Під час Другої світової війни комуністичні югославські партизани були основним опором Осі в Югославії. Коли вісь була розгромлена, партизани взяли владу, а Йозеф Бронц Тіто став главою Югославії. Це було зроблено без великої радянської допомоги, тому Тіто було дозволено і він пройшов власний шлях наперекір Сталіну. Економічно він застосував інший погляд на СРСР і намагався перетворити Югославію в регіональну державу, поглинаючи Болгарію та Албанію в Югославію, а також фінансуючи грецьких комуністів у Грецькій громадянській війні, щоб також поглинути Грецію. Сталін не схвалив цього і вигнав Югославію зі Східного блоку. У 1949 р. Відбулося військове скупчення та заплановане вторгнення, яке так і не було здійснено. Крім того, з 1945 р. СРСР мав шпигунське кільце в Югославії і Сталін кілька разів намагався вбити Тіто. Сталін зауважив:Я струшу мізинцем, і Тіто більше не буде.Однак ці вбивства зазнали невдачі, і Тіто писав Сталіну «Перестань відправляти людей, щоб мене вбили. Ми вже захопили їх п’ятьох, одного бомбою, а іншого гвинтівкою. [... ] Якщо ви не припините надсилати вбивць, я відправлю одного до Москви, а другого не доведеться». Югославія надалі стане одним із головних засновників та лідерів Руху неприєднання.