Између оснивања Националне легионарске државе (септембар 1940.) и 1942. године, усвојено је 80 анти-јеврејских прописа. Почевши од краја октобра 1940. године, Гвоздена гарда је започела масовну антисемитску кампању, мучила је и тукла Јевреје и пљачкала њихове радње, кулминирајући у неуспелом пучу и погрому у Букурешту, у којем је убијено 125 Јевреја. Јон Антонеску је на крају зауставио насиље и хаос створен од стране Гвоздене гарде брутално потискивањем побуне, али је наставио политику угњетавања и масакра Јевреја, а у мањој мери и Рома. Након што је Румунија ушла у рат на почетку операције Барбароса, злочини против Јевреја постали су уобичајени, почевши од Јашког погрома. Према извештају Визел комисије објављеном од стране румунске владе 2004. године, између 280.000 и 380.000 Јевреја убијено је или умрло током холокауста у Румунији, али и на окупираним совјетским територијама под румунском контролом (Транснистрија). Додатних 135.000 Јевреја који живе под мађарском контролом у северној Трансилванији такође су страдали у холокаусту, као и око 5.000 румунских Јевреја у другим земљама.