Després d'haver estudiat llatí i filosofia a la Universitat de Perpinyà, la guerra el feu emigrar a a Barcelona (1641), on es doctorà en medicina (1654) i hi establí una consulta. Després del tractat dels Pirineus (1659), i tot i haver-se significat en favor del bàndol espanyol (o precisament per això), va ser elegit rector de la Universitat de Perpinyà el 1666 malgrat l'oposició de l'intendent del Rosselló Macqueron. El rei Lluís XIV n'anul·là el nomenament, i el poderós ministre Louvois dictaminà que Carrera no podia ser rector almenys pels deu anys següents. Els set doctors que l'havien votat van ser castigats a pèrdua de tot profit o remuneració de la Universitat per quatre anys.