У травні 1941 року стан справ в акваторії східного Середземномор'я став ще гірший, і спецпідрозділ генерал-майора Р.Лейкока був кинутий на посилення на грецький Крит. Буквально відразу, керівництво зрозуміло, що легкоозброєні командос не в змозі ефективно сприяти контрнаступу британських військ, й тому їх перенацілили на прикриття союзних частин, що відступали на південь до морських портів. Не маючи ані мінометів, ані артилерії, ані іншої важкої зброї, командос мужньо билися в ар'єргарді своїх військ, але вони не могли дієво протистояти противникові. До 31 травня 1941 евакуація британських, австралійських, новозеландських та грецьких компонентів з острову була практично завершена. Основна частина підрозділів командос, в умовах браку найнеобхіднішого, навіть води, відступила до Сфакії. Врешті-решт, усі вони опинилися в німецькому полоні. Близько 600 з 800 командос «Лейфорс», що висадилися на острів, або загинули, зникли безвісти чи стали військовополоненими. Тільки 179 бійців спромоглися вибратися із захопленого Криту.