Перший рукопис Кузнєцов приніс в редакцію журналу «Юность» («Юність») у 1965 році. Він сподівався, що на хвилі «відлиги» роман буде опубліковано повністю, однак його змусили скоротити текст. Зокрема, були прибрані як «антирадянщина» глави книг про вибух здійснений радянськими військами при відступі головної вулиці Києва — Хрещатика, і Києво-Печерської Лаври, інформація про Куренівську трагедію 13 березня 1961 року. За спогадами письменника, «рукопис був нарозхват, всі читали, захоплено відгукувалися в особистій розмові, а офіційно вони висували вбивчу критику». В кінцевому підсумку рукопис без низки глав дійшов до ЦК КПРС, де його особисто прочитав головний ідеолог СРСР Михайло Суслов, якому він сподобався, але, оскільки він читав без деяких розділів, то ці розділи були прибрані. Додатковим аргументом до вирішення відправки на друк «"Бабиного Яру"» було те, що роман нібито спростовував нашумілий у свій час вірш Євгена Євтушенка «Над Бабьим Яром памятника нет…». Сам же Кузнєцов запевняв, що це не було його метою, а лише хотів розповісти про Бабин Яр куди більше і у всіх аспектах.