Během pražského jara v roce 1968 byl předsedou Klubu angažovaných nestraníků v Jihlavě. Za normalizace se zapojil do opozičních aktivit. Původní profesí byl ekonom. V 70. letech se uvádí jako dělník, bytem Jihlava. V dubnu 1973 vyhotovil na psacím stroji letáky proti vládnoucímu režimu a rozšiřoval je. V dubnu 1978 byl spolu se svým spolupracovníkem Josefem Brichtou zadržen policií, obviněn z trestného činu podvracení republiky a vazebně držen v Brně-Bohunicích. O věci informoval Výbor na obranu nespravedlivě stíhaných, který se pozastavil nad faktem, že zadržení nastalo pět let po spáchání údajného trestného činu. Podle jiného zdroje mělo jejich zatčení souvislost s rozšiřováním materiálů Charty 77. Prokurátor jim navrhl 18 měsíců odnětí svobody, Soud je odsoudil na osm měsíců. Po odvolání prokuratury zvýšil krajský soud tresty na 13 měsíců. I pak byl aktivní v disentu. V roce 1986 se podílel na činnosti Diskuzního klubu, který založila Božena Komárková z Brna a který pořádal bytové diskuzní semináře. Překládal zahraniční zakázanou literaturu. V roce 1988 patřil mezi signatáře Hnutí za občanskou svobodu. V červenci 1989 se účastnil protestního pochodu z Havlíčkova Brodu do Borové, který k 133. výročí úmrtí Karla Havlíčka Borovského pořádalo sdružení Havlíčkova mládež. V srpnu 1989 se u něj v bytě konala schůzka zástupců jednotlivých opozičních sdružení v Jihlavě, kde se dohodli na koordinaci svých aktivit. 9. listopadu 1989 pak byly vyjasněny neshody mezi Hnutím za občanskou svobodu a klubem Obroda. Jihlava měla být jediným místem v Československu, kde k takovéto střechové dohodě došlo.