Његов професионални живот се састојао од три различита периода: епоха током које је радио као научни истраживач којем је недостајало новца; стицање великог богатства и угледа путем напорног и савесно рада након великог пожара из 1666. године, и коначно период током кога је постао учесник завиљивих интелектуалних спорова (што је допринело његовој релативној историјској непознаности). У једном тренутку он је истовремено био и кустос експеримената Краљевског друштва, члан њиховог савета, Грешамов професор геометрије, и геодет града Лондона након Великог пожара у Лондону (у ком својству је према неким изворима он извео више од половине свих геодетских радова након пожара). Он је исто тако био важан архитекта свог времена – мада је мали број његових зграда опстао, а неке су генерално погрешно приписане њему. Он је био успешан у развијању сета мера планске контроле за Лондон, чији утицај се задржао до данас. Алан Чапман га је карактерисао као „енглеског Леонарда”.