Vittisbofjärd fick en egen kaplan 1693, men han måste sköta de kyrkliga förrättningarna också i Norrmark, vilket väckte församlingsborna missnöje.Under Den stora ofreden (1713-1721) blev kyrkan illa åtgången och när fredsslutet kom låg den nästan i ruiner. Medlemmarna bad om hjälp av sockenstämman och stiftet. Men fortfarande i slutet av 1730-talet behandlades det i stämman. Sockenstämman understödde att det skulle uppbäras kollekt för reparationerna och stiftets präster tog upp frågan i sin klagan till ständerna. Biskopen gav församlingen tillstånd sälja det man ansåg onödigt för att finansiera reparationerna. .