Василий Лакапин сам заема командни длъжности в два похода – срещу арабите в Месопотамия, завършил с превземането на крепостта Самосата през 958 и срещу русите в Източна България през 971 г. В началото на 976 г., когато Цимисхий умира, паракимоменът Василий е най-силният човек в Константинопол, управлявайки от името на внуците на Константин Багренородни – императорите Василий и Константин. Армията обаче не му се подчинява, резултат от което са продължителната война срещу Варда Склир в Мала Азия и възстановяването на българската държава на Балканите. През 979 г. паракимоменът печели гражданската война, но победата му е нетрайна и продукт на компромиси. Василий Лакапин е принуден да предаде контрола върху източната армия и борбата с арабите на новия ѝ командир Варда Фока, а няколко години по-късно е арестуван от император Василий, който го лишава от постовете му, конфискува богатствата му и го праща да завърши живота си в изгнание.