Критски пирати нападали су 930-тих и 940-тих година јужну Грчку, Свету Гору и западне обале Мале Азије. Као резултат тога, цар Константин Порфирогенит (913—959) је послао још једну експедицију 949. године, али је она поражена. Византијски хроничари приписују пораз неспособности и неискуству њеног адмирала, Константина Гонгила. Константин није одустао већ је пред крај своје владавине отпочео са припремом још веће флоте. Умро је пре него што је успео да је изграни. Његов наследник, Роман II (959—963), је довршио изградњу флоте и на њено чело поставио способног генерала Нићифора Фоку. На челу огромне војске и флоте, Фока се јуна или јула 960. године искрцао на острво. Муслиманска војска која му је пошла у сусрет је разбијена. Уследила је дуготрајна опсада Кандакса која је окончана 6. марта 961. године. Византинци су освојили град, опустошили га и порушили тамошње џамије. Муслимански становници су побијени и продати у робље. Емир и његов син су заробљени и одведени у Цариград где је Фока прославио тријумф. Острво је претворено у византијску тему, а преживели муслимани су покрштени од стране мисионара попут преподобног Никона Покајанија. Један од покрштених је и кнез Анемас који је ступио у византијску службу. Погинуо је приликом опсаде Доростре у Руско-византијском рату (970—971).