Уряд нового прем'єра зміг довгий час (аж до 2007 року) підтримувати стабільність, в цілому продовжуючи взятий раніше курс на європейську інтеграцію. У 2003 уряд Верхофстадта не підтримав американо-англійське військове втручання в Іраку. Продовження ним жорсткої економічної та соціальної політики (включаючи пенсійну реформу), як і раніше викликало невдоволення населення. Однак ліберальним і соціалістичним партіям вдалося вийти переможцями на загальних виборах 2003: перші завоювали 49 місць в Палаті представників, другі — 48. Третій партнер по правлячій коаліції — екологісти цього разу зазнали нищівної поразки, втративши майже дві третини голосів. Фламандські екологи взагалі позбавлені представництва в парламенті, а валлонські отримали в Палаті представників всього 4 місця. Ослабли позиції християнських партій, що втратили 3 місця. Зате успіх знову супроводжував ультраправих (ФБ завоював 12 % голосів і 18 місць у Палаті, Національний фронт — 1 місце). 1 мандат дістався Новому фламандському альянсу.