Переказів про створення світу у кельтів збереглось небагато. Інформація про створення світу виглядає неповною. У коментарях до «Сенхус Мор» ми дізнаємось, що Сонце, Місяць, Землю і Море створили друїди. Існують міфи, що небо тримається на стовпах, на горах чи на високих деревах. Створення озер, річок, островів, гір пов'язується з велетнями. Озера, річки ніби створились із сечі, крові чи поту велетнів, острови — це величезні брили, які гіганти кидали в море, гори виникли з матеріалів, які вони викинули, коли працювали на землі. За іншими версіями озера з'явились тому, що колись стародавнім героям-велетням викопували могили. Джерела з'являлись від дотику посоху фей чи святих. Нерідко в ірландських міфах святі замінюють богів, бо переказів, на які майже не вплинула християнська та європейська культура, дуже мало. Наприклад, в ірландських сагах основний переказ поєднується з грецькими міфами. У «Битві при Маг Туїред» йдеться, що події, описані в цій сазі, відбувались одночасно з Троянською війною. Мало переказів збереглось і про кінець світу, в основному вони змішані з християнськими віруваннями. Але з них варто виокремити пророцтво богині Бадб про ознаки кінця світу. У «Притулку Да Дергі» йдеться про змія Левіафана, що обвиває землю і вдаряє своїм хвостом, щоб зруйнувати світ. В перших ірландських повістях про початок часів мова йде не про початок Світу в цілому, а про заселення їх власної країни, Ірландії. У текстах повідомлення про перші вторгнення і заселення землі зазвичай доповнювались біблійним переказом про створення світу і людини, тому, укладачі розуміли необхідність чогось подібного; але, що займало місце цієї розповіді в дохристиянські часи, ми не знаємо і, найочевидніше, не дізнаємось ніколи. Широкова пише, що космогонічних і есхатологічних переказів було так мало у кельтів, тому що їх релігія і міфологія тривалий час залишались на примітивному рівні.