Narodil se v rodině rolníka, jeho otec byl místní kronikář a založil muzeum připomínající bitvu na Chlumu. Otcův bratr Václav Volf byl generálem Rakousko–uherské armády. Po maturitě na královohradeckém gymnáziu vystudoval dělostřeleckou kadetní školu v Traiskirchenu. V 1. světové válce byl dne 14. září 1914 zajat na ruské frontě. Dne 18.  května 1916 se přihlásil do československých legií. Postupně prošel československými legiemi v Rusku, Srbsku, ve Francii a v Itálii. Dne 5. prosince byl povýšen na kapitána italských legií a zúčastnil se vojenského střetnutí Československa a Polska o Těšínsko. Potom se zúčastnil maďarsko-československé války. Dne 24. září 1919 se stal důstojníkem z povolání. Zvyšoval si kvalifikaci (také ve Francii) a vykonával různé velitelské funkce v československé armádě. Od 16. října 1934 byl v hodnosti plukovníka velitelem 5. polní dělostřelecké brigády v Českých Budějovicích. Dne 1. července 1937 byl povýšen na brigádního generála. Od 1. ledna 1937 byl velitelem dělostřelectva 5. pěší divize v Českých Budějovicích. Při všeobecné mobilizaci v roce 1938 byl velitelem dělostřelectva 1. sboru ve Voticích. Po německé okupaci dělal v zemské samosprávě, od října 1939 dělal zdravotního radu v ústavu pro duševně choré v Horních Beřkovicích. Zúčastnil se protinacistického odboje v rámci jihočeského krajského velitelství vojenské odbojové organizace Obrana národa. Dne 14. února 1940 byl zatčen gestapem a dne 26. června 1942 byl odsouzen k trestu smrti. Dne 24. listopadu 1942 byl v Berlíně, Plötzensee popraven gilotinou.