De la obținerea independenței sale după prăbușirea Uniunii Sovietice, la sfârșitul anului 1991, Rusia s-a confruntat cu probleme serioase în eforturile sale de a construi un sistem politic care să urmeze după aproape șaptezeci și cinci de ani de dominație sovietică. De exemplu, persoanele din conducerea ramurilor legislative și executive au avut puncte de vedere opuse asupra direcției politice și a instrumentelor guvernamentale care ar trebui utilizate. Acel conflict a atins un punct culminant în septembrie și octombrie 1993, când președintele Boris Elțin a folosit forța militară pentru a dizolva parlamentul și a cerut noi alegeri legislative (a se vedea Criza constituțională rusă din 1993). Acest eveniment a marcat sfârșitul primei perioade constituționale din Rusia, care a fost definit prin constituția mult modificată prin amendamente, adoptată de Sovietul Suprem al Republicii Socialiste Sovietice Federative Ruse în 1978. O nouă constituție, creând o președinție puternică, a fost aprobată prin referendum în decembrie 1993.