1813 májusában az alkirály kénytelen volt Milánóba sietni, hogy elfojtsa az ellene kezdődött mozgalmakat. Napóleon szászországi hadjáratának kudarca és a lipcsei csatavesztés (1813. október 13.) után az osztrák haderő már a Pó-síkságot fenyegette. Murat tábornagy, nápolyi francia alkirály Napóleon iránti hűsége megingott, és árulásra készült. Eugène de Beauharnais-nak egyedül kellett szembeszállnia az osztrák és a nápolyi hadseregekkel. 1814. február 8-án még |győzelmet aratott a Mincio folyó menti csatában, késleltetve az elkerülhetetlen vereséget. Apósa, Miksa, aki Napóleon kegyéből lett Bajorország első királya, igyekezett meggyőzni Eugène-t, árulja el Napóleont, cserében esetleg megtarthatja az Itáliai Királyságot. 1814 januárjában maga Napóleon is hozzájárult, hogy Eugène elhagyja Lombardiát, de tovább késlekedett a kivonulással, igyekezett hatalmát fenntartani. Emiatt Napóleon több elpártolt tábornoka árulással vádolta meg. 1813-ban a koalíciós hadseregek bevonulása nyomán a Rajnai Szövetség felbomlott, Dalberget lemondatták, az Eugène-nek ígért hercegprímási cím reménye füstbe ment).