По Вароновој хронологији, Камил је 403. био један од цензора. По Ливију, рат се отегао и Римљани су по први пут подигли војне логоре на непријатељској територији. Пошто је сталне војне испоставе требало издржавати, Камил је као цензор увео нарочити порез на неожењене. Рат је, можда по узору на легендарни Тројански, потрајао чак десет година. Камил је, као војни трибун 401. и 398. године, морао да поведе рат и са савезницима Веја, градовима Капеном и Фалеријима. Након тога Римљани су претрпели неколико пораза и најпосле су 396. изабрали Камила за диктатора. По Ливију, који је и сам сматрао описане догађаје вредним театра, Камил се заветовао римској богињи плодности "Mater Matuta" (понегде изједначена са Јуноном или Аурором) да ће обновити њен храм у Риму ако му обезбеди победу. Након тога је поразио савезнике Веја и опсео сам град. Пошто нису могли да заузму градске бедеме, римски војници су ископали тунел испод земље и тако упали у град. Наводно, Римљани су пут ка површини нашли баш кроз под храма посвећеног локалној богињи Уни, идентичној са римском "Mater Matuta". По легенди, у храму је краљ Веја управо приносио жртву, када је свештеник објавио да ће онај ко заврши обред добити и рат. Објаву су чули и војници у тунелу који су потом искочили из свог заклона, принели жртву богињи и затим провалили на градске улице. Камил је убрзо прихватио предају града иако је војницима дозвољена пљачка. Количина плена је надмашила сва очекивања и диктатор се затим захвалио боговима на успеху. Међутим, током говора се спотакао што је међу Римљанима тумачено као лош предзнак и за сам Рим и за Камилову каријеру.