Використання держав-покровительок стало загальноприйнятою практикою, але це не було офіційно затверджено до Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1929 року. Відсутність формально закріпленого статусу держав-покровительок у міжнародному праві призводила до неоднозначностей у визначенні прав та обов'язків держав-покровительок. Так, під час Другої англо-бурської війни Британська імперія призначила США своєю державою-покровителькою, але бури заборонили США переказувати кошти британським полоненим від британського уряду. Королівство Нідерландів, яке було державою-покровителькою бурських республік, не змогло домовитися про обмін списками полонених. Всього через два роки, обидві сторони Російсько-японської війни погодились на взаємний обмін списками полонених, за посередництва Франції, як держави-покровительки Росії, та США, як держави-покровительки Японії. Обмін списками полонених став загальною практикою і був затверджений як обов'язковий в Женевській конвенції 1929 року.