Kong David 1. af Skotland havde draget fordel af Anarkiet og underlagt sig Cumberland, Westmorland og Northumberland . I Wales var vigtige ledere som Rhys ap Deheubarth og Owain Gwynedd vokset frem. I Bretagne var der ingen bevis for, at hertugen af Bretagne, nemlig Odo af Porhoet, havde anerkendt det normannernes overherredømme. To vigtige grænse slotte, Moulins-la-Marche og Bonmoulins, var aldrig blevet generobret af Godfred Plantagenet og var under Robert af Dreux' kontrol. Grev Didrik af Flandern havde sluttet sig til alliancen dannet af Ludvig 2. i 1153. Længere mod syd havde greven af Blois overtaget Amboise. Set fra Henrik 2.'s perspektiv var en løsning af disse territoriale anliggender nødvendig.