Passades un parell d'hores, i sota pressió de les autoritats militars aliades preocupades pel manteniment de l'ordre públic, els cossos van ser despenjats i traslladats al dipòsit. El cadàver e Mussolini va ser sotmès a un exhastiu control, mentre que el de Petacci simplement es posà a un taüt. L'assassinat de Mussolini i de Petacci i la decisió d'exposar els seus cossos a l'escarni públic va ser objecte de grans crítiques, fins i tot provinents de membres de la Resistència Antifeixista. El mateix Ferruccio Parri, cap del CLN, definí la vivència com «un espectacle de carnisseria mexicana»; i Sandro Pertini declarà que "Al Piazzale Loreto la insurrecció ha quedat deshonrada". Encara avui en dia alguns s'interroguen sobre la legitimitat dels actes i de les motivacions que els van portar a terme. No és possible assolir una valoració única i objectiva, si no es tenen en compte les circumstàncies i el context històric. L'únic fet que es pot observar és que a Itàlia no va tenir lloc un procés judicial contra els jerarques feixistes comparable al que va tenir lloc a Nuremberg contra el nazisme.