V Osmanské říši bylo obyvatelstvo měst většinou muslimské, zatímco sedláci byli křesťané. Turci (a příslušníci jiných islámských národů) se tak věnovali řemeslné a obchodní činnosti, zatímco Srbové byli hlavně zemědělci. V záznamech z roku 1808 je uvedeno, že město má jen 200 domů s okolo 1000 obyvateli; většinu tvořili muslimové. Ale základy pro dominanci budoucího křesťanského obyvatelstva byly již položeny a následujícími událostmi, označovanými často jako Srbská revoluce, posíleny. Koncem roku 1813 byla tureckou ofenzivou povstalecká správa rozvrácena, netrvalo ovšem dlouho a v Srbsku vypukly opět nepokoje a povstání. Po několikaměsíčních bojích získala nakonec část dnešního Srbska územní autonomii; do této oblasti spadalo i Valjevo. Noví srbští správci měli jen malé porozumění pro početné muslimské obyvatelstvo, symbolizující cizí nadvládu. Mezi muslimy a Srby docházelo často k násilnostem a stoupenci islámu, ať již byli Turci, či z jiných koutů říše, začali masivně Valjevo opouštět. Již roku 1826 bylo ve městě okolo 150 křesťanských a 30 muslimských domácností. Většina muslimů se přesídlila buď do měst, kde byly zřízeny turecké pevnosti (což znamenalo, že tam bude mnohem bezpečněji), nebo do ostatních částí říše, tj. na jih, nebo na východ do Bosny a Hercegoviny.