Храмът е разположен в центъра на града, близо до Лапевата гимназия и до „Свети Мина“. Построен е според по-късно поставения надпис над входа в 1715 година. Точната дата на изграждане на храма е неизвестна, но в него има много преносими икони, датирани от преди 1815 година. Църквата е единствената, която оцелява при разгрома на града в Негушкото въстание от 1822 година и в нея се укриват жените и децата. Църквата е метох на манастира „Свети Йоан Предтеча Външни“ и принадлежи на Воденската митрополия. В 1878 година негушани, начело с митрополит Прокопий Берски, насилствено завладяват храма. Църквата обаче официално е на Воденската митрополия до 1950 година. Оттогава до 1972 година е енорийски храм, след което става параклис на „Свети Мина“.