În Primul Război Mondial a comandat mai întâi Divizia Šumadija, care a fost implicată până la 10 august 1914 în Bătălia de pe Muntele Cer. Cu acea ocazie a participat la toate luptele de pe malul drept al râului Sava, în apropiere de Šabac și Mačva. În august 1914 Comandamentul Suprem al Armatei Sârbe l-a numit în postul de șef al Statului Major al Armatei I. Comandanții armatei au fost generalii (viitori mareșali) Petar Bojović (eliberat din funcție la 14 noiembrie 1914 deoarece fusese rănit în luptă) și Živojin Mišić cu care a rămas la conducere până în martie 1916. După retragerea armatei sârbe în insula Corfu, Hadžić a primit o sarcină care și-a pus amprenta asupra carierei sale militare. Comandamentul Armatei Sârbe din Corfu i-a ordonat la 24 februarie 1916 să meargă în Rusia pentru a organiza formarea Diviziei 1 Voluntari sârbe. Această divizie a fost alcătuită din prizonieri de război sârbi, originari de pe teritoriile sârbe ale Austro-Ungariei și mobilizați în Armata Austro-Ungară, care s-au oferit voluntari, și a numărat inițial aproape 10.000 de militari. Colonelul Hadžić a sosit la 23 aprilie 1916 la Odesa, însoțit de 21 de ofițeri și de tot atâția subofițeri. Voluntarii au continuat să vină și pe la mijlocul lunii august 1916 divizia avea aproape 18.000 de militari.