Japonsko bylo obýváno již v období mladého paleolitu. První písemná zmínka o Japonsku se nachází v textech čínských historiků z 1. století. Dějiny Japonska jsou typické střídáním období otevřenosti a přijímání cizích vlivů (historicky zejména z Číny, od 19. století z Evropy, po roce 1945 z USA) a etapami silného izolacionismu. Od 12. století do roku 1868 bylo Japonsko ovládáno místními feudály zvanými šógunové, kteří formálně vládli ve jménu císaře. Roku 1868 získal císař za pomoci několika klanů reálnou politickou moc a vzniklo Japonské císařství. Několik vojenských triumfů (čínsko-japonská válka, rusko-japonská válka) posílilo moc armády a vedlo k růstu militarismu, který prožil svůj vrchol za druhé světové války, v níž Japonci nakonec prohráli. To vedlo k pádu idejí expanzionismu a silnému geopolitickému vlivu Spojených států na Japonsko. Od přijetí ústavy 3. května 1947 je Japonsko unitární parlamentní konstituční monarchii s císařem jako hlavou státu, ovšem s čistě ceremoniální funkcí. Po prohrané válce byla typickou vlna pacifismu. V posledních letech vojenská síla Japonska ovšem znovu roste a země vykazuje sedmé nejvyšší výdaje na obranu na světě.