ערכי מוסר, עבודה והגנה; מנהיג נערץ המשלב באישיותו את כל הערכים האלה. וכשם שתל חי הפכה למוקד עלייה לרגל, כך גם המאמר בעיתון "דבר" מנבא שקברי הל"ה הספדים דומים נוספים שנכתבו באותם ימים ספוגים אף הם בסמליות רבה, באידיאלים וברגש עז, וכל זאת בתוך שבוע מיום הקרב: תוך ימים ספורים הפכה מחלקת הל"ה לחלק מהותי במיתוס הציוני.