Після проголошення незалежності ЗУНР автоматично опинилася в стані війни з Польщею, у зв'язку з цим Українська Держава (а після неї — Українська Народна Республіка) почала надавати їй військову підтримку. На допомогу Галицькій армії були спрямовані: окремий загін ім. І. Гонти під командуванням отамана Андрія Долуда (налічував від 45 до 67 бійців, прибув у Львів 13 листопада 1918 року), автопанцірний дивізіон групи Січових Стрільців (налічував 5 бронетранспортерів, прибули 14 листопада 1918 року), загін полковника Кравчука, 1-я самостійна Козятинська бригада (до складу входили 2 піхотні полки, артилерійська батарея і дивізіон кавалерії — разом близько 3400 бійців), 3-я сотня Одеського авіадивізіону (складалася з 6 літаків (1 «Nieuport» та 5 російських літаків), 6 бойових старшин, 6 підстаршин-механіків і 9 рядових, прибула у Красне 16 грудня 1918 року), близько 70 генералів і офіцерів були відрядження безпосередньо у її склад. Крім того, армії ЗУНР почала надаватись матеріальна підтримка. Так від уряду Скоропадського їй було виділено 6 000 000 карбованців та 10 000 000 австрійських крон, кілька вагонів одягу, взуття та цукру, поставлено 20 000 гвинтівок, 80 000 000 патронів, 80 гармат і 20 літаків; до 26 грудня 1918 року у Львів було направлено 2 транспорти, перший з яких містив 1 200 000 патронів і 2000 гвинтівок, другий — 1 590 000 патронів, гвинтівки та гармати; також відомо, що з 2-ю Дніпровською дивізією повинен був прибути транспорт з 9000 гвинтівок, 1 панцерником, 1 вагоном гуми, 60 000 сигнальних ракет, 150 стрічками для кулеметів; до 27 грудня 1918 років через Підволочиськ було перевезено 5 000 000 патронів; на початок січня 1919 года Директорія УНР організувала поставки теплого одягу, до кінця січня 1919 року на Галичину було доставлено 30 вагонів одягу і теплої білизни. Також, з проголошенням ЗУНР, Українська Держава почала надавати матеріальну підтримку її дипломатичним представникам.