Франція повернула собі Ельзас-Лотарингію і ненадовго відновила своє старе становище як провідної суші на європейському континенті. Франція була провідним прихильником суворих, але мирних умов проти Німеччини на Паризькій мирній конференції. Оскільки війна велася на французькій землі, вона знищила значну частину французької інфраструктури та промисловості, а Франція зазнала найбільшої кількості жертв, пропорційної кількості населення. Велика частина французької громадськості прагнула до того щоб отримати Рейнську область, розділити Німеччину, що примикала до Франції, і втілення старої французької амбіції — відірватися від Німеччини як незалежної країни; врешті-решт їх влаштували обіцянки демілітаризіції Рейнської області та великих репараційних виплат з боку Німеччини. На віддаленому кінці Сходу Німецької імперії територія Мемеля була відокремлена від решти Східної Пруссії та окупована Францією до анексії Литвою. На нібито німецьку несплату репарацій за Версальським договором 1923 р. Франція відповіла окупацією Рейнської області та промислового Рурського району Німеччини, центром німецького видобутку вугілля та сталі, до 1925 р. Крім того, Міжнародний олімпійський комітет, в якому переважала Франція, заборонив Німеччині проводити Олімпійські ігри 1920 та 1924 років, ілюструючи бажання Франції ізолювати Німеччину.