Zpočátku byly všechny spoje nýtované, nebo byly svislé čtyřhranné tyče provlékány čtyřhrannými otvory ve vodorovných pásovinách, v otvorech byly pak z boku dotaženy. Zhruba od 20. let 20. století se v dílnách objevují první svařovací transformátory na střídavý proud. To umožnilo nahradit pracné nýtování svařováním. V dílnách se také objevilo autogenní svařování, kyslík bylo možné pořizovat v tlakových lahvích, acetylen se v dílně vyráběl ve vyvíječích reakcí karbidu vápníku s vodou. Za druhé světové války, kdy byly železné výrobky na příděl, nastalo velké omezení řemesla. Po převratu v roce 1948 řemeslo téměř zaniklo, protože živnostníci byli znárodněni a přešli do těžkého průmyslu.