השפעתו של מרלבורו בחצר המלוכה הגיעה לשיאה עם עלייתה לשלטון של המלכה אן לבית סטיוארט, שהייתה חברתה הקרובה של שרה. מרלבורו קודם לדרגת קפטן-גנרל בצבא הבריטי, ובהמשך הוענק לו התואר דוכס מרלבורו. הוא זכה להכרה בינלאומית בזכות הישגיו בקרבות מלחמת הירושה הספרדית, בהם קרב בלנהיים וקרב ראמיאי. ברבות השנים הורעו היחסים בין אן לבין שרה, ובעקבות כך דרשו הטורים מהמלכה להדיחו, כיוון שרצו לחתום על הסכם שלום עם צרפת. הוא חזר לגדולה פעם נוספת עם עלייתו לשלטון של ג'ורג' הראשון ב-1714, אך אז החלה בריאותו להידרדר במהירות, ולאחר סדרת אירועי שבץ מוחי הוא נכנע למחלתו ומת במיטתו באכסניית וינדזור ב-27 ביוני 1722.