По гушењу српског устанка, распаду османске власти и почетку аустроугарске окупације, у јулу 1878. је изабран у народну владу. Подржао је избор Саве Косановића за митрополита 1881, а 1885. је потписао протест цару Францу Јозефу I против његовог смјењивања са мјеста митрополита. Након што су аустроугарске власти у мају 1892. укинуле надзор српских црквених општина над вјерским школама, заједно је са представницима општина од земаљске владе тражио поништење ове одлуке. Преко Ђорђа Красојевића се упознао са српским политичарима из јужне Угарске који су помагали покрет за српску вјерску самоуправу. Заједно је са Михаилом Полит Десанчићем и Ђорђем Красојевићем саставио захтјев познат као „Први царски меморандум“, у коме су Срби тражили вјерску и школску самоуправу, право на званичну употребу српског имена,