En 1641, gran part de la comunitat de «vells Anglesos» va decidir trencar amb el seu passat com a subjectes lleials i es van unir a la rebel·lió del 1641. Són molts els factors que van influenciar als «vells anglesos» decidir unir-se a la revolta; per temor als rebels i temor a les represàlies que el govern tingués amb el catolicisme. No obstant això, la raó principal a llarg termini, consistia en el desig de revertir les "Polítiques anticatòliques" que havien estat perseguides per les autoritats angleses durant els previs quaranta anys a l'illa. De totes maneres, malgrat la seva formació en Govern irlandès amb la formació denominada com s Irlanda Confederada, la identitat dels «Anglesos vells» seguia sent una important divisió entre la comunitat d'irlandesos catòlics. Durant les Guerres confederades d'Irlanda (1641–1653), els Anglesos vells van ser sovint acusats pels irlandesos d'estar massa preparats per signar un tractat amb Carles I a costa dels interessos dels terratinents irlandesos i de la religió catòlica. La següent Conquesta d'Irlanda per Cromwell (1649–1653), va viure l'última derrota de la causa catòlica i l'expulsió dels Anglesos vells de la noblesa. Aquesta causa es va revifar per poc temps en la Guerra Guillemita d'Irlanda (1689–1691), en 1700, els descendents protestants dels «nous anglesos» s'havien convertit en la classe dominant del país.