Des de mitjan anys 1960 la nova tecnologia va començar a perdre esclat, però el concepte inicialment positiu, es va mantenir més aviat amb connotació negativa. Les amenaces conseqüents amb el desenvolupament de les armes nuclears havien començat a ser la tecnologia atòmica més coneguda. A finals de la dècada de 1970, l'energia atòmica es va trobar amb dificultats econòmiques i el rebuig públic, que va arribar a un primer clímax amb l'accident de Three Mile Island de 1979 i l'accident de Txernòbil de 1986. Va inspirar la portada de la revista "Forbes magazine" amb el títol «Capritxos nuclears». Tot i que certs països com França, Xina i el Regne Unit, i malgrat la catàstrofe de Fukushima el 2011 a poc a poc es va acabar amb les perspectives d'estendre les aplicacions de la indústria nuclear. S'hi afegeix el cost, mai no pressupostat als càlculs de l'«energia gratuïta», de la seguritat (per evitar desfalc de material contaminat), la demolició i l'emmagatzemmatge per l'eternitat de l'enderroc radioactiu. Un estimació de les elèctriques alemanyes preveu uns 38.000 milions d'euros, un import que pèrits independents consideren com una sotsestimació, només per a les instal·lacions obsoletes alemanyes.