Черчилль завжди самовпевнено вважав себе «людиною долі». Через це йому бракувало стриманості і він був здатен на необачні вчинки. Віра в себе проявилася в його «спорідненості з війною», щодо якої, за словами Себастіана Гаффнера, він проявив «глибоке і вроджене розуміння». Черчилль вважав себе військовим генієм, але це зробило його вразливим до невдач, і, за словами , Галліполі було «найбільшим ударом, якого коли-небудь зазнавало його самоусвідомлення». Утім, Дженкінс зазначає, що хоча війна збуджувала й бадьорила Черчилля, він ніколи не був байдужим до страждань, яких вона завдає.