Махмуд је почео да тугује када би видео да његовог оца води Султанија Сафије, његова баба, и да држава иде у пропаст. Махмудова мајка такође није била вољена од стране Сафије. Према турској традицији сви принчеви требало је да буду гувернери покрајинских провинција (санџакбегови), као део њихове обуке. Међутим, Махмуд који је био сувише млад и још необрезан, није био послат да управња ниједном провинцијом због излазне Џелали побуне и Дугог турског рата, један неодлучан земљишни рат између Хабзбуршке монархије и Османског царства, пре свега над кнежевином Влашком, Трансилванијом и Молдавијом.