Společnost vykazovala od roku 1923 provozní zisk, přičemž předválečného vrcholu 70 000 t přepraveného zboží se dosahovalo kolem roku 1928. Od italské invaze do Etiopie poptávka po přepravě výrazně vzrostla a 1. července 1936 podepsal "Michel-Côte" s italskými koloniálními úřady dohodu o navýšení přepravního výkonu. Společnost ale nedokázala zvýšit objem přepraveného nákladu, přestože investice do trati snížily cestovní čas, takže již koncem toho roku celá cesta netrvala déle než 25 hodin. V roce 1937 byla zprovozněna silnice mezi přístavem Asab a Addis Abebou, což představovalo až do osamostatnění Eritrey v devadesátých letech výraznou konkurenci železnici, a to zejména od padesátých let, odkdy tudy provozoval pravidelnou kamiónovou dopravu podnikatel Antonin Besse. To mělo za následek, že provozování železnice bylo od roku 1954 obtížnější, což se týkalo především vývozu, jak dokládá tabulka níže: