""Це був 1991 рік. Видання охоплювало всю Україну. Потім з’явилася низка книг, документів і спогадів про Голодомор у багатьох регіонах, але всі вони мали локальний характер. А щойно видана «Пам’ять народу...», подібно до першої книги, має загальноукраїнський масштаб. По суті, вона є продовженням праці Маняків. Загалом це — вічна тема. Я готувала до видання понад 20 книг, присвячених темі Голодомору, і вже начебто мала би стати «дерев’яною», але все одно деякі свідчення, включені до «Пам’яті народу...», без нітрогліцерину читати не змогла. Безумовно, треба й надалі наполягати на визнанні Голодомору геноцидом"", "—" характеризує вклад у дослідження Голодомору історикиня Олександра Веселова.