Доласком у ослобођено Ужице, које је било центар ослобођене територије познате као „Ужичка република”, Јурица се поново сусрео са својим братом Лолом Рибаром, а овде је радио и сарађивао и са Добривојем Видићем, Слободаном Пенезићем Крцуном, Жељом Ђурићем и др. Био је задужен за рад у Агитпропу (Агитација и пропаганда) Централног комитета КП Југославије, па је у склопу ових активности радио као уредник листа "Омладинска борба". Овај лист био је био орган ЦК СКОЈ-а намењен омладини, као пандам листа "Борба", који је био орган ЦК КПЈ и који се тих дана штампао у Ужицу. Први број листа, који је изашао 17. новембра уредили су Јурица и Лола Рибар, а на припреми другог броја који је изашао 24. новембра помагао им је и Јован Марјановић. Редакција листа, налазила се у ужичком хотелу „Палас”, где се испрва налазио и партизански атеље који је покренуо и водио ужички сликар Драгољуб Вуксановић. Њему су се потом прикључили и сликари Бора Барух, Пиво Караматијевић, Чедомир Јевтовић и Ђорђе Маринковић. Вуксановићу, који је такође био члан Агитпропа, помагао је од самог почетка формирања атељеа и Јурица Рибар. Чланови овог атељеа су радили графике, плакате борбеног и мобилизаторског карактера, ликове погинулих партизанских бораца и портрете истакнутих совјетских руководилаца. Поводом обележавања 24-е годишњице Велике октобарске социјалистичке револуције, 7. новембра 1941. године у Ужицу је малој дворани Соколског дома била отворена изложба слика и паноа, на којој су били изложени и радови Јурице Рибара, који нису сачувани.