A britek által 1915-ben megindított partraszállás a Gallipoli-félszigeten ismét előhozta az igényeket a görögök hadba lépésére. Venizélosz fel is ajánlotta, hogy biztosít negyvenezer görög katonát a Törökország elleni hadművelethez, továbbá a Görög Haditengerészet támogatásáról is biztosította az antant diplomatáit, azonban minderre nem került sor. Egyrészt Oroszország a távlati céljai, a tengerszorosok megszerzése miatt tiltakozott az ellen, hogy az említett területen görög csapatok jelenjenek meg, másrészt pedig a király és a hadsereg vezérkara nem volt biztos a vállalkozás kivitelezhetőségében (az antant gallipoli előretörése később valóban kudarcba fulladt) és csak úgy tudta elképzelni a Törökország elleni katonai intervenciót, ha abban szövetségesként Bulgária is részt vesz. Joánisz Metaxász, a hadsereg vezérkari főnöke attól félt, hogy egy kis-ázsiai görög akció felemésztené a hadsereg tartalékait és a vezérkarral együtt úgy vélte, hogy a bolgárokkal kötött szövetség hiányában veszélyes lenne nagyobb katonai erő elvonása az északi határról, mivel a bolgár haderő nagyobb erőt képviselt a görögökkel szemben és könnyen összpontosulhatott az ország határaira. Venizélosz, aki nem értett egyet az antanthoz való csatlakozás késedelmével 1915. február 25-én lemondott. Utódjául a király a lojalista Dimitriosz Gounariszt nevezte ki kormányfővé, de az 1915 nyarára meghirdetett választásokat követően Venizélosz újult erővel tért vissza pozíciójába.