З цього моменту німецька артилерія могла обстрілювати Північну бухту і підвезення підкріплення та боєприпасів стало неможливим. 18 червня війська Приморської армії в районі Севастополя відбивали безупинні атаки противника і завдали йому значних втрат, однак ворожим військам після запеклих боїв та значних втрат вдалося прорватися до Північної бухти, Інкерману, Сапун-гори. Проте внутрішнє кільце оборони ще збереглося і лобовий штурм не віщував німцям нічого доброго. Манштейн прийняв рішення атакувати внутрішнє кільце не в лоб з південного сходу, а у фланг з півночі, для чого потрібно було переправитися через Північну бухту. Південний берег бухти мав сильні укріплення, тому десант був практично неможливим, саме тому Манштейн вирішив зробити ставку на несподіванку. У ніч з 28-го на 29-те червня без артилерійської підготовки передові частини 30-го корпусу на надувних човнах таємно переправилися через бухту і раптово атакували. 30 червня впав Малахів курган. На цей час у захисників Севастополя стали закінчуватися боєприпаси, адже останнє поповнення надійшло в Севастополь 26 червня — 142-га стрілецька бригада, боєприпаси та продовольство у невеликій кількості доставлялося підводними човнами.