Упркос сиромашном стању становништва под Козаром, током 1806. године у селу Машићи, највећем селу у овој регији, избија прва буна српског народ, на просторима Босне и Херцеговине против Османског царства. Иако се на устанак дигло само једно село, убрзо се проширила вијест широм Босанске Крајине о устаницима. Након пораза турске војске, на Мишару, августа 1806, босански беговат је био спреман да изврши одмазду над Србима у Босанској Крајини. Аге и бегови из Босанске Крајине су бројно преполовљени, од 1.000, колико их је је отишло на Мишар, преко Дрине се вратило тек 500. Бројчано надјачани и са мало оружја, Машићани су убрзо били поражени. Један дио је изгинуо у борбама, један побјегао у планину Козару, док су најгоре прошли они који су живи похватани. Они су били погубљени набијањем на колац. У непосредној близини Бања Луке 17 заробљених Срба набијено је на кочеве и под стражом остављено да умре у мукама. Међу ухваћенима су били свештеник и сеоски кнез са 16 машићких тежака. Они који су преживјели и сакрили се на Козари, након кратког времена прешли су Саву и у близини Нове Градишке основали нову насеобину којој су дали име Машићи.