У січні 1918 року в будівлі Морського зібрання матроси проводили революційний суд над офіцерами, що є нічим іншим, як самосудом. Офіцерам виносили необґрунтовані та суворі «вироки». Лейтенант А. Ф. Ульянов, що дивом пережив розправу, писав пізніше: "«Ніхто не думав, що, живучи в Севастополі, ми знаходимося в клітці з кровожерливими звірами…»". Всього було вбито 128 офіцерів — 8 армійських і 120 флотських, і це був лише початок жертв червоного терору в Севастополі і в Криму. Саме ці події кимось із начитаних свідків були названі «Варфоломіївською ніччю». Ця назва одразу прижилася в матроському середовищі та увійшла в повсякденний побут не лише в Криму, але і на всьому просторі колишньої Російської імперії. Незабаром однак з'явився більш «русифікований» термін — «».