יחסם של אנשי צרפת החופשית אל היישוב היה יחס אוהד בדרך כלל, אם כי כתנועה שייצגה מעצמה קולוניאלית לה אינטרסים רבים בעולם הערבי והמוסלמי, ננקטה זהירות רבה במגעים עם התנועה הציונית. המגעים עם התנועה הציונית נוהלו עם נציג הסוכנות היהודית בלונדון, הסופר אלבר כהן שנמלט מצרפת לאחר התבוסה במערכה על צרפת, וכבר באוגוסט 1940 נפגש עם דה גול על מנת לנסות ולבחון שיתוף פעולה בין שתי התנועות. פגישה זו היוותה בסיס לשיתוף פעולה בין הסוכנות היהודית ואנשי צרפת החופשית ששיאו היה בימי המערכה בסוריה ובלבנון בשנת 1941, כאשר לוחמי היישוב שיתפו פעולה עם לוחמי צרפת החופשית בלחימה נגד אנשי צרפת של וישי בסוריה ובלבנון. עם זאת, לאחר כיבוש סוריה ולבנון לא הצליחה הנהגת הסוכנות ליצור מערכת קבועה לשיתוף פעולה, וזאת כפי הנראה בשל יחסו העוין של ז'ורז' קאטרו שמונה לנציב בסוריה ובלבנון למפעל הציוני.