הרקע לשאיפות הבדלניות נעוץ בהיסטוריה של האזור. עד אמצע המאה ה-17 הוא היה חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי, ואז עבר בחלקו, במרד חמלניצקי, לשליטת רוסיה הצארית. לאחר חלוקת פולין הפכו השטחים המערביים לממלכת גליציה תחת שלטון בית הבסבורג, שם עודדו האוסטרים במאה ה-19 את יצירתה של זהות אוקראינית עצמאית כמשקל נגד ללאומיות הפולנית. השטח המזרחי נותר רוסי והונהגה בו מדיניות רוסיפיקציה נוקשה, ובהמשך צורף לברית המועצות. ב-1921 שטח גליציה אוחד מחדש עם פולין העצמאית, שניסתה לדכא את הלאומיות האוקראינית. ב-1939 פלשו הסובייטים לפולין וסיפחו את החבלים המאוכלסים אוקראינים לרפובליקה הסובייטית המקבילה, אוקראינה הסובייטית, ואלה נותרו בשליטתם עד קריסת ברית המועצות. לפיכך, הצד המזרחי הוא בעל זיקה חזקה לרוסיה וחלק נכבד מהאוכלוסייה הוא ממוצא רוסי. בצד המערבי של אוקראינה האוכלוסייה היא אוקראינית בעלת רגשות לאומיים חזקים וחלק מתושביה אף לקח חלק במאבק מזוין נגד ברית המועצות במסגרת ארגונים לאומניים אוקראינים במהלך מלחמת העולם השנייה.