Упродовж 1884 і 1885 років йшли переговори про матч між Стейницом і Цукертортом. Угоду про умови матчу підписали наприкінці 1885 року. У ній окремо обумовлювалося, що матч грають за звання чемпіона світу. За умовами матчу, переможцем оголошувався той, хто першим виграє десять партій. Ігри проходили в трьох американських містах: Нью-Йорку, Сент-Луїсі та Новому Орлеані. Першу партію 11 січня 1886 року виграв Стейніц. Однак у другій партії Цукерторт зрівняв рахунок. У третій Стейніц досягнув значної позиційної переваги, але пропустив тактичний удар і зазнав поразки, а потім програв і дві наступні партії. Після п'яти партій Цукерторт повів з рахунком 4:1. Проте вже у дев'ятій партії Стейніц наздогнав свого суперника, а потім матч вже повністю проходив за сценарієм Стейніца. Десяту перемогу він здобув у двадцятій партії матчу, який завершився з рахунком +10 -5 =5. Другий чемпіон світу Емануїл Ласкер згодом підвів такий підсумок матчу, що більш вправний у позиційній грі Стейніц переграв супротивника, який перевершував його в комбінаційному даруванні: «Цукерторт вірив у комбінацію, був обдарований творчою винахідливістю в цій області. Однак у більшій частині партій матчу він не міг використати свою силу, оскільки Стейніц, здавалося, володів даром передбачати комбінацію задовго до її появи і при бажанні — перешкоджати її здійсненню».