Jälkistrukturalismi nousi Ranskassa 1960-luvulla strukturalismia kritisoineena liikkeenä. Ajankohtaa leimasivat poliittiset kiistat, jotka huipentuivat vuoden 1968 levottomuuksiin, jotka lähes kaatoivat Ranskan hallituksen. Varhaisen jälkistrukturalistisen liikkeen keulahahmoja olivat Roland Barthes ja Jacques Derrida. Derrida luennoi vuonna 1966 aikakauden intellektuaalisessa ympäristössä tapahtuneesta murroksesta. Barthes oli alun perin strukturalisti, mutta hänen näkemyksensä muuttuivat 1960-luvun kuluessa suosiollisemmiksi jälkistrukturalistisille näkemyksille . Vuonna 1968 hän julkaisi teoksen "La mort de l’auteur" (suom. "Tekijän kuolema, tekstin syntymä"), jossa hän kuvaili metaforista tapahtumaa eli kirjailijan "kuolemaa" autenttisena lähteenä annetun tekstin merkitykselle. Barthes esitti, että tekstillä oli monia merkityksiä eikä kirjailija ollut teoksen semanttisen sisällön ensisijainen lähde. Kirjailijan kuolema oli Barthesin mukaan samalla lukijan ja tekstin merkitysten uudiskasvun syntymä.