A „szikla és jég között” "(„in Fels und Eis”)" helytálló katonáknak nemcsak az ellenséggel, hanem a kegyetlen magashegyi természeti körülményekkel is küzdeniük kellett. A hideg, a hóviharok, jég- és sziklaomlások szedték áldozataikat. 1916. december 13-án a Fedaia-hágótól nyugatra, a Gran Poz alatt beszállásolt osztrák–magyar utánpótlás táborát betemette egy vizes hólavina, 300 katona vesztette életét. A hegyi háború a Dolomitokban 1917 október végéig tartott, amikor az isonzói fronton kivívott caporettói áttörés sikere nyomán a Tirol–Trentino–Kárni-Alpok frontvonalon álló olasz erőket (Gaetano Giardino tábornok 4. olasz hadseregét) bekerítés veszélye fenyegette, ezért az olasz csapatokat visszavonták a Piave folyó mögé. A havasokra ismét csend borult. Egy évvel később, 1918 október végén az osztrák–magyar haderő ereje végére jutott, az 1919-es Saint-germaini békeszerződés értelmében Tirol déli fele és a teljes Trentino is az Olasz Királysághoz került.