Многе европске војске регрутовале су стране трупе, па тако и француска армија. Стране трупе су играле важну улогу и борили су се, са одликама, током Наполеонових ратова. Скоро свака континентална држава је, у различито време, била део Наполеонове армије. До краја конфликата, на десетине хиљада војника је служило Великој армији. 1805. године је 35.000 трупа Рајнске конфедерације коришћено за заштиту комуникационих линија и слабина главнине војске. Следеће године, још 27.000 трупа је позвано у сличне сврхе, плус 20.000 саксонских трупа које су коришћене за чишћење операција против Прусије. У зимској кампањи 1806/7, Немци, Пољаци и Шпанци су помогли у заузимању балтичких лука у Штралзунду и Гдањску на левом боку Велике армије. У бици код Фридланда 1807, корпус маршала Лана је био сачињен великим делом од Пољака, Саксонаца и Холанђана. Тада су први пут стране трупе имале значајног успеха у великој бици и за то одликоване. У аустријској кампањи из 1809, скоро је једна трећина укупне војске Велике армије била сачињена од трупа Рајнске конфедерације, а чак четвртина су били Италијани. На врхунцу моћи Велике армије, 1812. године, више од половине свих трупа које су марширале на Русију нису били Французи и представљали су двадесет различитих држава Европе, укључујући аустријске и пруске трупе. Јулијус Граверт је прво водио пруски батаљон, али га је заменио гроф Лудвиг Јорк вон Вартенбург.