Според Лутвак (Luttwak), римските фортове от 1-ви-2 век, било то "castra legionaria" (грешно превеждано като легионерска „крепост“) или форт на Помощни войски, са били жилищни бази, и не са били проектирани да издържат на сериозна атака. Типичната им правоъгълна форма, дългите, тънки и ниски стени, плиткият ров и неукрепените врати не са били подходящи за защита, а са имали за цел разграничаване и предпазване от единични нарушители. Това мнение е твърде крайно, т.к. всички свидетелства сочат, че такива фортове, дори по-простите ранни типове, построени по образец на походните лагери (ров, земен насип и дървена ограда), предлагали значително ниво на защита. Последното се доказва от обсадата на легионерския лагер при "Castra Vetera" (Ксантен)по време на въстанието на батавите през 69 – 70 г. Тогава 5000 легионера успели да удържат отбраната в продължение на месеци срещу неколкократно превъзхождащите ги въстанали Батави и техните съюзници, ръководени от отстъпника Гай Юлий Цивилис, офицер от Помощните войски, който хвърлил срещу тях около 8000 от своите войници (т.е. обучени и въоръжени от Рим части от Помощни войски) и използвал подобни на римските обсадни оръдия. (Римляните били принудени да се предадат, едва когато им свършили провизиите).