У той же час Довженко на деякий час став активістом українського самостійницького руху. Повалення самодержавства він зустрів з радістю "«собаки, що зірвався з цепу»", з вірою, що тепер "«вже все цілком ясно, що земля у селян, фабрики у робітників, школи в учителів, лікарні у лікарів, Україна в українців, Росія в росіян»". Але потім, переглянувши свої юнацькі гарячі пориви, Довженко назвав їх засліпленням людей, "«що вийшли з погреба»" — адже на той час він не мав "«нормальної, здорової політичної освіти, найменшої уяви про боротьбу класів та партій»", про марксизм.