Allerede i 1873, mens Wegmann levede udenlands, debuterede hun på Charlottenborgs forårsudstilling. I 1877 modtog hun betydelig anerkendelse, da hun her udstillede sit maleri "En enke med sit barn", et maleri der bærer præg af årene i München og den stil hun lærte der. I 1880 udstillede hun for første gang på Salonen i Paris, hvor hendes værk fik den ærefulde 'Mention honorable'. To år efter, i 1882, blev hun sammesteds præmieret med en sølvmedalje, da hun udstillede et portræt af sin søster. Det var en væsentlig anerkendelse for en kunstner således at blive fremhævet blandt 5-7000 udstillende, og det resulterede i at den danske kunstverden for alvor begyndte at få øjnene op for hendes talent. I de følgende år modtog hun den Thorvaldsenske udstillingsmedalje og blev dermed som den første kvinde nogensinde valgt ind i Kunstakademiets plenarforsamling, hvilket var et klart tegn på den høje anerkendelse, hun fra da af nød i Danmark. I de følgende år blev hun medlem af Akademiet og Charlottenborgs udstillings- og censurkomitéer (1887), og på Verdensudstillingerne i Paris 1889, 1892 og 1900 modtog hun såvel sølv- som guldmedaljer for sine værker. For en kvindelig kunstner på denne tid var det ganske enestående at opnå så udbredt anerkendelse.