Протоглобалізація відрізняється від сучасної глобалізації практикою експансіонізму, методами управління глобальної торгівлі, фінансами, а також комерційними інноваціями. З переходом експансіонізму до Західної Європи, країни стали конкурувати за досягнення світового панування. Зростання великомасштабних конфліктів між потужними націями за розширення своїх багатств призвело до встановлення контролю однієї країни над територією іншої, а також переходу продуктів і накопиченого багатства цих завойованих областей у суверенну країну. Хоча конфлікти відбувалися по всьому світу між 1600 і 1800 роками, європейські держави виявилися набагато більш підготовленими ​​до ведення війни. Цитата Крістофера Алана Бейлі подає влучну інтерпретацію цих переваг, заявивши, що «європейці стали набагато краще вбивати людей. Люті європейські ідеологічні війни 17-го століття створили зв'язок між війною, фінансами і комерційними інноваціями. Це надало континенту грубу перевагу у світі конфліктів, які спалахнули у 18 столітті. Західноєвропейські війни були особливо складними і дорогими, почасти тому, що проходили і на воді.» Ці загартовані в бою країни звичайно боролися за свої власні потреби, але насправді їхні досягнення пришвидшили європейське панування на світовому ринку. Неважливо мала війна релігійний чи комерційний характер, її вплив був сильно відчутний у всьому світі. Британські перемоги під час Англо-нілерландських воєн призвели до їхнього домінування в торговельному судноплавстві і військово-морської могутності. Франко-індіанської війни між європейськими державами Францією та Англією, закінчилися перемогою британців і призвели до тривалого домінування в морській справі. Американська революційна війна поклала початок зміни влади за контроль за іноземними ринками.