A német nacionalizmus jelentősen átformálta liberális és demokratikus karakterét 1848-ban, a "pángermanizmust" felváltotta a porosz miniszterelnök Otto von Bismarck pragmatikus "reálpolitikája". Bismarck ki kívánta terjeszteni a konzervatív Poroszországot vezető Hohenzollern-ház hatalmát minden német államra, az egységből kizárva a nagy rivális Habsburg Birodalmat. Három sikeres háborújával igazolást szerzett céljainak: a Dánia elleni második schleswig-holsteini háború (1864), az osztrákok elleni porosz–osztrák–olasz háború (1866) és a Második Francia Császárság elleni porosz–francia háború (1870–1871).