בניגוד לאירלנד, שמרדה במהלך חג הפסחא ולחמה במלחמת עצמאות, סקוטלנד לא התנגדה לשלטון המרכזי. עם זאת, הייתה דרישה מתמשכת לשלטון עצמי סקוטי. המשרד הסקוטי הועבר לבית סנט אנדרו באדינבורו במהלך שנות השלושים. האמנה הסקוטית הייתה עתירה לממשלת בריטניה שביקשה שלטון עצמי. זו הוצעה לראשונה בשנת 1930 על ידי ג'ון מקורמיק ונכתב רשמית בשנת 1949. העצומה "נחתמה בסופו של דבר על ידי שני מיליון איש" (אוכלוסיית סקוטלנד נרשמה כ-5,100,000 במפקד בריטניה 1951). המפלגות העיקריות התעלמו מהאיחוד. גם בשנת 1950 הוסרה אבן סקון ממנזר וסטמינסטר על ידי קבוצת סטודנטים לאומנים סקוטים.