Незадовољне екстремне католичке вође убрзо су потиснуле помирљицу струју француског канцелара Мишела Л'Опитала и наставиле са прогоном хугенота. То је изазвало Трећи хугенотски рат (1569—1570). Конде је прикупио код Ла Рошела око 12.000 пешака и 7000 коњаника, док је краљева армија на реци Шаранти располагала са 12.000 пешака и 7000 коњаника. У изненадном судару (13. март 1569) код Жарнака погинуо је Конде, нашто се Колињи, преузевши команду код Лиможа, сјединио са немачким помоћним трупама и тако приближно достигао снагу противника. После безуспешне опсаде Поатјеа, хугеноти су поражени у бици код Монконтура (3. октобар 1569). Одступили су на југ, где су, ојачани приливом нових снага, имали успеха код Арне-ле-Дика. Неповољна унутрашња и спољна ситуација присилила је владу да у Сен Жермен-ан-Леу, едиктом од 8. августа 1570. године призна хугенотима, поред права верских обреда у местима где су их пре хугеноти вршили, и на нека утврђена упоришта: Ла Рошел, Монтобан, Ла Шарите и Коњак.