Інтерес Молдавського князівства знаходився у площині отримання автономного доступу до басейну Чорного моря. Інтерес країн-переможців Західної коаліції (Велика Британія, Франція, Австрійська імперія) — в обмеженні російського контролю над стратегічно важливою дельтою Дунаю. Тому єдина детальна карта нового кордону князівства була складена в 1856 — 1857 році англійськими чиновниками, у сподіванні зупинити територіальну експансію Росії. Дана територія отримала важливе стратегічне значення за результатами Паризького трактату, коли Росія була змушена передати три південні повіти Молдавського князівства. Після союзу Молдавії з Валахією у 1859 році ця область (адміністративно організована у трьох повітах: Кагул, Болград та Ізмаїл) увійшла до складу нової держави Румунія (до 1866 року — Об'єднане князівство Волощини та Молдови). Після Берлінського мирного договору 1878 року Румунія передала Росії цю територію площею 9 642 км², отримавши натомість Добруджу площею 15 570 км².