След въстанието начело на жупанищкия революционен комитет застава Кольо Суков, който не допуска в селото владиката Каравангелис и раздаваната от митрополията гръцка помощ. Още през пролетта на 1904 година в селото влиза четата на Нумо Желински, която заздравява революционния комитет. Гръцка статистика от 1905 година представя селото като смесено гръцко-българско с 300 жители гърци и 400 българи. След въстанието селото пострадва от гръцки андартски нападения. През май 1905 година гръцка чета залавя 43 българи гурбетчии, между които и 8 жупанци, пътуващи към Гърция в гръцкото село Скумско и ги избива, като оцеляват само Зисо Потев и Томо Ч. Чачов от Жупанища и Станко от Габреш. В 1906 година четата на гъркоманина Лазар Апостолов убива 5 жени и едно момиче от Жупанища, в 1907 година гръцка чета убива бившия четник на околийската чета на ВМОРО Насо Лисичов, а през май 1907 година кметът Насо Гиров е убит от терористи на чаршията в Костур.