Későbbi eredményei, különösen az 1951-es FA-kupa döntő során jegyzett két gólja, illetve az 1955-ös kupafinálé 45. másodpercében szerzett találata a Wembley Stadionban – mely az angol kupadöntők leggyorsabban értékesített gólja volt 1997-ig, Roberto Di Matteo betalálásáig – országos ismerettséget hozott számára, Tyneside-ban ikonikus alakként tekintettek rá. Összesen három győztes kupadöntőt játszott a Newcastle Unitednél: 1951-ben, 1952-ben és 1955-ben. Kiváló teljesítménye ellenére állítólag nagyon félénk és önmagát legtöbbször alábecsülő egyén volt, szerénységével a szurkolók kedvencévé vált, bár Tom Finney szerint mindez veleszületett kisebbrendűségi komplexus.