Велике опште несреће које су уследиле - два Балканска, а затим и Први светски рат, за дуже време су зауставиле и уназадиле нормалан развој државе и њених институција. Још при првом аустријском гранатирању Београда, крајем јула 1914, музејска зграда била је у рушевинама, а експонати затрпани шутом. Девастирани Народни музеј годинама ће се опораваљати од ових губитака. Упркос томе, захваљујући пожртвовању дугогодишњег музејског служитеља и препаратора Анте Мудровчића, који је током рата спашавао културне драгоцености и из других угрожених београдских установа, библиотечки фонд је сачуван без већих мањкова. Добијањем нове зграде за Музеј у улици Кнеза Милоша, до чега је дошло тек 1922. године, после многобројних апела новог управника Владимира Петковића, приступило се поновном уређењу збирки и Библиотеке, којој се посебно посветио А. Мудровчић. Због настојања да читав Музеј постави на чврсте темеље са прецизном структуром, Петковић 1923. године, добија дозволу да на место хонорарног асистента у Библиотеци прими Зорку Симић, студенткињу Филозофског факултета. Доласком нове сараднице, Библиотека Народног музеја напокон добија службеника коме ће основни задатак бити да евидентира књижну грађу и да се стара о попуњавању и чувању фонда од приближно 4500 јединица.