Због сукоба са Карађорђем, двојица славних српских војсковођа и јунака, Петар Добрњац и Миленко Стојковић протерани су из земље. Њих двојица нису хтели да признају нови устав и да приме места у влади за која их је Карађорђе предвидео. Због тога бише оптужени за цео свој дотадашњи рад. Правог суда није ни било. Протеривање Добрњца и Стојковића изазвало је незадовољства у народу. Миленко и Добрњац били су тешки људи да много мана у сваком погледу, али су, нема сумње, били јунаци, веома заслужни за дотадашње успехе устанка. За њихова имена везане су наше најзначајније победе код Иванковца и Делиграда. Колико се у ондашњим круговима жалило што је ствар испала тако види се најбоље у речима Вука Караџића који каже, ни мање ни више него да се Карађорђе опростио противника "али тијем окрчи и Турцима пут, те лакше земљом овладају". Слободан Јовановић добро наглашава да у тој Вуковој критици има истине јер је Карађорђе, одвојивши војску од њених војвода знатно ослабио борбену снагу Срба.