Датум заузећа Трапезунта од цара Алексија може се и приближније одредити. Сергеј Карпов је, на основу сачуваног оловног печата кога је приписао првом трапезунтском цару, датирао освајање у 25. април 1204. годину. Дакле, браћа су започела свој напад на Трапезунт пре него што су крсташи успели да заузму Цариград 13. априла 1204. године. Сам Трапезунт пао је убрзо након византијске престонице. Убрзо по освајању Трапезунта, браћа улазе у сукоб са Теодором I Ласкарисом и Михаилом Комнином Дуком, владарима Никејског царства и Епирске деспотовине, које су себе сматрале наследницама Византије. Током већег дела 13. века Трапезунт је био у сталном сукобу са Селџучким султанатом (Румски султанат), а потом са Османлијама. Сукоби су постојали и са Цариградом након ослобођења 1261. године, као и са италијанским републикама, посебно Ђеновом. Царство је опстајало само услед веште дипломатије, завађивања противника, династичким браковима и великодушним миразима, посебно турским владарима из централне Анадолије. Трапезунт је био богат град који је своје богатство стекао путем трговине са ђеновљанским и млетачким трговцима. Њиме је успевао да одржи независност, слично Дубровачкој републици на Балкану.