På 1920-talet förlorade de amerikanska och brittiska bolagen sitt tidigare stora inflytande över den finska musikmarknaden. I stället blev det de tyska skivmärkena Odeon, Parlophon och Homocord som fick större makt och dessa representerades i Finland av företag som Nordiska Elektriska AB (PSO) och dess chef Oskar Rokkanen. Homocord blev det mäktigaste av de tyska bolagen och bolaget var den i särklass största återförsäljaren av skivor, grammofoner, nothäften och sångböcker till musikaffärerna. Inspelningarna för Homocord gjordes i Berlin 1929–1931, vilket innebar att så gott som all finsk schlager spelades in i Tyskland och utgavs av tyska bolag. Endast His Master's Voice i Gammelstaden var det enda aktiva icke-tyska skivbolaget som ännu verkade i Finland. När börskraschen medförde ekonomiska problem i Tyskland bröts de tyska bolagens makt och Homocord gjorde konkurs. I det läget blev His Master's Voice, som i Finland representerades av musikbolaget Musiikki-Fazer, allt viktigare för musikmarknaden och omsider bildades inhemska skivbolag i Finland. De kanske främsta finska artisterna som 1929 inbjöds till Homocords inspelningsstudio i Berlin var Theodor Weissman och Aapo Similä och dessa återkom på hösten 1930 när Homocord ånyo gjorde en stor satsning på finsk musik.