Ostrov byl osídlen už v neolitu, o čemž svědčí megality v lokalitě Keel East. Původní obyvatelé bydleli v osadách postavených na vodě, zvaných crannog. Ve středověku byl ostrov součástí království Umaill. V 17. a 18. století se na Acaill přistěhovalo mnoho lidí z Ulsteru sužovaného náboženskými nepokoji, dosud se na ostrově užívá mnoho výrazů pocházejících z ulsterského dialektu. Počátkem 19. století měl Acaill přes šest tisíc obyvatel, ale v době Velkého hladomoru došlo k masovému vystěhovalectví, na úpatí hory Slievemore se dosud zachovaly trosky vesnice opuštěné v této době. V roce 1852 byl na ostrově zřízen františkánský klášter. V roce 1894 došlo k útoku na místní majitele půdy, kteří pocházeli z Anglie, a jejich rezidence The Valley House byla zapálena (později byla přebudována na hotel). Za první světové války byla na útesu Moytoge zbudována vojenská pozorovatelna, která měla chránit Irsko před vyloděním německých vojsk.