A weimarizálódó Németországban a Spartacus-felkelés, illetve az 1918-as összeomlás után sorra alakultak meg a rendteremtést zászlajukra tűző paramilitáris szervezetek, tiszti különítmények (Freikorpsok). Ezek egyik része kommunista volt, másik része a kommunista-anarchista lázadók ellen lépett fel, sokszor igen keményen. Az antikommunista szerveződések közül kiemelkedett a nemzetiszocialista mozgalom, amely gyakran utcai összetűzésbe keveredett a szintén szervezett formát öltő kommunista félkatonai szervezetekkel Igazán az 1933-as nemzetiszocialista hatalomátvétel után erősödött fel a kommunisták üldözése. A Reichstag felgyújtásával a kommunistákat vádolta a Harmadik Birodalom, és ez a vád szolgált indokul az ellenük irányuló akciókra. Sokukat koncentrációs táborba (például a dachaui koncentrációs táborba) zárták, a mozgalom vezetőit a háború vége felé kivégezték (Ernst Thälmann).