Xipre, una illa a la Mediterrània oriental, habitada majoritàriament per poblacions d'ètnia grega (majoritària) i una minoria d'ètnia turca, que formà part de l'Imperi Otomà fins al 4 de juny de 1878, quan després de la Guerra russo-turca, es va lliurar a l’Imperi Britànic. A mesura que les tendències nacionalistes creixien a les dues comunitats de Xipre, els xipriotes grecs es decantaven cap a l'enosi (la unió amb Grècia), un concepte que formava part de la Gran idea (en grec, "Μεγάλη Ιδέα", "Megáli Idéa"), l'aspiració d'unir tots els grecs dins d'un sol estat-nació amb capital a Constantinoble. Els orígens d’enosi es remunten al 1821, any en què va començar la guerra d’independència grega, i l’arquebisbe de Xipre, el seu ardiaca i tres bisbes van ser decapitats, entre altres atrocitats. El 1828, el comte Ioannis Kapodistrias, el primer governador de Grècia, va demanar la unió de Xipre amb Grècia, mentre que també es van produir diverses revoltes a petita escala. El 1878, quan el general britànic Wolsely va arribar a Xipre per establir formalment el domini britànic, va ser trobat per l'arquebisbe de Kition que, després de donar-li la benvinguda, va sol·licitar que la Gran Bretanya cedís Xipre a Grècia. Inicialment, els xipriotes grecs van donar la benvinguda al domini britànic perquè eren conscients que els britànics havien retornat les Illes Jòniques a Grècia el 1864 i també esperaven la inversió britànica a Xipre.