Mesteparten av Frankrikes kolonirike var opprinnelige under Vichy-styre, men regimet mistet stadig territorier til De frie franske styrker ledet av Charles de Gaulle og hans Frie Frankrike. Befolkningen vendte seg så mot regimet, og motstandsbevegelser bredte om seg for å bekjempe regimet og den tyske okkupanten. Etter de alliertes invasjon av Frankrike juni 1944, og den påfølgende befrielsen av Frankrike tok Frankrikes provisoriske regjering kontroll over landet gjennom en bred koalisjonsregjering av forskjellige motstandsgrupper. De fleste Vichy-ledere flyktet i frykt for represalier og fengsling, og mange ble stilt for retten av den provisoriske regjeringen. Rettssakene førte til flere henrettelser (såkalt «juridiske rensning» eller "«épuration légale"»), og flere tusen kollaboratører ble henrettet av motstandsbevegelsen uten rettsgang (såkalt «brutal rensning» («"épuration sauvage"»)).