Иако Хомер изричито није приказао јунаке Ахила и Патрокла као љубитеље хомосексуалаца у свом тројанском рату из 8. века пре нове ере, "Илијаду", каснији антички аутори представили су интензивну везу као такву. У својој изгубљеној трагедији 5. века пре нове ере, "Мирмидон", Есхил представља Ахила и Патрокла као геј љубавнике. У преживелом фрагменту представе, Ахил говори о "нашим честим пољупцима" и "побожном сједињењу бедара". Платон то чини у свом Симпозијуму (385–370 пне); говорник Федон наводи Есхила и држи Ахила за пример како ће људи бити храбрији и жртвовати се за своје љубавнике. У свом говору "Против Тимаркса", Аесцхинес тврди да, иако Хомер "скрива њихову љубав и избегава да им име даје пријатељство", Хомер је претпостављао да ће образовани читаоци разумети "велику величину њихове наклоности". Платонов С"импозијум" такође укључује мит о стварању који објашњава хомо- и хетеросексуалност (говор Аристофана ) и слави педерастичку традицију и еротску љубав између мушкараца ( Паусанијев говор), као и други дијалози, "Федон" .