Франція відігравала центральну роль, коли імператор Наполеон III спонсорував об'єднання Італії у 1850-х роках, а потім блокував її, захищаючи папські держави у 1860-х. Наполеон довго був шанувальником Італії і хотів бачити її уніфікованою, хоча це може створити суперницьку владу. Він задумав з Кавуром італійського королівства П'ємонт вигнати Австрію і створив італійську конфедерацію з чотирьох нових держав на чолі з папою. Події 1859 р. Вийшли з-під контролю Наполеона у Другій війні за незалежність Італії . Австрія була швидко переможена, але замість чотирьох нових держав народне повстання нове відчуття італійського націоналізму поєднало всю Італію під П'ємоном. Папа тримався на Римі лише тому, що Наполеон послав війська для його захисту. Французькою нагородою стали графство Ніцца (що включало місто Ніцца та міцну територію Альпів на півночі та сході) та герцогство Савойське . П'ємонт, офіційно відомий як королівство Сардинія, тісно співпрацював з Францією, щоб об'єднати Італію — військово виштовхуючи Австрію, і фінансово надавши понад мільярд золотих франків у 1848-60 роках, що було половиною грошей, необхідних Сардинії. Кавур широко використовував Ротшильдський Банк у Парижі, але також протистояв британським та іншим європейським фінансистам. Він розлютив французьких та італійських католиків, коли папа втратив більшість своїх властей. Тоді Наполеон перевернув себе і розлютив як антиклерикальних лібералів у Франції, так і своїх колишніх італійських союзників, коли захищав папу в Римі. Коли в 1870 р. Настала війна з Пруссією, Франція відкликала свої армії, а новий італійський уряд поглинув папські держави та Рим.