Nogen yderligere ekspansion blev ikke mulig. Dels fordi alle omliggende områder efterhånden var blevet katolske og således ikke med rimelighed kunne være korsfarermål. Dels fordi Polen og Litauen i 1386 indgik en union og blev militært stærkere end ordensridderne og omkransede ordensområderne mod øst, så der ikke var udvidelsesmuligheder. Få år senere slog en polsk-litauisk hærstyrke under ledelse af Ladislaus II konge af Polen og storhertug af Litauen ordensridderne i slaget ved Tannenberg (Grunwald) den 15. juli 1410. Og det så eftertrykkeligt, at de aldrig mere var en trussel mod deres polske og litauiske naboer. Den Tyske Orden mistede 600 riddere i slaget. Ved freden i Thorn i 1411 måtte den afgive Samaitia, og udrede enorme krigserstatninger; deres finanser blev grundigt svækket. For at dække gælden pålagde ordenen sine områder høje skatter og afgifter. Dermed fik den landadelen og byerne imod sig og gav polakkerne gode kort på hånden.