Az első adat a meglenorománok számáról Weigandtól származik, aki 1892-ben személyre becsülte. A különböző későbbi becslések közül a legnagyobb szám , ami 1904-ből származó adat. A meglenorománok száma folyamatosan csökkent a 20. század első felében végbement történelmi események során, a Balkán-háborúktól kezdve a Görög polgárháborúig. Ezek megtörték a közösségüket, és előidézték szétszóródásukat lakosságcserék és több országba való kivándorlások által. A század második felében a társadalmak modernizációja felgyorsította szétszóródásukat sokuk városokba költözése, de még Nyugat-Európába kivándorlása nyomán is. Ezek a jelenségek számos meglenoromán a többségi lakosságba való beolvadását okozták, beleértve vegyes házasságok útján, amit a többségi lakossággal közös vallás is elősegített.