Коренен обрат в обстановката в региона предизвиква започналото през февруари 1804 година Първо сръбско въстание, повод за което стават своеволията на няколко бивши белградски еничари, съюзници на Пазвантоглу. Той не бърза да им окаже подкрепа, но изпраща към Белград хиляда войници, начело с Гушанцалъ Халил, но източниците не са единодушни коя страна в конфликта поддържат те. Същевременно той прави значителни отстъпки на християнските си поданици, като им осигурява местно самоуправление, гарантира им запазването на размера на данъците и подкрепя строителството на църкви. През цялата 1805 година Гушанцалъ Халил воюва в Сърбия съвместно с въстаниците на Караджордже Петрович срещу правителствените войски, а Пазвантоглу издава прокламации приветстващи сръбските успехи.