Filmen handler om sytten frivillige fra Oregon National Guard som i 2008 meldte seg frivillig til å reise til Afghanistan for å trene soldater fra den afghanske Nasjonale Hæren for å støtte Operasjon Enduring Freedom. Det var et lag av militære rådgivere eller Embedded training Team (ETT)), og ble stasjonert i Camp Phoenix i Kabul. Det afghanske kandak var et lett infanteri enhet om lag 200 mann sterkt og de var primært utstyrt med AK-47 geværer, PK maskingevær, og Ford Ranger lastebiler for transport. Amerikanerne trente Afghanerne til å bli en innsatsstyrke mot narkotika omsetning og de ble stasjonert i Helmand-provinsen for å stoppe ulovlig produksjon og omsetning av opium, noe som skaffet Taliban penger. Den amerikanske regjeringen ga i stedet de afghanske bønder korn for å dyrke mais. De høye kornåkre viste seg derimot å bli et ideelt gjemmested for bakholdsangrep for Taliban-krigerne. Dessverre begynte den lokale "anti-narkotika" enheten å røyke den beslaglagte marihuana og de amerikanske troppene var ute av stand til å stoppe dette. Etter mye kamp sammen med soldater fra Royal Irish Regiment og den Kongelige danske hæren, begynte ETT teamet å forlate Helmand-området for å gå tilbake til Kabul. En hjemmelaget bombe ødela et pansret kjøretøy og drepte Bruno de Solenni fra Crescent City, California. Soldatene kom hjem til Oregon, og alle forsøker å tilpasse seg det sivile liv, hver på sin egen måte. Deres prestasjoner i Afghanistan var bemerkelsesverdig og kaptein Paul Dyer forteller om den første kampen mot Taliban, hvor mange av de afghanske soldater flyktet eller ikke slo tilbake, men amerikanerne var klare til å sloss. Afghanere som hadde kommet tilbake klarte å forsvare byen Lashkar Gah (Bost) mot Taliban med minimal amerikansk støtte. Disse frivillige ble noen av de mest dekorerte enheter i Nasjonalgardens historie.