Amb l’arribada de la dictadura de Miguel Primo de Rivera, també l’any 1924, comença un període d’apropiació de l’art públic per part de la dictadura per explotar les possibilitats propagandístiques que aquest ofereix. Aquesta política de monumentalització s’accentua a partir de l’any 1927, en preparació de l’Exposició Internacional. Ja en un període de maduresa, Borrell rebé l’encàrrec de projectar un gran monument a l’extrem superior de Passeig de Gràcia, el qual constaria de divuit escultures en un marcat caràcter escenogràfic; d’aquestes, només es va dur a terme la part que corresponia a la Font de l’Aurora i sobre la que s’alçava una Minerva en marbre i bronze (amb un casc i una llança), situada en un petit estany a dos nivells i sobre una barca que subjectava dos cavalls que emergien de l’aigua, dirigits per Hèlios i Selene. Envoltant el conjunt hi havia quatre columnes amb capitells corintis, sobre els quals descansaven quatre àguiles. El conjunt, inaugurat l’any 1929, fou desmantellat el 1933 per la identificació de l’obra amb la iconografia de la dictadura. Les peces es van dispersar.