מעמדתו הדתית, הצליח צדר להגביל את השפעת המשחק הפוליטי וליצור תנועה פופולרית אל מול הכוח השיעי המסורתי של כאמל אל-אסד, במיוחד כשהאווירה השיעית הייתה נגד תנועות השחרור, והוא נתמך על ידי השאה, אשר מילא תפקיד מפתח בכך, כדי ליצור נוכחות איראנית בלבנון בעלת ממדים אזוריים. המהפכה האיראנית החלישה בתחילה את מערכת היחסים החדשה עם השיעים בלבנון, ושיעים רבים בלבנון לא התלהבו מהמהפכה הזו, מאחר שאחרי ניצחונו באיראן, התרכז האימאם חומייני במערכת היחסים עם הפלסטינים בלבנון, ובמיוחד עם הפת"ח בראשות יאסר ערפאת. בשנים 1979–1981 החלה מלחמת איראן–עיראק, ולאחר פרוץ המלחמה איראן החלה לתרום ליצירת חוגים שיעים לבנונים שיקדישו לה יותר תשומת לב, והחלה להתקרב אל דמויות שיעיות כמו מוחמד חוסיין פדלאללה, שייח' מוחמד מהדי שמס א-דין ואחרים, עד הפלישה הישראלית ללבנון בקיץ 1982, אז הגבירו האיראנים את פעילותם ביתר שאת ובאמצעות משמרות המהפכה שלחו כוחות לבקעת הלבנון, וסייעו להקמת חזבאללה.