Fou mestre de la casa i cort reial, i durant un quant temps residí a Barcelona. Participà en la campanya italiana de la Guerra de Successió Espanyola a les ordres de Felip V al ducat de Milà (1704). Va assolir el grau de mariscal de camp, coronel del regiment de Reials Guardies d'infanteria espanyola, i després el de tinent general dels Reials Exèrcits de Felip V. Escortà a aquest en la seva penosa retirada per Catalunya fins a França després del fracassat Setge de Barcelona (1706). Aconseguí cert grau de pas franc per a les tropes borbòniques en retirada després d'arribar a un acord amb Bac de Roda, apel·lant al seu títol de comte d'Osona. Posteriorment li foren confiscats els béns al Principat de Catalunya per Carles III l'Arxiduc.