"Maaherra" sijoittuu Suomen sodan vaiheeseen, jossa Suomen virkamieskunta joutuu tekemisiin maan miehittäneiden venäläisten kanssa. Runossa venäläisten joukkojen komentaja astuu iäkkäänä ja väsyneenä kuvatun maaherra Wibeliuksen virkahuoneeseen ja vaatii tätä allekirjoittamaan julistuksen, jossa uhataan Ruotsin armeijan riveissä taistelevien sotilaiden perheitä häädöllä kodeistaan, mikäli sotilaat eivät palaa kotiseudulleen. Wibelius kuitenkin asettuu uhmaamaan komentajaa: hän ilmoittaa, että komentajan vaatimus on laiton Ruotsin lain mukaan, joka kieltää ulottamasta rangaistuksia omaisiin, ja muistuttaa, että Venäjän keisari on luvannut pitää maan lait voimassa. Nähtyään tämän komentaja lähtee pois, vaikuttuneena maaherran pelottomuudesta ja lainkuuliaisuudesta. Maaherran nuoret sihteerit ihailevat vierestä tämän velvollisuudentuntoa.