La muralla llarga (en grec Μακρά Τείχη), a la Grècia Antiga, era aquella muralla construïda des de la ciutat fins al seu port, proveint una connexió segura fins al mar fins i tot en l'època de la collita. Encara que els muralles llargues van ser construïts en moltes localitzacions a Grècia, Corint i Mègara són dos dels millors exemples coneguts. El terme «llargues muralles» generalment fa referència a les muralles que unien Atenes amb els seus ports d'El Pireu i Faleros. Aquests murs es van erigir a mitjan , van ser destruïts pels espartans el 404 aC després de la derrota d'Atenes en la guerra del Peloponès, i reconstruïts altre cop amb ajuda persa durant la Guerra de Corint. Van ser un element clau en l'estratègia atenenca, des que van proporcionar a la ciutat una unió permanent amb el mar i van prevenir que fos assetjada per terra.