Ерата на Рено стартира през сезон 1989 с Рикардо Патрезе и Тиери Бутсен в болидите на Уилямс FW12B. В Бразилия Бутсен отпадна от състезанието поради повреда в двигателя а Патрезе напусна надпреварата по късно поради проблем с алтернатора след като водеше пред останалите. Тима обаче си върна формата си с 4-то на Бутсен на Имола. Две състезния по-късно Патрезе донесе и първия подиум на Уилямс с двигатели Рено, като завършва 2-ри след победителя Айртон Сена и пред Тирел-а на Микеле Алборето. След това те постигнаха и първата победа благодарение на Бутсен в Канада при дъждовни условия, както и 1 – 2 място за тима за първи път след последната двойна победа в Мексико през 1987 г. Белгиеца донесе и втората победа на тима с френските двигатели в Австралия. Уилямс финишира сезона на втора позиция при отборите със 77 точки, 64 зад Макларън. Патрезе финишира на трета позиция с 40 точки, 41 зад световния шампион за 1989 Ален Прост. Бутсен завърши на 5-а позиция с 37 точки.