Rundt to tusen norske gårdsbruk har et -"land"-navn. Noen ligger nær maktsentra i bygdene, og i flere tilfeller er det funnet arkeologisk dokumentasjon helt tilbake fra bronsealderen. I mer sentrale bosetningsområder ble det i folkevandringstiden grunnlagt gårder med -"land"-navn mellom de gamle gårdene, jfr gårdsnavnet Meland av norrønt "meðal" (= mellom), dvs. gården på den mellomliggende jorden. Denne ekspansjonen ble muliggjort av jern til fremstilling av redskaper. Mange av utkantgårdene ble fraflyttet i kuldeperioden fra etter 535. Ingen annen type gårdsnavn har så mange mulige minner om førkristen kult (Frøysland, Nærland av «Njords land», Totland av «Tors land»), men mange slike tolkninger er usikre. Iallfall finnes det ingen minner om kristen kultur i norske -"land"-navn, men slike finnes på Island (Krossaland, Kirkjuland). På Shetland forekommer Houlland minst 16 steder, og Holland minst 10 steder på Orknøyene, begge av norrønt "hár" (= høy), jfr norsk Høland og Håland.