На другом правцу, према средњој Босни, развили су дејства од средине новембра 1942. 1. пролетерска и 3. ударна дивизија. Оне су, заједно са деловима крајишких јединица, ноћу 19-20. новембра ослободиле Ситницу, 20. новембра Мркоњић Град, 25. новембра Јајце, 2. децембра Скендер Вакуф, 4. децембра Котор Варош, 14. децембра Јошавку, ноћу 1/2. јануара 1943. Теслић, 15. јануара Нови Шехер и Жепче, ноћу 15/16. јануара Тешањ и 16. јануара Прњавор. У тим и неким мањим местима разбијени су утврђени усташко-домобрански гарнизони, а уз њих и основне снаге средњобосанских четничких одреда. Тиме су створени услови за оживљавање НОБ у средњој Босни. Међутим, већ у другој половини јануара 1943. 1. пролетерска дивизија напустила је средњу Босну ради учешћа у бици на Неретви, па је поново дошло до опадања НОП у тој области. На трећем правцу, 2. пролетерска дивизија са локалним партизанским снагама и далматинским јединицама ослободила је Ливно и Дувно и угрозила Имотски и Купрес. У борбама до јануара 1943. формиране су 7. крајишка бригада (27. децембра), 8. крајишка бригада (28. децембра) и 9. крајишка бригада (22. јануара 1943.).