27. helmikuuta alankomaalainen anarkisti-kommunisti Marinus van der Lubbe sytytti tuleen Berliinin valtiopäivätalon. Vaikka van der Lubbe selitti toimineensa yksin, kansallissosialistit esittivät valtiopäivätalon palon merkiksi Saksan kommunistisen puolueen KPD:n aloittamasta kapinasta. Hitlerin kehotuksesta valtakunnanpresidentti Hindenburg antoi paloa seuraavana päivänä, 28. helmikuuta hätätila-asetuksen, jolla kumottiin perustuslain takaamat poliittiset ja yksilönvapaudet. Viranomaisille annettiin esimerkiksi oikeus määrätä valtiolle vaaralliseksi epäilty henkilö pidätettäväksi ja pidettäväksi turvasäilössä määräämättömän ajan ilman syytettä ja oikeudenkäyntiä. Saksan kommunistisen puolueen johtavat virkailijat pidätettiin muutamassa päivässä, samoin kuin puolueen valtiopäiväryhmän enemmistö. Vaikka leipzigilainen tuomioistuin totesi myöhemmin Marinus van der Lubben yksin syylliseksi valtiopäivätalon paloon, ilman että olisi löydetty merkkiäkään laajemmasta salaliitosta, poikkeustilamääräykset pidettiin voimassa. Myös Saksan sosialidemokraattisen puolueen SPD:n johtajistoa pidätettiin.