I begyndelsen af 1848 kom han hjem og fik straks lejlighed til at udnytte sine erfaringer fra krigen, idet han blev stabschef ved 2. infanteribrigade (ledet af brigadechef oberst Meyer). Han deltog i kampen ved Bov og slaget ved Slesvig; men da oberst Meyer i maj blev udnævnt til chef for 4. infanteribrigade på Fyn, fulgte du Plat sin chef derhen. Kort efter blev han forfremmet til major og blev i juli adjudant hos general Christoph von Krogh samt udnævnt til kammerherre samme år. I 1849 fik han kommandoen over 2. forstærkningsbataljon og førte denne med stor dygtighed i kampen ved Ullerup, hvor han blev hårdt såret, men overtog efter våbenstilstanden atter kommandoen over sin bataljon. I januar 1850 blev han udnævnt til oberstløjtnant. Under felttoget samme år udmærkede han sig den 25. juli ved stormen på Isted by. Dagen efter fik han ordre til at varetage kommandantskabet i Slesvig by, med den begrundelse, at hans resolutte optræden og energiske karakter gjorde ham særlig egnet. General Krogh nærede desuden stor tillid til ham, hvilket bevirkede, at han efter krigens slutning overtog militærkommandoen i Angel og Svansen. I 1851 blev du Plat, som året før var udnævnt til virkelig oberstløjtnant, chef for 3. bataljon, hvormed han i 1852 kom til Altona, hvor han blev pladskommandant. Også i denne stilling gjorde han sig positivt bemærket, og med sin elegante personlighed og ridderlige optræden bidrog han til at hævde danskernes omdømme. I 1848 var han blevet Ridder af Dannebrog og blev 1850 Dannebrogsmand.