El pavelló japonés de l'Exposició Universal a Sevilla de 1992 (1989-1992) és un enorme edifici de fusta basada en l'estètica tradicional japonesa a on plasma tradició amb contemporaneitat, tecnologia i cultura. Normalment, Ando crea espais amb caràcter espiritual japonés amb materials moderns com el formigó, l'acer i el vidre. El seu objectiu era "reinterpretar la tecnologia de l'arquitectura en fusta japonesa mitjançant la tecnologia contemporània"