Külpolitikájának egyik sarokköve volt, hogy - amíg sikeres lázadásra esély nem mutatkozik - rendszeresen hűségéről biztosította a szultánt és lehetőleg időben befizette a Porta által kirótt adót. Ferdinánd, sőt néha V. Károly császár időnként felszólították, hogy adjon csapatokat a törökök elleni hadakozáshoz (pl. Szulejmán 1543-as hadjárata alkalmával), de ezeket mindig megtagadta, mert félt hogy eljátssza a szultán bizalmát. Emiatt a Habsburgok a kereszténység elárulásával vádolták. A Német-római Birodalmat ebben az időben lekötötte a belső vallásháború és a franciákkal való konfliktus, így egy teljes erejű török háborúról szó sem lehetett.