1985-től kezdődően a politikai stabilitás és az olcsó munkaerő vonzani kezdte a japán és amerikai befektetőket, amit egy rendkívül gyorsan végrehajtott exportorientált iparosítás követett. Az 1997-es ázsiai pénzügyi válság jelentősen visszavetette a fejlődést, a bát értékének csaknem felét elvesztette néhány hónap alatt. A nemzetközi befektetők, akik nem mentek csődbe, menekültek az országból. Thaiföld végül 17.2 milliárd $ IMF hitelhez folyamodott, amelynek segítségével sikerült ismét növekedési pályára állítani a gazdaságot. A gazdasági válság következményeként a regnáló politikai elit elveszítette népszerűségét és a 2001-es választásokon a populista Thakszin Csinavat által vezetett Thai Párt aratott győzelmet. 2004 decemberében hatalmas szökőár sújtotta a partvidéki területeket, földig rombolva számos népszerű üdülőhelyet több ezer áldozatot szedve. A 2005-ös parlamenti választásokon ismét Csinavat győzött, azonban 2006 szeptemberében Szurajud Csulanon tábornok katonai puccsal megbuktatta és a felálló ideiglenes katonai kormányzatot a király is jóváhagyta. A Szinavatra által alapított párt továbbra is fönnmaradt, a 2019-es országgyűlési választáson is ők arattak győzelmet. A gazdaság egészen 2020-ig stabilan növekedett.