Segons l'acord naval entre les nacions de la Triple Aliança de 1913, la flota alemanya havia d'impedir el retorn cap a Europa de les tropes franceses desplegades en les possessions africanes. D'acord amb els plans originals, el comandant Souchon, ja de camí cap a la costa d'Àfrica, va aplicar el pla d'acció i, el 4 d'agost, va obrir foc amb el "SMS Goeben" i el "SMS Breslau", respectivament, contra els ports de Philippeville i Bônea. Però les unitats van ser interceptades per unitats britàniques i es va iniciar una persecució contra les unitats alemanyes, que van haver de fugir cap a l'estret dels Dardanels. A l'arribar a la boca de l'estret, els dos vaixells alemanys van demanar permís per entrar en aigües otomanes. Enver Pasha, ministre de la guerra otomà, conscient que el deixar passar als vaixells alemanys pels Dardanels seria un acte hostil contra el Regne Unit i que hauria empès a l'Imperi Otomà a aliar-se amb Alemanya, va donar el seu assentiment a l'entrada a l'estret dels dos vaixells alemanys. Per no perjudicar la neutralitat otomana, els dos vaixells van ser cedits a l'armada otomana junt amb la seva tripulació. Per això ja no van seguir els actes hostils contra ells, i els dos vaixells van ancorar al port d'Istanbul.