I 1942 karakteriserede medlemmer af det britiske parlament felttoget i Grækenland som en "politisk og sentimental beslutning". Eden afviste kritikken og hævdede at Storbritanniens beslutning af enstemmig, og hævdede at slaget om Grækenland forsinkede Aksemagternes invasion af Sovjetunionen. Det er et argument, som nogle historikere, såsom Keegan også har anvendt for at vise at den græske modstand kan have været et vendepunkt i 2. verdenskrig. Ifølge Leni Riefenstahl sagde Hitler, at "hvis italienerne ikke havde angrebet Grækenland og fået brug for vor hjælp, ville krigen have taget en anden retning. Vi kunne være kommet den russiske kulde flere uger i forkøbet og erobret Leningrad og Moskva. Der ville ikke have været et Stalingrad". Trods sine betænkeligheder lader de til at Brooke også indrømmede at begyndelsen på felttoget mod Sovjetunionen rent faktisk blev udskudt på grund af Balkanfelttoget. John N. Bradley og Thomas B. Buell konkluderer, at "selv om ingen af faserne i Balkanfelttoget i sig selv tvang tyskerne til at udsætte Barbarossa, tvang det samlede felttog dem naturligvis til at vente." På den anden side kalder Richter Edens argumenter for "historieforfalskning". Basil Liddell Hart og de Guingand hævdede, at selv om Operation Marita forsinkede Aksemagternes invasion af Sovjetunionen var dette ikke nok til at retfærdiggøre den britiske regerings beslutning, fordi dette ikke var dens oprindelige strategiske mål. I 1952 konkluderede den historiske afdeling under det britiske kabinetskontor, at Balkanfelttoget ikke havde nogen betydning for starten på Operation Barbarossa. Ifølge Robert Kirchubel var "hovedårsagen til udsættelsen af starten på Barbarossa fra 15. maj til 22. juni at de logistiske forberedelser ikke var afsluttet, og en usædvanlig våd vinter som betød højvande i floderne indtil sidst på foråret."