תחת ניהולו, אימץ גישה פוליטית אקלקטית, אך תמיד מיליטנטית והישג מיכרות של 50,000-150,000 עותקים ביום. אולם פריצת המלחמה באוגוסט 1914, ובמיוחד הפילוג בשמאל בסוגיית התמיכה או ההתנגדות למלחמה - הפחית במידה רבה את מספר הקוראים. לנסברי ועמיתיו, שהיו ייצגו את הפלג השמנאלי שהתנגד בתוקף למלחמה, החליטו להוציא את העיתון רק פעם בשבוע. כשבועון, שיחק דיילי הרלד תפקיד מפתח במאבק נגד המלחמה בארבע השנים הבאות. הוא עמד בחזית הנאבקים נגד הגיוס ותמך בסרבני המצפון. ב-1917 קיבל בברכה את המהפכות של פברואר ושל אוקטובר ברוסיה. התפרסמו בו סקופים עיתונאים, ביניהם הכתבה משנת 1917 "איך הם מתים מרעב ב"ריץ", חשיפה של צרכנות המותרות של העשירים בזמנים שהמצוקה לאומית גרמה לממשלה להנהיג קיצוב בחלוקת מוצרי המזון. ויליאם נורמן איואר פרסם ראיון עם לב טרוצקי בסנט פטרסבורג.