Зі смертю Густава-Адольфа (в битві під Лютценом, 1632) постала загроза величі Швеції, але державний розум і здібності Акселя Оксеншерни (який керував країною під час малолітства Христини ) і блискучі військові подвиги шведських полководців не тільки відновили її, а й забезпечили за Швецією ще більш видатну роль в Європі. Після закінчення війни (1648) Швеція панувала над гирлами всіх річок Німеччини і над більшою частиною узбережжя Балтійського моря. За Бремсебруським миром, після здобутої Торстенсон перемоги над данцями, Швеція отримала Ємтланд, Гер'єдален, Готланд і Эзель, залишила за собою на 30 років Готаланд.