a fost întreruptă de izbucnirea Primului Război Mondial. Westminsterul a adoptat legea autonomiei la și a primit imediat , însă implementarea sa a fost amânată simultan printr-o până la sfârșitul războiului. La vremea respectivă s-a crezut că conflictul va dura doar câteva luni. În urma Rebeliunii de Paști din aprilie 1916, Westminsterul a convocat în încercarea de a găsi o soluție la ; ea s-a ținut în Dublin din până în , încheindu-se cu un raport, susținut de deputații naționaliști și unioniști din sud, care au cerut crearea unui parlament al întregii Irlande format din două camere cu prevederi speciale pentru unioniștii nordici. Raportul a fost însă respins de deputații unioniști din Ulster, iar Sinn Féin nu a participat la procedură, ceea ce a însemnat că Convenția a fost un eșec. Sprijinul pentru crescuse în 1917, când Sinn Féin a câștigat patru alegeri anticipate. a întărit în continuare ascensiunea republicanilor.