Wetter pakeni Isovihan aikana venäläismiehitystä Tukholmaan, jossa asui 1712–1721. Sodan jälkeen hän palasi tullinhoitajaksi. Hän antoi Herttoniemen kartanon syytinkioikeutta vastaan pojalleen pormestari Abraham Wetterille, jonka kuoleman jälkeen hän yritti turhaan saada kartanoa takaisin Abrahamin perikunnalta.