Крајем јуна, 1941. године Љубица је била укључена у чланство Месног комитета КПЈ за Кумане, а убрзо потом и у чланство Среског комитета КПЈ за Новобечејски срез. Пошто је била задужена за рад међу женама, активно је радила на организовању болничких курсева и упућивању омладинки у тада прве формиране ударне групе и десетине. После напада Немачке на Совјетски Савез, 22. јуна и почетка масовног хапшења комуниста, Љубица је прешла у илегалност. У току лета заједно са другим друговима, активно је радила на припремама и организовању партизанског одреда. Такође радила је и на прикупљању неопходних средстава – хране, одеће, обуће и др, како за илегалне партијске раднике, тако и за прве борце Кумановачког партизанског одреда, који је у току јула бројао 24 људи. С обзиром да је и оближње село Меленци, услед дуге револуционарне традиције његових мештана, било опредељено за НОП тамо је био формиран Меленачки партизански одред. Директивом виших руковoдства НОП-а одлучено је да се изврши сапајање Куманaчког и Меленачког одреда у један Куманачко-меленачки партизански одред. И поред веома лоших услова за партизанског ратовање, услед равничарског терена, овај одред је током лета извршио неколико успешних акција. Преко дана одред је боравио сакривен у кукурузним пољима, која су услед недостатка шума служила као једини сигурни заклон, а ноћу је одлазио у акцију.