McCullough va ser escollit per ocupar la vacant a la presidència de l'IRB a finals de 1915, posició que va ocupar en el transcurs de l'Alçament de Pasqua de l'any següent, tot i que no hi va prendre part activa. No formava part del Comitè Militar, òrgan responsable del planejament de la revolta. És probable que els altres membres que formaven l'executiva de l'IRB, Clarke i Mac Diarmada (tresorer i secretari), donessin suport al seu nomenament com a president perquè, al trobar-se aïllat a Belfast, no estaria en posició d'interferir en els seus plans. Tot i així, durant la setmana santa prèvia va descobrir què s'estava preparant i va viatjar a Dublín per qüestionar als seus dos companys, que el van defugir tant com van poder. Finalment, Clarke i Mac Diarmada van exposar-li els seus plans, els quals McCullough va acceptar i donar suport. Tot i que McCullough era oficials dels Voluntaris Irlandesos, a càrrec de 200 homes a Belfast, es va decidir que la ciutat del nord no participaria en l'alçament, principalment a causa de la predominància dels Voluntaris de l'Ulster a la regió nord-est, fet que podria provocar una guerra civil sectària.