З листопада 1941 року у гето почав створюватися організований спротив. У березні 1942 р. був створений «Об'єднаний антифашистський блок», до нього увійшли комуністи на чолі з унтерофіцером польської армії Д. Мошковичем (1905—1943), представники Ха-Шомер ха-цаїр на чолі з Хайкой Гроссманом і ліва частина Бунда на чолі з Е. Бораксом. У істориків ця організація отримала назву «Блок А». На початку 1942 р. у гето був створений рух правого крила Бунда, сіоністської організації Дрор і ряду інших сіоністських рухів — «Блок B». Організацію очолив М. Тененбаум (Тамаров). На відміну від багатьох інших повстань, у Білостоку сили Спротиву підтримував керівник юденрата Ефраїм Бараш. До весни 1943 р. рух у гето підтримував зв'язок з варшавською Єврейською бойовою організацією, з гето у Вільно, і з партизанським загоном «Юдіти», який діяв у лісах з грудня 1942. У лютому 1943 р. єврейський Спротив отримав допомогу у вигляді зброї, медикаментів, мап та розвідувальної інформації від німецького антифашистського руху.