В кінці XIX століття територія сучасної Західної Сахари відійшла до Іспанії, що було підтверджено на Берлінській конференції 1884 року. У 1900 році була остаточно встановлений ​​кордон між Іспанією та Францією на півострові Рас-Нуадібу, який з 1887 року перебував під управлінням іспанської адміністрації на Канарських островах. У 1904 році іспанська (західна) частина півострова увійшла до складу нової колонії Ріо-де-Оро. Відповідно до угод 1904 і 1912 рр. з Францією Іспанія приєднала до Ріо-де-Оро територію Сегієт-ель-Хамра. У такому вигляді колонія проіснувала до 1920 року, коли півострів Рас-Нуадібу отримав статус окремої колонії Агуера. Крім того, з 1912 року, після розділу Марокко, на північ від колонії Ріо-де-Оро стала розташовуватися інша іспанська колонія — Мис Хубі. У 1924 році було прийнято рішення об'єднати всі три іспанські колонії Агуера, Ріо-де-Оро і Мис Хубі в одну під назвою Іспанська Сахара зі столицею у форті Кап-Джуба (Вілья-Бенс). З того часу термін Ріо-де-Оро більше не застосовувався для позначення регіону Сагія-ель-Хамра, а закріпився за рештою території Західної Сахари.