Fou un notable investigador i creador de diversos específics farmacèutics, que va poder comercialitzar. Destaca especialment l'Antidiabetis Surroca, un fàrmac per combatre la diabetis que es prenia de forma oral, però que va quedar obsolet quan es va descobrir la funció del pàncrees i la insulina. Tanmateix, durant quaranta any es va aplicar amb èxit a Europa i Amèrica, pel que va assolir molt de prestigi. A l'Exposició Universal de Barcelona de 1888 va aconseguir la medalla d'or amb preparats com el "Jarabe de fosfato de cal gelationoso", un reforç de calç, el "Jarabe de rábanos ioadado", per al tractament del goll, i l"'Albumina restauradora", reconstituent fet amb clara d'ou patentada el 1899, a més del "Vino de Peptona Pépsina", un digestiu. Va aconseguir una altra medalla d'or a Nàpols i el 1890 fou nomenat membre de la "Societé Scientifique Europénne" de Brussel·les. També fabricava altres medicaments molt apreciats en aquell moment com l'Aigua de Roses, que servia contra les inflamacions de nas, llavis i ulls, o l'Aigua Naf, destil·lat de la flor de tarongina pel marig, o el "Jarabe de las cinco raíces", que era un aperitiu.