Відразу після заснування КАФ почалися приготування до загальноафриканського футбольного турніру. Абдельазіз Салем, перший голова КАФ, збирався назвати його своїм ім'ям, але після заперечень з боку інших членів КАФ турнір був названий Кубком Африки (), а ім'я Салема було надано трофею, який мали вручати переможцю. Перший розіграш Кубку Африки відбувся у лютому 1957 року в столиці Судану Хартумі; змагання урочисто відкрив суданський прем'єр-міністр Сайєд Ісмаель Ель-Азарі на щойно збудованому стадіоні місткістю 30000 глядачів. Цей турнір не мав кваліфікаційної стадії, позаяк у ньому мали взяти участь лише чотири країни-співзасновники КАФ: Ефіопія, Єгипет, Судан і Південно-Африканська Республіка. Більше того, позаяк Південна Африка погоджувалася прислати на турнір команду, складену лише з білих або лише з чорношкірих гравців (оскільки расово мішані команди заборонялися панівною у той час у країні політикою апартеїду), команда ПАР була дискваліфікована, і Ефіопія, яка згідно з жеребом мала грати у півфіналі з ПАР, потрапила до фіналу без боротьби. Таким чином, перший чемпіонат Африки складався лише з двох матчів — півфіналу і фіналу. У півфінальному матчі Єгипет переміг Судан з рахунком 2:1, у фіналі єгиптяни розгромили Ефіопію 4:0 і стали першими в історії футбольними чемпіонами Африки, отримавши приз Абдельазіза Салема. У той час у складі збірних дозволялось грати лише футболістам, що грали за клуби відповідної країни; легіонери до збірної не допускались.