La influència europea es va plasmar a la Convenció de Madrid que regulava el comerç i la protecció dels nacionals. Mawlay Abd al-Aziz va pujar al tron (1894) succeint al seu pare Mawlay Hassan amb només 14 anys. Fins al 1900 el poder va estar en mans del visir Ba Hamad i va mantenir la situació precedent. Però a partir del 1900 van començar conflictes greus: un pretendent ("rogi") anomenat Bu Hamara, es va instal·lar a Taza (Marroc) i va derrotar l'exèrcit del sultà. Diverses tribus es revoltaven i parents del sultà reclamaven el tron. Alemanya veia amb preocupació la creixent influència francesa. La Conferència d'Algesires va tractar d'arranjar la situació, reconeixent la independència del país i la integritat territorial, i la igualtat comercial de les potències, però amb el reconeixement de certs privilegis a França. Alguns incidents amb nacionals francesos vam portar a aquests a ocupar Oudja. El 1909 França i Alemanya arribaren a un acord. Abd al-Aziz fou enderrocat pel seu germà Mawlay Abd al-Hafiz revoltat a Marràqueix. Els temors d'Alemanya la van impulsar a enviar naus a Agadir (Incident d'Agadir) que per sort va tenir solució diplomàtica amb un segon acord francoalemany en el qual Alemanya va deixar via lliura a França a canvi de compensacions a l'Àfrica equatorial. Així França va poder establir el protectorat (20 de març del 1912) amb reserva d'una part per Espanya a la costa de l'estret de Gibraltar. Mawlay Abd al-Hafiz va abdicar el 1913 i el va succeir el seu germà Mawlay Yusuf.