Han var født på Bornholm, hvor hans fader Michael Anker (1801-1872) var proprietær. Moderen hed Elisabeth Kirstine f. Rasch (1797-1861). I sin ungdom lagde han sig efter landvæsen, men blev 1854 ansat som konstabel ved Bornholms Milits og kom i 1856 til København for at gennemgå artilleriets elevskole. Efter afgangen derfra ansattes han som sekondløjtnant ved Bornholms Milits. I 1860 ægtede han 21. december i Rønne Robberthe Caroline Qvintus (27. september 1838 i Rønne – 1. oktober 1916 i København), datter af styrmand, senere avlsbruger Niels Peter Qvintus (1804-1855) og Kirstine Cathrine Robbertsen (1802-1862), som bragte ham en ejendom i Rønne i medgift. Senere forsøgte han sig som skuespiller på teatret i Alhambra, men opgav en karriere på scenen i 1863. Han meldte sig som frivillig i hæren på grund af den tilspidsede konflikt med Preussen, som året efter førte til krigen i 1864. Han blev ansat som artillerikommandør og deltog i Dybbølstillingen ved Dybbøl Banke som ledende artillerist i skanse nr. 2 , og da det artilleristiske angreb på denne begyndte, udmærkede han sig ved et sjældent mod og en dygtig benyttelse af skansens riffelkanoner (i hvilken henseende han dog må dele æren med skansens anden artilleriofficer, løjtnant Carl Castenschiold), og med sin indsats henledte han først fjendens og dernæst det danske folks almindelige opmærksomhed på sig. Ved stormen 18. april var der således givet befaling til, at Anker skulle fanges levende, hvilket også lykkedes, ligesom hans billede er anbragt på det tyske sejrsmonument i Berlin, hvorpå en fremstilling af stormen findes.