Първият кръстоносен поход превзема Едеса (1098), Антиохия (1099), а след това и Йерусалим. В Леванта са основани феодални кръстоносни държави, задържали се няколко века. В тях франките са малцинство и живеят основно в градовете, като селското население е смесено: християни и мюсюлмани, говорещи арабски, гръцки и сирийски. Двете общности имат различни административни и религиозни системи. Вторият кръстоносен поход е свикан през 1145 г., когато Едеса е превзета от ислямските сили. Йерусалим се държи до 1187 г., когато е покорен от Саладин. Затова е свикан Трети кръстоносен поход, станал известен с битките между Ричард Лъвското сърце и Саладин. Четвъртият кръстоносен поход, започнат от Инокентий III през 1202 г., възнамерява да си върне Светите земи, но скоро е отклонен от венецианците, които използваха кръстоносците, за да разграбят християнския град Зара. Когато кръстоносците пристигат в Константинопол, те се обръщат срещу Византия, разграбват града, покоряват и други части на Мала Азия и създават Латинската империя в Гърция и Мала Азия. Това на практика е последният кръстоносен поход, спонсориран от папството, като по-късните кръстоносни походи са спонсорирани от отделни лица.