Tiszaeszláron született 1904. december 1-jén, a gimnáziumot Karcagon (1923), teológiai tanulmányait Debrecenben (1927), Berlinben (1926-1928), Münsterben és Marburgban (egy szemeszter) végezte. Debrecenben Csikesz Sándor volt rá döntő hatással, akit tudományos téren a maximumra való törekvés, másfelől pedig a prófétai kritikai szellem jellemzett. Münsterben Karl Barth odaadó híve és tanítványa volt: hallgatta előadásait, részt vett a szemináriumain, szerdai fogadóestjein, és még asztalának vendége is lehetett. A diákság meghívására Barth barátai és kritikusai közül többen ellátogattak Münsterbe, és előadást tartottak. Ilyen alkalmakkor hallgathatta Hermann Kuttert, Eduard Thurneysent, Paul Tillichet, Erich Przywarát. Hazatérése után 1929-ben a pápai gimnáziumban megpályázta és elnyerte a helyettes vallástanári állást. 1931-ben óraadó és helyettes, majd 1932-ben nyilvános rendes tanár lett a Pápai Református Theologiai Akadémián. 1932-ben teológiai doktorátust, 1940-ben magántanári képesítést szerzett a debreceni Tisza István Tudományegyetemen. 1941-ben rendkívüli, 1945-ben pedig rendes tanári kinevezést nyert az egyetem Hittudományi Karának etikai tanszékére. 1950-től 1967-ig a Debreceni Theologiai Akadémián működött. Az 1956-os események következményeként 1957/58-ban tanulmányi szabadságot kapott, majd az etika előadását másra bízták. 1968-ban nyugdíjba vonult. 1996. április 11-én Debrecenben halt meg.