כדי לבצע את רכישת האדמות מידי הבדואים, היה צורך בחתימה על הסכמים וחוזים עם בעלי הקרקע, וגם בניהול מאבקים משפטיים מול הפקידות הבריטית. לשם כך חתם חיים על שותפות עם עורך דין, כדי שזה האחרון יקל על תהליכי הרכישה. עם פרוץ המרד הערבי בשנת 1936, נותקו קשריו העסקיים של חיים עם בעלי הקרקעות, ושטחי האדמה שהיו בבעלות יהודים בנגב נותקו בשל סכנת המרד. כשהתאפשר לחיים להגיע לנגב בבטחה, התברר לו כי עורך הדין מעל (ככל הנראה) בשותפות והעביר לקרן קיימת את כל הקרקעות שרכש בנגב. במשך מספר פעמים ניסו הוא ומשפחתו לתבוע פיצויים על רכושו ממינהל מקרקעי ישראל, אך התביעות נדחו.