V beznadějné situaci, kdy byla země obklopena nepřáteli (všichni její sousedé vyjma Řecka se ocitli v táboře mocností Osy) nakonec jugoslávská vláda i přes odpor armády podepsala 25. března 1941 dohodu o přistoupení Jugoslávie k Paktu tří. Tím zdánlivě nebezpečí ozbrojeného konfliktu pominulo, takže začala deaktivace opevnění a propouštění záložníků z posádek. Spojenectví s nacistickým Německem se ale setkalo se značným odporem, a tak o dva dny později, 27. března, proběhl vojenský puč, který proněmeckou vládu svrhl. Nová vojenská vláda orientující se na spojenectví s Velkou Británií se snažila získat čas, a tak ujišťovala Německo, že podepsaná dohoda platí, přesto bylo zřejmé, že německá odveta brzy přijde. Jugoslávská vláda přesto doufala, že se podaří dosáhnout dohody nebo že německé přípravy na útok budou trvat alespoň několik týdnů, a tak se dopustila osudové chyby, že ve snaze nevyprovokovat Hitlera předčasně rozhodla 29. března o vyhlášení nikoli všeobecné, ale skryté mobilizace, a tak do německého útoku nebyla armáda v plné bojové pohotovosti (ve skutečnosti rozzuřený Adolf Hitler hned 27. března vydal rozkaz vydal rozkaz k co nejrychlejšímu útoku a zničení Jugoslávie jako státu).