Jedním z největších přínosů Lupáčových děl pro české reformní myšlení byla interpretace významných událostí 30. let, jichž se Lupáč nezřídka sám zúčastnil. Martin Lupáč nenapsal klasické kronikářské či analistické dílo a vzpomínkám na 30. léta dával místo toho prostor v rámci protikatolických polemik, aby ještě více glorifikoval utrakvisty na úkor katolické strany. Velmi často zdůrazňoval husitské úspěchy při jednáních s basilejských koncilem. Čechy pokládal za vítěze při jednáních v Chebu (květen 1432), kdy byla proti vůli koncilu přijata zásada tzv. soudce chebského. Při vzpomínání na basilejskou disputaci roku 1433 kritizoval zástupce koncilu, že nedokázali určit původ přijímání pod jednou způsobou a odvolávali se na zvyk a neomylnost institucionální církve. Ve spojitosti se vzpomínkami na jednání v Basileji Martin Lupáč vytvořil text údajného prohlášení ("protestacio") husitských poslů, v němž měli čeští poslové oznamovat koncilu, že přijímání podobojí je oprávněné bez ohledu na stanovisko církevní vrchnosti.