A toledói Alcázar bevételével a nacionalisták a konfliktus elején szimbolikus győzelmet arattak, de Madridot még hosszas ostrommal sem tudták elfoglalni. A fővárost blokád alá vették és támadták ellátási útvonalait. 1937-ben elfoglalták Baszkföldet (ennek során pusztult el Guernica falu, amelyen a német légierő a fegyverzetét tesztelte), majd az aragóniai frontot is áttörték. 1938 nyarán-őszén az ebrói csatában a köztársaságpártiak egy utolsó kétségbeesett kísérletet tettek a háború megfordítására, de ennek kudarca után 1939 elején elesett Barcelona és nyilvánvalóvá vált, hogy Franco megnyerte a háborút. A baloldalon belül a kommunisták és republikánusok között is kitört a belharc. Madridba 1939 márciusában vonultak be a nacionalisták. A polgárháború különböző becslések szerint 300 ezer-egymillió áldozatot követelt. Mindkét oldal kegyetlenül bánt az ellenfél pártolójának vélt polgárokkal, rendszeresen gyilkoltak meg hadifoglyokat és civileket. 1939 és 1943 között 150 ezer baloldalit végeztek ki és sok ezret bebörtönöztek. Félmillióan Franciaországba menekültek; sok esetben évtizedekre.