Favorables en la seva majoria al tsar i al govern autocràtic, no es van oposar a la Revolució de Febrer, malgrat la seva desconfiança cap a la mateixa, perquè consideraven que qualsevol acció hagués afeblit el front. Van acceptar l'abdicació del sobirà com un sacrifici per mantenir l'esforç de guerra. La seva falta d'experiència política tampoc facilitava una possible intervenció. La posterior desorganització de l'Exèrcit, de la qual els oficials van culpar a la nova república, va aguditzar la seva hostilitat cap a aquesta. La seva antipatia pels polítics liberals i polítics del Govern Provisional Rus, que tampoc desitjaven una revolució social, va paralitzar als oficials durant la Revolució d'Octubre i va impedir abans la col·laboració entre tots dos grups.