Perioada Qianlong (1735-1796) a văzut apogeul și declinul inițial al prosperității și de control imperial. Populația a crescut la aproximativ 400 milioane de oameni, dar taxele și veniturile guvernamentale au fost fixate la o rată scăzută, care a garantat în final o criză fiscală. Corupției s-a ivit, rebelii au testat legitimitatea guvernului și elitele conducătoare nu și-au schimbat mentalitățile lor în fața schimbărilor de la nivel mondial. După Războiul Opiului, puterile europene au impus „tratate inegale", comerțul liber, extrateritorialitate și Porturi Tratat aflate sub control străin. Rebeliunea Taiping (1849-1860) și revolte musulmane din Asia Centrală au dus la moartea a aproximativ 20 de milioane de oameni. În ciuda acestor dezastre, în Restaurarea Tongzhi din anii 1860, elitele chineze han s-au angrenat în apărarea ordinii confucianiste și dominație Qing. Câștigurile inițiale ale Mișcării de Auto-Consolidarea au fost distruse în Primul Război Sino-Japonez din 1895, în care Qing a pierdut influența asupra Coreei și posesia asupra Taiwanului. Au fost organizate noi armate, dar ambițioasa „Reforma de o sută de zile” din 1898 a fost anulată de către Împărăteasa văduvă Cixi, un lider necruțător, dar capabil. Atunci când, ca răspuns la violențele anti - străine ale Yihetuan ("Boxeriilor") , puterile străine au invadat China, Împărăteasa Văduvă le-a declarat război, ceea ce duce la înfrângere dezastruoasă.