Opevněné město Acre (Akkon) bylo posledním ve Svaté zemi, které spočívalo v křižáckým rukou. O dva roky dříve (1289) připravil mamlúcký sultán Kalavún křižáky o Tripolis. Ještě dříve roku 1268 sultán Bajbars dobyl Antiochii a předtím 1265 Caesareu, Haifu a Arsuf, které náležely Jeruzalému, dokázal odrazit i Mongoly a, co je nejdůležitější, sjednotil Egypt a Sýrii do jednoho mocného státu. Opěrné strategické body křesťanů tedy rychle ubývaly. V letech 1271–1272 proběhla již v pořadí devátá křížová výprava, která skončila dalším nezdarem. Málokdo si dovedl připustit, že by mohla být také výpravou poslední. Proti sjednocenému Blízkému východu a bez evropské pomoci neměli křižáci z dlouhodobé perspektivy žádnou šanci. Hned po ztrátě Tripolisu obeslal králův senešal Jan z Grailly evropské panovníky a papeže Mikuláše IV. varovnými dopisy, že situace v Levantě začíná být kritická, avšak králové neuposlechli ani na výzvy papeže. Král Eduard I. byl teď plně zaměstnán vlastními problémy v domovské Anglii. U Francie a Aragonu bylo, jak se zdá, dění ve Svaté zemi zcela zastíněno Sicilskými nešporami.