El tractat de Karlowitz al 1699 marcà el començament de la decadència otomana; alguns territoris es van perdre pel tractat: Àustria rebé tota Hongria i Transsilvània, excepte el Banat; Venècia va obtenir la major part de Dalmàcia, juntament amb la Morea (la península del Peloponès al sud de Grècia); Polònia recuperà Podòlia. Al llarg dels segles XIX i XIX, l'Imperi Otomà continuà perdent territoris, incloent Grècia, Algèria, Tunísia, Líbia i els Balcans en les guerres balcàniques del 1912-1913. Els seus habitants eren de diverses ètnies: turcs, armenis, kurds, grecs, francesos i italians (sobretot de Gènova i Venècia). Davant de les pèrdues territorials per totes bandes, l'Imperi Otomà s'alià amb Alemanya, i la va recolzar amb tropes i equip. L'Imperi Otomà s'uní en la Primera Guerra Mundial a les potències centrals, després d'acceptar dos vaixells de guerra alemanys com a refugiats.