Venäläisvastaisuus Keski-Aasiassa alkoi kasvaa 1800-luvun lopulla, kun alueelle muutti yhä enemmän venäläisiä ja Venäjän hallinto alkoi puuttua yhä enemmän Keski-Aasian kansojen asioihin. Keski-Aasiassa syntyi jadidismiksi kutsuttu liike, joka vastusti venäläisvaltaa ja korosti keskiaasialaisten omia islamilaisia perinteitä. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa aate oli levinnyt jo Tadžikistaniin ja useissa nykyisissä Tadžikistanin kaupungeissa oli maanalaisia jadidistijärjestöjä. Tällöin tyytymättömyys Venäjän valtaa kohtaan oli kasvanut. Keskiaasialaiset valittivat erityisesti syrjivästä verotuksesta ja venäläisten kauppiaiden hinnoittelusta. Tilanne kärjistyi, kun Venäjä ilmoitti kumoavansa aiemmin keskiaasialaisille lupaamansa vapautuksen asepalveluksesta. Keski-Aasiassa syttyi Basmatšin kapina, joka suuntautui Venäjän valtaa vastaan. Tilanne provosoitui entisestään, kun vuonna 1917 Venäjän vallankumouksen seurauksena muodostettiin Neuvostoliitto. Neuvostohallinto ei antanut keskiaasialaisille sanavaltaa maan hallinnossa. Päinvastoin kuin Venäjän tsaarinvallan aikana, tadžikkien elämäntapa koki muutoksia Neuvostoliiton muodostumisen jälkeen. Neuvostoliiton keskushallinto oli ideologisesti ja kulttuurisesti tadžikeille täysin vieras. Basmatšin kapina kukistettiin ja taistelut loppuivat nykyisen Tadžikistanin alueella vuonna 1925, lukuun ottamatta syrjäisiä sissien iskuja.