Иако су у почетку оклевали на чију страну да стану у овом конфликту, Арафат и Фатах су играли врло важну улогу у либанском грађанском рату. Подлегнувши притиску подгрупа Палестинске ослободилачке организације (ПЛО), Фатах је прихватио комунистички Либански национални покрет Насера. Иако је у почетку подржавао Фатах, сиријски председник Хафез ал Асад се плашио губљења утицаја у Либану, те је променио страну. Послао је своју војску, заједно са палестинским јединицама ел Саика, ојачаним Сиријцима, и Генералном командом народног фронта за ослобођење Палестине под вођством Ахмеда Џибрила да се бори раме уз раме са десним крилом хришћанских снага проив ПЛО-а и Либанског националног покрета. Главни састав хришћанске милиције су чиниле маронитске јединице.