1942 januárjában monte-carlói tartózkodása alatt ismerkedett meg Florette Orméa-val, akinek a kedvéért nem sokkal később újból elvált. 1943-ban ő és Florette jelen voltak a sikeres francia író, Tristan Bernard és egész családjának letartóztatásakor és elhurcolásakor, zsidó származásuk miatt. Kimondhatatlanul boldog volt, mikor Párizst 1944-ben felszabadították az amerikaiak, azonnal a városba utazott, több száz fényképen örökítve meg az eseményt. A háború végeztével, 1945. augusztus 18-án Florettel összeházasodtak. 1946-ban ott volt az első Cannes-i Nemzetközi Filmfesztiválon, melynek haláláig rendszeres látogatója marad. 1950-ben vásárolt magának egy Rolleiflex 6x6-os gépet, mellyel immár színes képeket is lehetősége nyílik készíteni. 1953-ban André Dubonnet Cap d'Antibes-i otthonában vendégeskedve találkozott John F. Kennedyvel, az Amerikai Egyesült Államok későbbi elnökével, az ekkor készített fotói később hozzájárultak ismertté válásához. 1955-ben a Gens d'Images alapítvány alelnöke lett, képei pedig a párizsi Galerie d'Orsay-ban Brassaï, Doisneau, Man Ray alkotásaival együtt szerepelnek. 1957-ben feleségével Kubába utaznak, ahonnan Castro gerillaháborúja miatt eredeti szándékuknál hamarabb, ott készített képeinek jelentős részét hátrahagyva távozni kényszerültek, előbb Mexikóba, majd New Orleans-ba utaztak. 1960-ban egy Opio nevű faluba költöznek, Grasse városától nem messze. 1962-ben Charles Rado (Radó Károly), a Rapho Agency alapítója véletlenül felfedezte néhány fiatalkori képét, és hamarosan New Yorkba invitálta, ahol bemutatta munkáit John Szarkowski-nak a Museum of Modern Art akkori igazgatójának. Szarkowski olyannyira el volt ragadtatva, hogy 1963-ban egy teljes, önálló kiállítást rendezett "The Photographs of Jacques Henri Lartigue" címmel képeiből, melynek megnyitóján Lartigue maga is részt vett. A kiállítás sikere akkora volt, hogy még abban az évben a Life magazinban is megjelent a portfóliója. 69 évesen érte a világhírnév.