Знак був заснований 12 серпня 1935 року рейхсміністром авіації Германом Герінгом. Нагороджувалися льотчики авіаційних шкіл успішно закінчили курси з навчання (близько 100-140 годин нальоту за 6-9 місяців навчання). Крім льотчиків люфтваффе кваліфікаційний знак могли отримати військовослужбовці інших родів військ і військових формувань (сухопутні і морські сили Вермахту, війська СС, СД), також успішно закінчили льотні курси. Після приєднання Австрії до Німеччини військові льотчики австрійської республіки могли отримувати німецький нагрудний знак пілота автоматично. У міру приєднання і завоювання нових територій нагородження військових льотчиків інших країн кваліфікаційним знаком пілота вирішувалося в кожному окремому випадку. При підвищенні кваліфікаційних льотних нормативів, володар нагрудного знака пілота міг претендувати на Комбінований Знак Пілот-Спостерігач. Існували також і тканинні версії нагороди для офіцерського та нижньої ланки військовослужбовців.