Dne 25. února 1911 se oženil s Ludmilou Stránskou, se kterou měl jedinou dceru Hanu Astlovou. Ta zemřela bezdětná a sochař tedy nemá přímé potomky. Astlovo sociálně orientované sochařství bylo přijatelné i pro poúnorový komunistický režim a jeho sochy byly pravidelně vystavovány. Roku 1950 mu Akademie věd udělila finanční podporu 3 000,- Kčs určenou k dalšímu rozvoji jeho díla, ale žádné Astlovy signované sochy z tohoto období nejsou známy. Roku 1956 byl Vladimír Astl při příležitosti 80. narozenin jmenován zasloužilým umělcem. Zemřel 15. května 1960 v Liboci a je pohřben v Praze na Olšanech.