La patru ani de la debutul său, Dragojević a revenit în cele din urmă la regia de lungmetraj - de data aceasta se desprinde complet de genul filmelor pentru tinerilor pentru a aborda probleme mai serioase legate de războaiele iugoslave aflate în derulare, cu o dramă controversată care conține elemente ale comediei întunecate, "Lepa sela lepo gore" (cu sensul de "Sate frumoase ard frumos"), care are loc în războiul din Bosnia. Pe lângă laudele criticilor, filmul a avut un impact comercial pozitiv, cu peste 700.000 de bilete vândute pe piața internă din Serbia în timpul proiecției sale cinematografice. De asemenea, a stârnit o mulțime de controverse în întreaga Europă cu privire la aspectele sale ideologice: în timp ce mulți l-au văzut ca pe o denunțare puternică a războiului, alții l-au considerat drept „cinematograf fascist”. Filmul a fost chiar refuzat să intre în concurs la Festivalul de Film de la Veneția din 1996, de asemenea a divizat juriul de la Festivalul Internațional de Film de la Salonic din 1996, care în final i-a refuzat premiul principal, în ciuda faptului că a avut un succes copleșitor în rândul publicului festivalului. În America de Nord, filmul a primit laude critice mai mult sau mai puțin universale, iar Dragojević a început să fie curtat de cei de la Hollywood aproape imediat după rularea notabilă a filmului în circuitul de festivaluri de pe continentul american. A semnat cu agenția William Morris la sfârșitul verii 1996 și a ajuns la Los Angeles, unde a avut întâlniri cu diferiți șefi de studio. Cu toate acestea, profund nemulțumit de scenariile oferite, regizorul a decis să se întoarcă acasă și să facă un alt film în Serbia. Prin urmare, singurul rezultat tangibil al scurtului său flirt cu Hollywood cu această ocazie a fost un acord cu Fox Lorber pentru a distribui pe video pentru acasă și cinematografic filmul "Lepa sela lepo gore".