Byl vnukem Nicolase Fouqueta, který působil jako superintendant financí za Ludvíka XIV. Po jeho pádu byla rodina v nemilosti. V raném věku vstoupil do armády, vyznamenal se již ve válce o španělské dědictví. V dalších válkách rychle stoupal v hodnostech, až se v roce 1740 stal francouzským maršálem. V roce 1727 ho Ludvík XV. jmenoval guvernérem Trojbiskupství (Trois-Évêchés), čímž mu byla svěřena správa tří důležitých pevností, Met, Toulu a Verdunu. Tuto funkci zastával až do své smrti. Nebyl jen schopným válečníkem, ale i diplomatem - účastnil se vyjednávání o postoupení Lotrinska Francii a stal se jedním z hlavních vládních poradců pro vojenské a diplomatické záležitosti. Patřil k válečné straně a přesvědčoval krále Ludvíka XV. a ministra Fleuryho, aby se Francie zapojila do války o rakouské dědictví podporou bavorského kurfiřta Karla Albrechta. Počátkem roku 1741 byl jmenován mimořádným vyslancem v Německu.