Vore dages deling mellem Irland og Nordirland er på mange måder et resultat af bosættelsesmønstrene fra det 17. århundrede Efterkommere af de protestantiske, britiske bosættere er overvejende stemt for at bevare en forbindelse til Storbritannien, mens efterkommerne af indfødte irere går stærkt ind for irsk uafhængighed. I 1922 var unionister i flertal i 4 af de 9 grevskaber i Ulster, men ikke i de samme grevskaber, der blev udsat for bosættelse oprindeligt. I forlængelse af den anglo-irske traktat fra 1921 skabtes Nordirland, som blev en fortsat del af Det Forenede Kongerige. Den nye stat blev dog ved med at have et betragteligt, katolsk mindretal, hvoraf flere vedblev at kræve deres ret til landet, da deres slægter var blevet forvist fra jorden 300 år tidligere. Konflikten i Nordirland (en: "the Troubles") er derfor på mange måder en fortsættelse af de problemer, som blev skabt under bosættelserne dengang.