Йоханес Кеплер () е германски математик, астроном и астролог. Той е ключова фигура в Научната революция с изведените от него закони за движението на планетите, изложени в книгите „Нова астрономия“ ("„Astronomia nova“"), „Хармонията на света“ ("„Harmonices mundi“") и „Съкращение на Коперниковата астрономия“ ("„Epitome astronomiae Copernicanae“"). Неговите трудове стават основа за теорията на Исак Нютон за всеобщото привличане.