Вирџинија је од почетка (битка на Бул Рану) до краја рата (битка код Апоматокса) остала главно упориште снага Конфедерације, и место најтежих и најкрвавијих окршаја у целом рату, пошто су концентрисане снаге Конфедерације под командом генерала Роберта Лија на овом простору дуго (све до битке код Гетизбурга) успеле да задрже слободу деловања и стратегијску иницијативу, одбивши више офанзива надмоћних снага Уније (код Бул Рана и Ричмонда). Снаге Конфедерације под Лијевом командом успеле су да упркос знатно мањем броју изведу две офанзиве на Мериленд, у покушају да угрозе Вашингтон и тако изнуде прекид рата: прва је одбијена у бици код Ентитама, а друга у одлучујућој бици код Гетисбурга. После тога Северњаци су нападали, а Јужњаци се дуго и жилаво бранили, упркос помањкању хране и муниције, чија се количина стално смањивала због поморске блокаде јужњачких лука и пустошења током Шермановог похода на море, и тако је остало до краја рата.