Dnes je tržní socialismus budován v Bělorusku pod vedením běloruského prezidenta Alexandra Lukašenka. Více než dvě třetiny průmyslu zůstaly pod státem, potraviny podléhají cenovým stropům a stát vypracovává pětileté ekonomické plány. Bělorusko má přitom nejvyšší životní úroveň v postsovětském prostoru a ekonomika roste mnohem rychlejším tempem v porovnání s Ukrajinou. Politicky Bělorusko pod Lukašenkem navazuje na sovětské tradice. Státní znak i vlajka napodobují symboliku bývalé Běloruské sovětské socialistické republiky, kromě nezávislých poslanců převažuje v parlamentu Komunistická strana Běloruska a levicové síly a místní názvy stále užívají komunistickou terminologii (Marxova ulice, Revoluční ulice, Internacionální třída). Sám Lukašenko byl až do roku 1991 členem Komunistické strany Sovětského svazu, při srpnovém puči byl podporovatelem konzervativních komunistů a jako jediný v Nejvyšším sovětu BSSR hlasoval proti rozpuštění SSSR. Negativním výsledkem politiky tržního socialismu v Bělorusku je závislost na ruské ropě.