Kralja Jurija I. je nasledil njegov sin kralj Konstantin I., ki se je izkazal tudi kot vojskovodja. V drugi balkanski vojni 1913 se je med njegovim vladanjem Grčiji uspelo ozemeljsko razširiti. Šolan je bil v Nemčiji, poročil se je s hčerjo nemškega cesarja Friderika III., princeso Sofijo. Bil je naklonjen Nemčiji, medtem ko je bil predsednik vlade Elevterios Venizelos odkrito na strani Britancev in antante. Kralj je germanofilski vtis dodatno utrdil s tem, da je naredil vse, da bi Grčija ostala nevtralna v prvi svetovni vojni. Sile antante so podpirale predsednika vlade Elevteriosa Venizelosa, kar je pripeljalo do obdobja, znanega kot "nacionalni razkol", v katerem sta delovali dve vzporedni vladi, ena v Atenah in druga v Solunu. Na koncu se je tudi Grčija pridružila silam antante in kralj Konstantin I. je bil prisiljen abdicirati v korist svojega sina Aleksandra I. leta 1917. Po koncu prve svetovne vojne je bila Grčija nagrajena za svoje sodelovanje v vojni z ozemlji v Mali Aziji (pri Smirni). Kralj Aleksander I. je umrl leta 1920, potem ko ga je ugriznila opica, njegova hišna ljubljenka. Na prestol se je vrnil njegov oče. Po katastrofi in porazu v grško-turški vojni je bil kralj Konstantin I. ponovno odstavljen po vojaškem udaru generala Plastirasa leta 1922. Odšel je v izgnanstvo na Sicilijo, kjer je tudi umrl.