Када су јаке окупационе снаге, покренуле Прву непријатељску офанзиву, крајем септембра 1941. године, први на удару немачке 342. дивизије био је Мачвански партизански одред. После упорних борби, одред је био приморан да се повлачи ка југу. После пада Ужичке републике, крајем новембра одред се нашао у још тежој ситуацији. На састанку Штаба одреда са представником Главног штаба НОП одреда Србије Мирком Томићем, 15. децембра у селу Драгодолу, код Осечине, донета је одлука, на основу директиве Врховног штаба, да се одреди врате на свој терен. Пробијајући се ка Мачви, на Церу је крајем децембра, изгинуо или заробљен готов читав командни састав одреда – штаб одреда, штабови батаљона и већи број бораца. Ово је означило потпуно разбијање одреда, а само једна чета је успела да се пробије и прикључи Ваљевском партизанском одреду.