Битката като цяло приключва към 11 август, когато германската съпротива става по-твърда, а канадският командир Артър Къри призовава съюзническите лидери да консолидират позициите, които са придобили до този момент. За три дни силите на Антантата напредват с 13 km, което е голямо постижение във война, характеризираща се с минимален напредък на висока цена. Над 44 000 съюзнически войници са убити или ранени, докато германците губят около 75 000 души, от които голяма част са пленени. Също превзето е огромното железопътно „Амиенско оръдие“ – 280-милиметрово корабно оръдие, произведено от Круп. То обстрелва град Амиен през лятото и предишните опити да бъде неутрализирано са неуспешни. В крайна сметка, австралийски сапьор поема контрола над локомотива му и го откарва назад към линиите на Антантата. Лудендорф описва първия ден от битката като „черен ден за германската армия“, споменавайки, че всичките му страхове са станали реалност. Когато оповестява бедствието при Амиен пред Вилхелм II, кайзерът му отговаря с думите: „"Ние достигнахме границите на своя капацитет. Войната трябва да бъде приключена"“. Наистина, сражението при Амиен катализира „стодневната кампания“ – успешното съюзническо настъпление, изтласкало германските войски назад до пълно поражение и довело до подписването на Компиенското примирие на 11 ноември 1918 г.