Venäjän keisarikunnan aikana Petsamossa vallitsi kyläkokouksiin perustuva paikallishallinto, ja Parkkinassa asui alueen ainoa hallinnollinen virkamies "urdjadnik". Venäjän vallankumouksen jälkeen tämäkin ainoa virkamies poistui ja valtaan nousseet bolševikit asettivat tilalle uuden. Vuonna 1918 Parkkinaan nousi maihin brittien johtamia ympärysvaltojen joukkoja, jotka tukivat aluksi bolševikkeja. Yhdessä he estivät Suomen huhtikuussa 1918 tekemän Parkkinan valloitusyrityksen. Sittemmin ympärysvaltojen joukot kääntyivät valkoisten venäläisten puolelle, mutta poistuivat alueelta lokakuussa 1919. Ympärysvaltojen Parkkina-miehityksestä muistona ovat Parkkinatunturin laella olevat konekivääripesäkkeiden ja vartiokämppien rauniot. Tämän jälkeen Petsamonvuonolle jäi vain vähäinen määrä valkoisia venäläisiä joukkoja. Tämän seurauksena Suomi valloitti Petsamonvuonon perukan lyhyeksi ajaksi alkuvuonna 1920, mutta joutui vetäytymään bolševikkien hyökättyä alueelle. Tarton rauhassa vuonna 1920 alue siirtyi kuitenkin Suomelle, ja suomalainen sotilasosasto ja maaherra saapuivat Parkkinaan 14. helmikuuta 1921. Venäläiset sotilaat olivat poistuneet edellisenä yönä ja yrittäneet saada asukkaita mukaansa, mutta ketään ei ollut lähtenyt.