Походив з чернігівської боярської родини. Батько, Василь Павлович, також був великокняжим писарем. Від нього Никольський успадкував місце в канцелярії та маєтності в Слонімському повіті та на Чернігівщині. Згодом, втративши останні через литовсько-московську війну 1500—1503 років, дістав як компенсацію землі в Троцькому повіті. Брав участь у повстанні князя Михайла Глинського. Як посланець князя їздив з його листами до великого князя московського Василія III Івановича. На зламі 1508—1509 років, після поразки повстання, разом із князями Глинськими емігрував до Москви. Згодом опинився при дворі сербського воєводи Стефана Якшича, чия сестра була дружиною князя Василя Глинського. У 1511 році на прохання воєводи написав своє полемічне «Сказання», адресоване «» й спрямоване на захист догматів православ'я. Твір зберігся в кількох списках XVI—XVIII століть.