У 1860-70-х роках вірменська суспільно-політична еліта з увагою ставилася до політичного, економічного та культурного розвитку вірменського народу, розділеного між трьома імперіями . Підсумки чергової російсько-турецької війни, яка завершилася Берлінським конгресом, привели до надії розвитку Батьківщини. Переконавшись, що реформи в вірменських вилайетах, передбачені ст.61 Берлінського договору не втілюються у життя, вірмени приступили до створення таємних товариств і гуртків, які поширювали ідеї національно-визвольної боротьби.