En relació amb les activitats d'ordre extern, van destacar les dutes a terme en armes i diners a favor de Santiago de Liniers i Francisco Javier de Elío en la defensa de Buenos Aires i Montevideo, respectivament, enfront dels atacs de les Invasions Angleses al Riu de la Plata comandades per William Carr Beresford i John Whitelocke entre 1806 i 1807, com a clar exemple de la nova guerra entre Espanya i Anglaterra per l'hegemonia del món marítim i que van ser repel·lits eficaçment pels criolls. Però el virrei Abascal no es va limitar a prestar eficaç ajuda a un atac concret, sinó que va engegar tot un ambiciós i encertat pla de defensa de la ciutat de Lima, el port del Callao i els seus voltants, la reparació de l'antiga fàbrica de pólvora i la reorganització de l'Exèrcit Real del Perú. Li va dedicar especial atenció a l'arma d'artilleria com a enginy de defensa i atac de gran eficàcia en les noves guerres que s'aveïnaven sense oblidar-se, òbviament, de les armes d'infanteria i cavalleria, d'entre la qual va destacar la creació d'un regiment de patricis (“La Concòrdia Espanyola en el Perú”, el nom del qual va ser el mateix que se li va donar a José Fernando d'Abascal com a títol de Castella en 1812), com a símbol de la unió entre els espanyols peninsulars i americans. Un altre element de màxima importància en la defensa dels interessos de la corona va ser la reorganització d'una flotilla que va custodiar els mars del sud contra estrangers i insurgents. Tot en ell va ser previsió, bon judici i eficàcia, units al suport i afalac de l'elit social peruana de la seva època.