El 1948, el nou règim comunista va nacionalitzar les fàbriques de la ciutat, tres editorials i els bancs. El 1950, amb els comtats substituïts per regions, Sighet va perdre la seva condició de centre administratiu. El 1960 es va iniciar la construcció de barris amb blocs de pisos. El mateix any, el nom de la ciutat es va convertir en "Sighetul Marmației" ; la "l" final es va retirar el 1968. 1962 es va obrir una fàbrica de processament de fusta ("Combinatul de Industrializare a Lemnului"). Com a mobles i altres productes de fusta, comptava amb més de 6.000 empleats i va tenir un paper important en el desenvolupament econòmic de la ciutat. Després de la Revolució romanesa del 1989, va caure a poc a poc en èpoques difícils, amb nou empreses privades que donaven feina a unes 3500 persones el 2012.