Яред використав не надто багато мелодій у своїх саундтреках, замість цього він пропонував глядачеві різні варіації, засновані, головним чином, на одній-двох мелодіях. Його універсалізм проявився в умінні створювати музику відповідно до різних культурних традицій. Наприклад, знайомство Яреда з бразильською музикою відтворене у фільмі «Тридцять сім і два щоранку». Східні мотиви чутні в драмі, що зачіпає палестино-ізраїльські стосунки, «Ганна К.» в історичному фільмі «Прощавай, Бонапарт» про єгипетський похід Наполеона і в комедійній екранізації "Тисячі і однієї ночі. Частина музики з «Тітоньки Данієль» написана під оперне сопрано Катрін Рінгер. У «Сентиментальному агентові» використовується оркестровка в паризькому стилі. У фільмі «Місяць у стічній канаві» звучить танго, у стрічці «Час задоволень» — провокаційна пісня, а в комедії «Ніч в національній асамблеї» — іронічний марш. Широта поглядів композитора на творчість виявилася і в поєднанні різних музичних стилів у рамках окремо взятих фільмів. У «Коханцеві» музика, занурюючи глядача в атмосферу двадцятих і тридцятих років XX століття, пропонує йому блюз і пасодобль, вальс і фокстрот, ноктюрн і хабанеру і навіть версію «Марсельєзи», виконану за допомогою китайських народних інструментів. У іншій стрічці з музикою Яреда — «Острів мастодонтів» — звучать арабські пісні, йодль, американський фолк і реп.