V roce 1964 se stal se sovětskou juniorskou reprezentací mistrem Evropy. Na mistrovství Evropy v basketbalu mužů 1965 přispěl k zisku zlatých medailí a byl ve dvaceti letech vyhlášen nejužitečnějším hráčem turnaje. Zvítězil také na mistrovství Evropy v basketbalu mužů 1967 a mistrovství světa v basketbalu mužů 1967 a skončil třetí na olympiádě 1968. Po vítězství na ME 1969 následovalo třetí místo z MS 1970, vítězství na Univerziádě 1970 a titul z ME 1971. Ve funkci kapitána se zasloužil o historický úspěch sovětského basketbalu na LOH 1972 v Mnichově, kde jeho tým v dramatickém finále sporným košem v závěru utkání ukončil neporazitelnost amerických basketbalistů na olympiádě. Na ME 1973 skončil s týmem SSSR třetí a v roce 1974 se stal podruhé mistrem světa.