Az orosz fennhatóság alatt álló keleti területek a Novgorodi Köztársaság 1478-as bukása után a Moszkvai Fejedelemséghez kerültek, majd a IV. Iván által létrehozott központosított államnak, az Orosz Cárságnak lettek a birtokai 1547-ben. Miután Oroszországban a Rurik-dinasztia kihalása után kitört a zűrzavaros időknek nevezett polgárháborús időszak, az időközben észak-európai nagyhatalommá váló, ekkor már evangélikus svédek II. Gusztáv Adolf vezetésével 1617-ben elfoglalták Kelet-Karéliát is. A Romanov-dinasztia uralkodása alatt a 18. századra megerősödtek az oroszok és végül I. (Nagy) Péter uralkodása alatt az 1700-1721-ig zajló nagy északi háborúban döntő vereséget mértek a svédekre. A nystadi békében (1721) Karélia keleti és déli része is cári kézre került, és a békekötés jelezte az Orosz Birodalom megalakulását is. 1738-ban Svédországban a háborúpárti "Kalap-párt" került többségbe az országgyűlésben, az ennek hatására kitörő 1741–1743-as orosz-svéd háború azonban ismét svéd kapitulációval és kisebb orosz területi nyereséggel zárult.