A dél-karolinai Thomas Sumter tábornokról elnevezett erődöt az 1812-es brit-amerikai függetlenségi háborút követően kezdték el építeni a délnyugati partszakaszon húzódó erődrendszer részeként. Az építkezés 1829-ben kezdődött el és még az amerikai polgárháború kezdetére, 1861-re se fejeződött be teljesen. Az erőd alapozásához 70 000 tonna kőanyagot, elsősorban gránitot használtak fel, amit az északkeleti régióból (Új-Anglia környéke) szállítottak hajóval a charlestoni kikötőbe. Az ötoldalú, 52-58 méter hosszú, 15,2 méter magas, másfél méteres falvastagsággal rendelkező erődöt 650 személy és 135 ágyú befogadására tervezték, habár az 1861-es események idején csak 85 katona tartózkodott az erődben, 60 ágyúval.