Schumacher jatkoi uraansa Williamsilla kaudella . Talli sai käyttöönsä uudet BMW:n moottorit, ja Schumacherin uudeksi tallikaveriksi tuli nuori brittiläinen Jenson Button. Schumacherin kausi alkoi edelliskauden tapaan Australian GP:n kolmannella sijalla. Seuraavaksi Brasilian GP:ssa hän ajoi viidenneksi, ja Britannian ja Espanjan kilpailuissa hän oli molemmissa neljäs. Espanjan GP:n jälkeen Schumacherin veljekset ajautuivat sanasotaan, kun Ralf väitti menettäneensä kolmannen sijan siksi, että Michael oli kiilannut hänet sivuun. Myöhemmin Ralf kertoi, että tilanne oli rauhoittunut ja veljekset olivat yhtä hyviä ystäviä kuin aiemminkin. Monacon GP:ssa Ralf teki virheen, ajoi kaiteeseen ja loukkasi jalkansa, johon tuli syvä haava. Hänet vietiin sairaalaan, mutta tilanteesta selvittiin tikeillä. Kuitenkin Kanadan GP:n alla huhuttiin, että Schumacher ei ajaisi kilpailussa jalkakivun takia. Hän myönsi tunteneensa kipua jalassa, mutta uskoi pystyvänsä silti ajamaan ongelmitta viikonloppuna. Perjantain harjoituksissa hän oli toiseksi viimeinen. Kilpailussa hän jäi sijalle 14, kun Jacques Villeneuve kolaroi hänen kanssaan kilpailun loppuvaiheessa. Toisen kerran kauden aikana Schumacher ajoi palkintosijoille Belgian GP:ssa sijoituttuaan kolmanneksi, ja hän oli kolmas myös seuraavaksi ajetussa Italian GP:ssa. Kilpailua varjosti kuitenkin se, että Schumacher sai 6 250 dollarin sakot ajettuaan ylinopeutta varikolla. Sakot olivat hänelle jo kauden kolmannet. Loppukauden kolme viimeistä kilpailua Schumacher keskeytti, mutta saavutti silti kuljettajien MM-sarjassa siihenastisen F1-uransa parhaan sijoituksen: hän sai 24 pistettä ja oli viides.