Крајем јануара 1943. године окупатор је покренуо нову велику офанзиву против партизанске слободне територије у Босанској крајини. За ову операцију су биле анагажоване знатне окупаторске и квинслишке снаге. Како би избегла уништење, група од пет дивизија, под руководством Врховног штаба НОВ и ПОЈ, прешла је у противофанзиву у правцу Херцеговине, Црне Горе и Санџака. На том путу Друга пролетерска бригада је имала задатак да — ослободи Посушје и Имотски, преко планине Чврснице се пребаци у долину Неретве и заузме Дрежницу и Јабланицу, а потом обезбеди десни бок снага Главне оперативне групе од Мостара. Напад на Дрежницу 16. фебруара 1943. године је био силовит, а посебно су се истакли бомбаши, међу којима Буха и Сирогојно. Партизани су овде разбили читав италијански батаљон, који је дошао са 23 камиона, након чега су Италијани затражили преговоре око предаје. За преговарача с Италијанима од Штаба бригаде је био одређен Миодраг Миловановић Луне, тада заменик команданта бригаде. Он је на преговоре повео Јеврема Поповића, политичког комесара Четвртог ужичког батаљона и рекао му да поведе некога од бораца, а он је изабрао Бошка, који је то са поносом прихватио. Када су се сусрели са италијанским официрима, били су изненађени да се у партизанским редовима боре деца. Они су тада Лунету скренули пажњу да су очекивали да ће на преговоре доћи у пратњи партизанских официра, а не деце, на шта им је он договорио да у партизанској војсци има доста деце која су успела да разоружају њихов батаљон. Преговори су били успешно завршени и Први батаљон 260. пука 154. пешадијске дивизије „Мурђе”, са 286 војника се предао Другој пролетерској бригади.