Пошто су у средњем вијеку овим просторима Балкана често харале заразне болести и куга од који су у појединим селима умирали и сви становници, а да су у Црној Гори и Херцеговини због економске ситуације и крвних освета, била честа исељавања становништва, што је можда био и један од разлога њиховог досељавање на Мајевицу. Прибој је још у 19. вијеку почео да добија важне објекте инфраструктуре. Кроз Прибој је изграђен пут у току владавине Аустроугарске на овим просторима, пут Бијељина–Угљевик–Теочак–Прибој–Лопаре–Тузла рађен је крајем 19. и почетком 20. вијека. Основна школа у Прибоју је почела са радом 1880. године, а црква је саграђена 1883. године. Пред почетак Другог свјетског рата 1937—1938. године у Прибоју је изграђена ветеринарска амбуланта, а такође прије почетак Другог свјетског рата изграђена је и зграда за потребе љекарске амбуланте и стан за љекара. Послије рата су саграђени дом културе, здравствена амбуланта, пут Бијељина–Тузла и многи други објекти од општег друштвеног значаја и посебног значаја за становништво Прибоја и околине. Током рата у БиХ (1992—1995), ово село је неколико пута било поприште офанзива и контраофанзива, како ВРС тако и АРБиХ.