Приводом для втручання у справи Речі Посполитої послужило питання про становище дисидентів (тобто некатолицької меншини — православних та протестантів), які, за вимогою Російської імперії повинні були бути зрівняними у правах з католиками. Катерина робила сильний тиск на шляхту з метою обрання на престол Речі Посполитої свого ставленика Станіслава Августа Понятовського, який врешті-решт і був обраний королем. Частина шляхти Речі Посполитої виступила проти цих рішень та організувала повстання, підняте у Барській конфедерації. Воно було придушене російськими військами в союзі з королем Речі Посполитої. У 1772 році Королівство Пруссія та Австрійська монархія, побоюючись посилення російського впливу в Речі Посполитій та її успіхами у війні з Османською імперією, запропонували Катерині провести поділ Речі Посполитої в обмін на припинення війни, погрожуючи в іншому випадку війною проти Російської імперії. Російська імперія, Австрійська монархія та Королівство Пруссія ввели свої війська.