Після перемоги лютневої революції вирішив залишитись у Вологді та взяв безпосередню участь у започаткуванні Вологодської губернської ради робітничих і солдатських депутатів. 15 березня 1917 року на першому засіданні ради був обраний її головою, незважаючи на те, що в ній домінували представники меншовиків та есерів. Рада під його керівництвом обрала позицію співробітництва з тимчасовою владою у Вологді, а сам Еліава стояв на позиціях пацифізму.