Frankrike i middelalderen var en desentralisert føydalstat. I Hertugdømmet Bretagne og Fyrstedømmet Catalonia var kongens makt knapt merket. Lorraine og Provence var tysk-romerske stater og ikke en del av Frankrike enda. Opprinnelig ble de vestfrankiske kongene valgt av de sekulære og geistlige magnatene, men den vanlige kroningen av kongens eldste sønn innledet et system med mannlig fødselsrett, som ble nedskrevet i den saliske lov. I senmiddelalderen gjorde de engelske kongene krav på den franske tronen, som førte til en rekke konflikter kjent som Hundreårskrigen (1337–1453). Etter krigen forsøkte Frankrike å etablere tilstedeværelse i Italia, men ble beseiret av det spanske rike i de påfølgende italienske kriger (1494–1559).