При кандидатурата на Германия за Европейското първенство през 1988 г. ГФС не включва в списъка на градовете-домакини Западен Берлин поради инфраструктурните и организационните затруднения, които биха възникнали от изолираността на града в центъра на комунистическата Източна Германия. Освен това Берлин е обект на множество статутови спорове между страните от соцлагера и западния лагер и невключването на спорната територия е възможност за по-благоприятно приемане на германската кандидатура от страна на източноевропейците. Като компенсация за лишаването от домакинство на срещи от Евро'88 на Западен Берлин се дава правото да провежда финалните срещи от Купата на Германия на градския Олимпийски стадион за период от 5 години. Решението финалът да се провежда в Берлин без оглед на финалистите получава известни критики, но все пак сравнително бързо е прието от футболната аудитория в страната. Опасенията, че много фенове, пътуващи транзитно през ГДР, ще имат проблеми с местните власти не се оправдават. Така след изтичане на 5-годишния период се решава финалите и в бъдеще да продължат да се играят в днешната столица на обединена Германия.