Като политик, Виктор Юшченко е както проевропейски настроен, така и националистически. Той се застъпва за преместването на Украйна в посока към Европа и НАТО, насърчаване на реформите на свободния пазар, запазване на украинската култура, възстановяване на важни исторически паметници и запомняне на историята на Украйна, включително Гладомор от 1932 – 1933 г. Неговите опоненти (и съюзници) понякога го критикуват за нерешителност и потайнственост, докато застъпниците наблягат на отдадеността на Юшченко към работата в екип, консенсуса и преговорите. Той често е обвиняван, че не е способен да формира единен екип без вътрешни кавги.