Velierele pentru transportul mărfurilor erau încete – istoricii estimează că viteza medie pentru o călătorie transmediteraneană spre Palestina era doar de 2,8 noduri. Vasele de pasageri aveau o viteză mai mare prin sacrificarea spațiului pentru marfă. Viteza cea mai mare era asigurată de clipere, vase cu pânze foarte rapide. Cliperele erau lungi și înguste, puteau transporta puțină marfă vrac și aveau în schimb o suprafață mare a velelor. Ele aveau o viteză medie de 6 noduri și au fost principalul mijloc de transport maritim pe rutele dintre Londara și coloniile sale din est, pentru comerțul transatlantic, sau în timpul goanei după aur din California pe ruta New York – San Francisco. Pacheboturile cu aburi, cu coca din oțel, mai rapide, au devenit principalul mijloc de transport al pasagerilor în ultimele decenii ale secoluliu al XIX-lea și primele decenii ale secolului următor. Pentru alimentarea cazanelor vaselor cu aburi era folosit cărbunele, din acest motiv fiind construite numeroase stații de aprovizionare. După 1900, produsele obținute din petrol au devenit combustibilele favorite pentru motoarele navale, ceea ce a făcut ca reaprovizionarea cu combustibil să nu mai fie atât de deasă.