У післявоєнний період Шоу розчарувався у примусових заходах британського уряду щодо Ірландії і приєднався до своїх товаришів-письменників Хлера Беллока та Гілберта Честертон у публічному осуді цих дій. Англо-ірландський договір у грудні 1921 року призвів до розділу Ірландії між північчю та півднем, що не могло радувати Шоу. 1922 року громадянська війна спалахнула на півдні між фракціями, які були за договір та проти нього, перша з яких створила Ірландську Вільну державу. Шоу відвідав Дублін у серпні й зустрівся з Майклом Коллінзом, тодішнім керівником Тимчасового уряду Вільної держави. Письменник був дуже вражений Коллінзом і дуже засмутився, три дні по тому, ірландський лідер потрапив у засідку і загинув від рук сил, які були проти договору. У листі до сестри Коллінза Шоу пише: "Я зустрів Майкла вперше і востаннє минулої суботи, і я дуже радий, що це зробив. Я радію згадуючи про нього і не буду псувати пам'ять про нього, пускаючи соплі через його героїчну смерть". Шоу все життя залишився британським підданим, але взяв подвійну британсько-ірландську національність у 1934 році.