לאחר שהאימפריה העות'מאנית הצטרפה למלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1914, שלחה בעלת בריתה הקיסרות הגרמנית כמה משלחות סיוע קטנות אשר כללו בעיקר יועצים ואנשי הנדסה אשר סייעו בבניית כבישים בסיני. בדצמבר 1914 נשלחה גם משלחת סיוע רפואית אשר נועדה לטפל בטיפואיד, טיפוס הבהרות, דיזנטריה וכולרה שפשו בצבא האימפריה העות'מאנית. לאחר כיבוש סרביה ניתן היה לשלוח כמויות גדולות של ציוד ותחמושת לצבא העות'מאני דרך נהר הדנובה ורכבות הבלקן. עד מהרה הוקמה יחידת "קורפוס אסיה", שכללה בעיקר קצינים ומומחים צבאיים במטרה להגביר את יעילות הצבא העות'מאני ולהכשיר אותו בשימוש בציוד שהיה חסר לו. במרץ 1916 יצא הכוח, שקיבל את שם הקוד "פאשה 1" לכיוון ארץ ישראל, שבה החל חיל המשלוח המצרי להתקדם במהירות לכיבוש הארץ. הכוח כלל גדוד חיל רגלים ופלוגת מכונות ירייה, סוללות ארטילריה, כוחות חיל הנדסה ויחידות מיוחדות להקמה ותחזוקה של מסילות ברזל. באפריל הועברה לבאר שבע פלגת האוויר ה-300 ("פאשה") של שירות האוויר הגרמני שהייתה מצוידת ב-14 מטוסי רומפלר C.IV. מאוחר יותר הוצבו מטוסים גרמניים גם באל עריש ובביר אל עבד, אולם בעקבות התבוסה העות'מאנית במערכה על תעלת סואץ ובקרב רומני צומצמה פעילותם לבאר שבע ורמאללה בלבד.