Rainer je začel že zgodaj delovati v raznih nacionalističnih združenjih, postal je npr. visoki funkcionar telovadnega društva (Turnverein), bil član štajerske in koroške domovinske zveze (Heimatschuz), v rojstnem kraju je postal član jurišnih oddelkov (Sturmabteilung), ob deseti obletnici koroškega plebiscita pa je vstopil tudi v Nacionalsocialistično nemško delavsko stranko, v kateri se je hitro vzpenjal po hierarhični lestvici. V zvezi s prevratno nacistično dejavnostjo je bil leta 1936 tudi nekaj mesecev v zaporu- Po priključitvi Avstrije Tretjemu rajhu (Anschluss) in prevzemu oblasti je postal najprej državni sekretar v kabinetu ministra Huberta Klausnerja, že maja 1938 pa je bil imenovan za pokrajinskega vodjo NSDP (gauleiter) in deželnega glavarja (od 1940 državnega namestnika) v Salzburgu. 30. novembra 1941 je postal pokrajinski vodja NDSP za Koroško, od 16. decembra 1941 državni namestnik za Koroško in vodja civilne uprave za tako imenovana zasedena območja Koroške in Kranjske v Celovcu. 10. septembra 1943 je postal še visoki komisar za operacijsko cono Jadransko morje v Trstu. V tej funkciji je bil odgovoren neposredno Hitlerju. Bolj taktično, vendar nič manj dosledno kot njegov predhodnik Franz Kutschera je vodil okupacijsko politiko na Gorenjskem in raznarodovanje na Koroškem, V Julijski krajini si je s koncesijami tam živečim narodom prizadeval umirjati nacionalna nasprotja in pridobiti čim več ljudi za potrebe nemškega rajha. Poleti 1944 mu je Hitler zaupal vodstvo utrjevalnih del v akciji Pöll v omenjeni coni in tudi severni Italiji. Pri teh delih so zaposlili več kot 90.000 prebivalcev dnevno. Tik pred kapitulacijo rajha je 5. maja 1945 izročil upravo Gorenjske Leonu Rupniku in čez dva dni upravo Koroške predstavnikom nekdanjih avstrijskih političnih strank.