На початку 1920 року, після проголошення радянської влади, першим головою сільської ради став "Трохим Ількович Чаруха". Для поділу землі між біднотою було створено комітет незаможних селян на чолі з "Дмитром Карациком". У середині 1920-х років у селі була збудована залізниця. У 1920—1922 роках село було у складі Кременчуцької губернії, яка була створена Декретами ВУЦВК. З 1922 року Ліпляве знову у складі Полтавської губернії. 7 березня 1923 року президія ВУЦВКу прийняла постанову про новий адміністративно-територіальний поділ Полтавської губернії. Згідно з цією постановою ліквідовувався поділ губернії на повіти та волості і вводився новий — створювалися округи та райони. Таким чином Ліпляве увійшло до Гельмязівського району Золотоніського округу. 1925 року Золотоніський округ розформовано, а Гельмязівський район разом увійшов до складу Черкаського округу, який був ліквідований у 1930 році. З 1932 року село перебувало у складі Київської області. Встановлена кількість жертв під час голодомору в Україні 1932—1933 років в селі разом з хутором Діброва — 338 осіб. З 1937 року село перебувало у складі Полтавської області.