Det sidste britiske design af slagkrydsere under krigen var "Admiral"-klassen, som udsprang af en kravspecifikation for en forbedret udgave af "Queen Elizabeth"-slagskibene. Projektet begyndte i slutningen af 1915, da Fisher havde forladt Admiralitetet for stedse. Oprindeligt forestillede man sig et slagskib, men blandt de ledende officerer var holdningen den, at Storbritannien havde slagskibe nok, men at der kunne blive brug for nye slagkrydsere til at bekæmpe de tyske skibe, der var under bygning (briterne overvurderede både byggetempoet og kampegenskaberne for den tyske "Mackensen"-klasse). Man endte med at beslutte sig for slagkrydsere med otte 38,1 cm kanoner, 203 mm panser og en fart på 32 knob. Slagkrydsernes trængsler i Jyllandsslaget gav imidlertid anledning til at revurdere designet, og man vendte tilbage til planen om hurtige slagskibe, i en udgave med panser op til 305 mm og stadig med en fart på 31,5 knob. Det første skib i klassen, HMS "Hood", blev bygget efter dette design. De tre søsterskibe, der kun lige var påbegyndt, fik ændret byggeplanerne senere i 1916 og igen i 1917 med henblik på at give dem bedre beskyttelse..