Al llarg del i XVII Catalunya esdevé molt activa en la producció d'obres. La Corona de Castella, iniciada amb el primer matrimoni de Ferran II, implicarà la progressiva subordinació de la Corona d'Aragó a la de Castella –fins a la completa dependència el 1714 amb la guerra dels segadors- però també serà un període d'estabilitat econòmica. Aquest factor, juntament amb la necessitat d'obres de caràcter artístic, conseqüència del creixement demogràfic, el ressò de la reforma religiosa i el concili de Trento el 1563, expliquen la inversió de recursos que la societat catalana va dedicar a remodelar edificis, sobretot religiosos, i decorar-los amb les obres adients.