22 серпня 1350 помер дід дофіна, король Філіп VI. Карла викликали до Парижу, а 26 вересня 1350 він взяв участь у коронації свого батька Іоанна II в Реймсі. Тоді ж останній зробив Карла лицарем Ордена Зірки. Однак спадкове право на престол як самого Іоанна, так і всього роду Валуа, ставилося деякими феодалами під сумнів. Батько Іоанна, Філіп VI, якого іноді називали «знайденим королем» (), втратив всяку довіру своїх підданих після нищівної поразки при Кресі, втрати Кале, через згубні наслідки епідемії чуми та знецінення грошей. Тому королівська партія зіткнулася з опозиційними настроями, які розповсюдились по всій країні. Одну з таких протиборчих партій очолив Карл II Наваррський, прозваний Злим, чия мати Жанна відмовилася в 1328 році від французької корони на користь наваррської. Карл II в той момент став старшим представником свого роду. Амбітна людина, він зумів об'єднати навколо себе всіх незадоволених правлінням першого Валуа. У цій справі його підтримували родичі та їхні союзники: сім'ї з Булоні (граф Булонський, кардинал, два їх брата і їх родичі з Оверні), Шампанський барони, вірні Жанні Наваррській (матері Карла Злого і внучки останньої графині Шампанський), а також прихильники Роберта д'Артуа, вигнаного з французького королівства Філіпом VI. Більше того, Карл Злий спирався на могутній Паризький університет і на торговців північно-західній частині Королівства Франція, які жили тільки завдяки торгівлі через Ла-Манш.