Escrit arran dels atemptats de l'11 de setembre de 2001, aquest llibre s'emmarca en una reflexió al voltant de l'ètica de la no-violència. Davant reactivació de la dinàmica bèl·lica i imperialista amb l'ocupació d'Iraq, Butler pretén fer de la vulnerabilitat de la condició humana no un element a esborrar per mitjà de la guerra sinó el punt de partida per pensar la política. Sota aquest marc de reflexió, és d'especial rellevància la figura del dol. Aquest, com a sentiment experimentat vers l'Altre, és manifestació tant de la importància de la persona que hom ha perdut com de la interdependència que constitueix l'existència humana. En aquests dos eixos que s'entrellacen, a saber, el reconeixement del valor de la vida humana a partir de la seua fragilitat i l'acceptació d'una sociabilitat primària, es juguen importants reflexions que van des de la detenció indefinida a Guantánamo fins a la deshumanització de l'enemic en conflictes bèl·lics passant pels estralls de l'ocupació israeliana dels territoris palestins.