Pe 23 august 1944, regele Mihai I a scos România din război, iar armata română a ajuns să fie plasată sub comanda Armatei Roșii. Forțele române au continuat războiul împotriva Germaniei Naziste și a participat la luptele pentru eliberarea Transilvaniei de nord-vest, Ungariei și a Cehoslovaciei de răsărit (Ofensiva Praga). Bulgaria a urmat o traiectorie asemănătoare și, pe 10 septembrie a declarat război Germaniei. Puținele forțe germane trimise să zdrobească armata bulgară au fost rapid înfrânte și alungate din țară. În Macedonia, trupele bulgare, încercuite de forțele germane și abandonate de comandanții de cel mai înalt rang, au fost nevoite să-și croiască drumul prin luptă spre granițele interbelice ale țării. Trei armate bulgare, aproximativ 455.000 de luptători, au intrat în Iugoslavia la sfârșitul lunii septembrie 1944 cu acordo lui Tito. Bulgarii s-au deplasat de la Sofia la Niš și Skopje, cu sarcina strategică a blocării retragerii forțelor germane care se retrăgeau din Grecia. Sudul și estul Serbiei și Macedonia au fost eliberate în decurs de două luni și Armata I bulgară (130.000 de oameni) a continuat luptele cu germanii și aliații lor în Ungaria.