V r. 1980 PCI veřejně odsoudila sovětskou invazi do Afghánistánu a do linie ji nevrátila ani rychlá návštěva Georgem Marchaisem vyslaného Moskvou k zažehnání konfliktu. Roztržka se stala otevřenou, když se PCI neúčastnila mezinárodní konference komunistických stran konané téhož roku v Paříži. Místo toho vykonal Berlinguer oficiální návštěvu Číny. V listopadu r. 1980 vyhlásil Berlinguer v Salernu strategii historického kompromisu za odloženou s tím, že by měla být nahrazena koncepcí „demokratické alternativy“. Roztržka s Moskvou se dále prohlubovala – r. 1981 Berlinguer uvedl, že dle jeho přesvědčení „se progresivní síly Říjnové revoluce vyčerpaly“, PCI kritizovala též „normalizaci“ v Polsku a brzy se rozchod s prosovětskou linií stal definitivní, následován dlouhou polemikou mezi oficiálními tiskovinami KSSS "Pravdou" a PCI "L’Unita" (polemika se ještě vyhrotila po návštěvě delegace PCI u Fidela Castra v Havaně).