З 1941 року адмірал Дж. Тові також організовував у зоні відповідальності Домашнього флоту формування та проходження арктичних конвоїв до Росії. Пізніше за досягнення й звитягу у справі проведення транспортних конвоїв його було нагороджено радянським орденом Суворова 1-го ступеня (однак він ніколи не носив цей орден у себе на грудях). Попри тому, що він виконував накази політичного та військового керівництва Британії про підготовку та проведення конвоїв до Радянського Союзу, Тові не переставав відстоювати свою точку зору, що такі конвої в літній час становлять велику загрозу. Він мотивував це тим, що для їхнього проведення арктичними водами забагато світлого часу й обмаль засобів для повітряного прикриття. Катастрофа з конвоєм PQ 17 у червні-липні 1942 року тільки підтвердила його пророцтва, а результати проходу конвою були значно погіршені власним рішенням адмірала Д.Паунда, який дав наказ конвою PQ 17 розсіятися. Конвой, залишений без захисту, став легкою здобиччю німецьких підводних човнів і торпедоносців. Як наслідок, 22 транспорти та 2 допоміжних судна із складу конвою були потоплені.