Державна влада, у відповідь на масові переселення селян з охоплених голодом регіонів, які вона вважала контрреволюційними заколотами, вжила жорстких заходів. На початку 1933 року спецслужба ОДПУ збудувала на вокзалах та важливих транспортних шляхах контрольні пункти, аби перехоплювати селян з України, де в розпалі був Голодомор — геноцид українського народу (див. Голодомор в Україні). Біженців перехоплювали, та відправляли або до таборів системи ГУЛаг, або повертались назад до охоплених голодом регіонів. 23 січня 1933 року був виданий наказ, яким заборонялось продавати селянам квитки на залізницю. Водночас працівники правоохоронних та секретних органів провели тисячі арештів в західній частині Радянського Союзу, в Білорусі, на заході України та в Карелії. Арешти були направлені проти уявних заколотників або підозрюваних в шпіонажі. В'язниці в тих регіонах, часто з дуже поганою охороною, через масові арешти були переповнені в'язнями, часто втричі або навіть вдесятеро від норми. У в'язницях смертність досягла безпрецедентної висоти. В Узбекистані, щомісяця помирали 15 % ув'язнених від голоду. У в'язниці в Ташкенті, цей коефіцієнт в лютому 1933 року досяг 25 %.