Андроник II покренуо многе економске и војне реформе, као што је смањење војних снага, ослабивши тиме царство и учинивши га рањивим на могуће нападе. Од средине 14. века, Османлије су започеле са постепеним заузимањем мањих вароши и градова око престонице Византије. Тиме су прекидали и путеве снабдевања Константинопоља, а полако стезали обруч око града. Од почетка априла 1453. са око 50.000 војника и тада највећим топовима, султан Мехмед II почео је завршни напад на Цариград, који је бранило највише 9.000 војника. Напад је завршен 29. маја 1453. године, а у одбрани престонице погинуо је и последњи византијски цар Константин XI Палеолог). султан Мехмед II „Освајач” заузео је Константинопољ и прогласио га за нову престоницу Османског царства. Неколико сати касније, Мехмед II је отишао у Аја Софију гдје је позвао имама да изговри шехадет, чиме је величанствена православна црква претворена у царску џамију због одбијања града да се мирно преда. Мехмед II је себе прогласио новим „Цезаром Рима” () и османска држава је реорганизована у царство.