Després de l'execució de Lluís XVI (21 de gener de 1793), es formà la Primera Coalició de l'Europa absolutista contra la França revolucionària; per això, el 24 de febrer, es decretà una mobilització general, la qual va provocar revoltes als medis rurals, les quals foren reprimides per la força. Aleshores, la Convenció aprovà una llei que obria la porta al Terror: tot rebel trobat amb les armes a la mà havia de ser executat al cap de vint-i-quatre hores, sense procés. L'esclat de la revolta reialista de la Vendée (març 1793) dugué els montagnards, amb el suport dels Sans-culottes, a denunciar la tebior dels girondins i a exigir l'adopció de mesures excepcionals, que els girondins rebutjaven, com ara la creació d'un Comitè de Salut Pública i d'un Tribunal Revolucionari; a més, les dificultats econòmiques i socials també tensaven l'enfrontament de les dues faccions; finalment, comptant amb el suport dels sans-culottes de la Comuna de París, entre el 31 de maig i el 2 de juny de 1793, els montagnards declararen proscrits els girondins, molts dels quals acabaren a la guillotina.