Iván Mihail Alekszandrovics tveri nagyfejedelem és Jevdokija szuzdali hercegnő legidősebb fia volt (leszámítva csecsemőkorban elhalálozott bátyját). Apja 1399-es halála után ő örökölte a trónt, amit a következő évben a tatár hűbérúr, Sadibég kán nagyfejedelmi felhatalmazása (jarlikja) is megerősített. Tver ebben az időben kényes politikai helyzetben volt, két terjeszkedő nagyhatalom közé szorult. Nyugatról a hatalma csúcsán levő, Lengyelországgal unióra lépő Litván Nagyfejedelemség határolta, amely akkoriban törte meg a Teuton Lovagrendet a grünwaldi csatában, sorra kebelezte be a nyugati orosz hercegségeket és befolyási zónája a Fekete-tengerig ért. Keletről a tatárok gyengülésével párhuzamosan egyre erősödő Moszkvai Fejedelemség volt a szomszédja, amely szintén sorra olvasztotta be a kisebb, önálló fejedelemségeket, nem titkolva, hogy az "orosz földek begyűjtője" kíván lenni. Iván Mihajlovics ügyesen lavírozott két szomszédja között, a litván nagyfejedelem lányát vette el, de a moszkvai-litván vitákban, háborúkban rendszeresen az előbbi pártjára állt. Fejedelemsége függetlenségét sikeresen őrizte, egészen haláláig.