Протягом своєї історії збройні сили Південно-Африканської Республіки озброювались імпортною технікою, в основному французського виробництва. Але у 1977 році Генеральна Асамблея ООН прийняла резолюцію 418, наклавши ембарго на поставки зброї до ПАР. На цей момент на півдні Африки вже півтора десятиліття точилася бойові дії з Анголою. Війна мала характер дій механізованих груп з підтримкою авіації на гелікоптерах Пума та Alouette III. З їх допомогою висаджували десант, проводили розвідку, підтримували вогнем армійські частини. Після початку поставок Анголі засобів ПЗРК з Радянського союзу ситуація кардинально змінилась. Французькі гелікоптери були по суті цивільними машинами та не могли виконувати завдання при вогневій протидії. Відчутною стала потреба у гелікоптері здатному ескортувати транспортні машини, придушувати ПВО ворога та при необхідності мати можливість вступити у бій з Мі-25. Закупівля таких машин за кордоном була не можлива через санкції. Модернізаційний потенціал французьких гелікоптерів був обмежений, а військова промисловість не мала досвіду з самостійної розробки подібних машин. Оскільки не було іншого рішення, розробку нового гелікоптера взяла на себе компанія Atlas Aircraft Corporation заснована у 1963, яка спеціалізувалася на виробництві авіаційної техніки для ВПС ПАР. З досвіду бойових дій на території Африки були вироблені основні вимоги: висока надійність та можливість ремонту в умовах щільного пилу та значної відстані від місць базування, надійна навігація в умовах місцевості у якій відсутні орієнтири, високий рівень автоматизації електронних систем для зниження навантаження на пілота, низький рівень вібрацій. Робота над створенням машини проводилась в умовах підвищеної секретності та методом послідовних кроків через відсутність подібного досвіду.