Kromě atletiky se věnoval na vrcholové úrovni i bandy. Bojoval v estonské osvobozenecké válce a působil v estonské armádě jako instruktor tělovýchovné přípravy. Na Letních olympijských hrách 1920 byl pátý v hodu oštěpem a osmý v pětiboji. 22. září 1922 vytvořil první oficiální uznávaný světový rekord v desetiboji výkonem 6087 bodů (podle moderních tabulek). Na Letních olympijských hrách 1924 získal bronzovou medaili v desetiboji a byl sedmnáctý v hodu oštěpem.