Nejslavnějším příslušníkem rodiny se stal jeho syn Jan Jiří (též Hanuš Jiří, Hanuss Georg, Johann Georg), jenž byl od mládí předurčen pro stejnou dráhu jako jeho otec, a proto na pražské univerzitě nastoupil na studium filozofie a práv, které ukončil před rokem 1641. Jako mladík se vyznamenal roku 1639 při hájení Prahy proti švédskému generálu Banérovi. Studium ukončil zřejmě před rokem 1641, přesto se při dalším švédském obležení Prahy roku 1648 stal iniciátorem obnovení studentské legie a následně také jejím hejtmanem. Zvolení zřejmě neproběhlo bez problémů, protože později část studentů usilovala o jeho sesazení. Pod jeho velením legie bojovala na všech ohrožených místech, on sám se nejvíce vyznamenal při velkém švédském útoku 25. října 1648, kdy v čele studentů hájil rozvaliny novoměstských hradeb. Píkou údajně usmrtil deset švédských vojáků a z místa neustoupil ani tehdy, když byl nepřátelskou střelou raněn do levé paže. Po skončení obléhání byl přijat na audienci císařem Ferdinandem III. a jako zvláštní vyznamenání dostal zlatý medailon s jeho podobiznou. Údajně se také zasloužil o povýšení řady členů legie do šlechtického stavu, což je nepravděpodobné, naopak zřejmě on vymohl studentské legii dlužný tříměsíční žold ve výši 5 000 zlatých a dalších 600 tolarů na ošetřování raněných a nemocných. Za prokázané zásluhy jej císař Ferdinand III. dne 20. února 1649 jmenoval doktorem práv a apelačním radou a dne 29. března 1649 povýšil do šlechtického stavu s predikátem von Sturmwehr. Zároveň získal i erb, který pravděpodobně vycházel z dnes neznámého erbu jeho otce.