Polytextuální moteto "Apostolo glorioso" má jako jediné italský text, ovšem píseň "Vergine bella" na Petrarcův text je rovněž někdy považována za cantilenové moteto pro svůj duchovní charakter. Také některé jiné Dufayovy kompozice nelze jednoznačně zařadit mezi duchovní nebo světskou tvorbu: sem patří čtyři lamentace na pád Konstantinopole roku 1453, z nichž se dochovala jediná ("O tres piteulx / Omnes amici eius"), a také skladba "Juvenis qui puellam". Ta je parodií na disputaci z oblasti kanonického práva a řeší se v ní otázka, zda mladík, který si vzal ještě ani ne sedmiletou dívku a rozešel se s ní, aniž by s ní strávil noc, si smí poté vzít za manželku její sestřenici. Není známo, zda Dufay psal jen obecnou satiru, anebo zda měl na mysli situaci rozpolcené církve v době ferrarského koncilu, který začal sedm let po basilejském, jak uvádí D. Fallows.