שתיקתו של המלך כאשר החלה איטליה, בלחצו של היטלר לקבל חוקים אנטישמים, שחשפו את נתיניו היהודים לרדיפות ולבסוף להשמדה, נתונה לביקורת חריפה. באופן פרטי התלונן המלך על החקיקה האנטישמית בפני מוסוליני, אך לא נקט בצעדים נוספים. קבלת החוקים סתרה את שבועתו של ויטוריו אמנואלה עם כניסתו לתפקידו, ואת שבועתו לחוקה האיטלקית. איטלקים רבים סיכנו את חייהם על מנת להציל את בני ארצם היהודים, דבר שהבליט את מחדליו של המלך. המלך הובל, יחד עם מוסוליני, אל הברית עם היטלר שהובילה את צבאו לאבדון, את מדינתו לכיבוש בידי זרים, את עמו למלחמת אזרחים (; 1943-1945), ואת נתיניו היהודים להשמדה.