מבקרים נוהגים להשוות את הפקתו של בראנה עם הפקתו של אוליבייה. ההפקה מ-1944 הייתה מסוגננת ואמנותית יותר, בעוד בראנה חתר לריאליזם. כך, למשל, סצנת קרב אז'נקור מצולמת בשדה בוצי וכוללת תקריבים של פגיעות-חרב, הרג ודם. הסצנות הקומיות בוימו באופן דרמטי ולירי יחסית, ולא כסלפסטיק כמו אצל אוליבייה. כך מוצגות הסצנות, שההומור בהם אינו מצחיק קהל מודרני, כבדיחות ישנות בהן נזכר הנרי המבוגר יותר והריחוק הרגשי של הקהל נמנע. דרק ג'קובי, בתפקיד המקהלה, מתפקד כמספר מודרני בסרט תיעודי, פונה היישר אל הקהל כשהוא ניצב בזירות ההתרחשות (פרט לפרולוג הנישא מעל במה ריקה כמו בתיאטרון).