Причиною розколу стали доктринальні протиріччя між лівим і правим крилами КПІ. Криза поглибилася в кінці 1950-х при активному втручанні китайських комуністів (Комуністична партія Китаю піддала критиці КПІ на московській нараді компартій в 1957 за участь в буржуазно-демократичній політичній системі Індії). Китайсько-індійська війна 1962 прискорила розвиток кризи: в КПІ утворилися «націоналістична» («прорадянська») і «інтернаціоналістична» («прокитайська») фракції. Перша зайняла сторону індійського уряду, друга підтримала Китай, як соціалістична держава, яка вступила в конфлікт з капіталістичною (Індією). Прокитайська фракція звинуватила своїх опонентів у ревізіонізму ідей марксизму і створила власну партію — Комуністичну партію Індії (марксистську).