У 1948—1949 роках обіймав посаду міністра національної освіти в уряді Мохаммада Хатти. Входив до складу індонезійської делегації на Гаазькій конференції круглого столу. У 1950—1955 роках перебував на дипломатичній роботі. Двічі очолював уряд країни. У першому своєму кабінеті одночасно займав пост міністра оборони. Був головою на Бандунзькій конференції. Представляв Індонезію на перемовинах з укладення договору про подвійне громадянство між КНР та Індонезією (1955). У 1957—1960 роках був постійним представником Індонезії в ООН. У 1960—1965 роках очолював Національну партію Індонезії.