Društvena i politička dimenzija praštanja uključuje strogo privatnu i religioznu sferu „oproštenja”. Pojam „oproštenja” generalno se smatra neobičnim na političkom polju. Međutim, Hana Arendt smatra da „sposobnost oproštenja” ima svoje mesto u javnim aferama. Filozof veruje da oprost može osloboditi resurse pojedinačno i kolektivno u suočavanju sa nepopravljivim. Tokom istrage u Ruandi o diskursima i praksama oproštenja nakon genocida iz 1994. godine, sociolog Benoa Giju ilustrovao je ekstremnu polisemiju (višestruko značenje) reči „oprost”, ali i izrazito politički karakter pojma. Zaključujući svoje delo, autor predlaže četiri glavna oblika opraštanja radi boljeg razumevanja, s jedne strane, dvosmislene upotrebe, a s druge strane, uslova pod kojima oproštaj može posredovati u obnavljanju društvene veze.