Станом на 1840 рік у селі проживало 375 семей, серед яких були великоросіяни, малоросіяни і молдавани, яких сюди переселяли, щоб змусити циган осісти. Вже влітку 1842 року цигани, невдоволені перебуванням у складі козачого війська, зібрали 1500 карбованців і почали звертатися до різних урядових установ із проханням про вихід із війська. Влітку 1843–1844 років у селі проходили таємні збори найактивніших учасників руху за вихід із війська, де збирали кошти на клопотання до царя та відправки депутатів до Кишинева, Одеси і Петербурга. 27 липня 1844 року у селі були заарештовані Іван Лупул і Киріяк Перукар, які були циганськими депутатами. Наступні заворушення виникли у червні-жовтні 1855 року, що було пов'язано із додатковим набором до війська у зв'язку із Кримською війною. Тоді заарештували і ув'язнили в Аккермані близько 30-ти мешканців Фараонівки. Весь цей час, аж до ліквідації війська у 1868 році, цигани полишали станицю, за що виключалися з козацького стану.