לאחר המלחמה הקרה, מדיניות החוץ של צרפת המשיכה במשך עשרות שנים בסגנון הגוליסטי המיוחד שלה, שלא השתנה רבות תחת נשיאותו הארוכה של הסוציאליסט פרנסואה מיטראן (1981-1995). נשיאי צרפת ביקרו בהודו לעיתים קרובות יותר מפקיסטן, ופריז מעולם לא עמדה בציפיות של אסלאמאבאד ביחס להחלטות האו"ם על קשמיר. היחסים שוב סבלו מפיגועים רבים בשנים 1998–1999, כאשר פריז ראתה את הפרק של קרגיל כיוזמה פקיסטנית מסוכנת, בהתחשב בהקשר האזורי הגרעיני החדש. עם זאת, צרפת תמיד עודדה דיאלוג בין הודו לפקיסטן, מבלי להציע גישור בנושא כה מורכב. במעגלי מקבלי ההחלטות בפריז הייתה מעט חוסר סבלנות כאשר קו השליטה נחצה מעל קרגיל בפעולה מוכנה היטב.