Люксембурзький опір здійснювала лише незначна частина населення. Його формування спочатку відбувалося спонтанно і повільно. Перші групи були сформовані з осені 1940 р. До літа 1941 р. Спочатку вони працювали без координації та з різних мотивів, наприклад, ліберали, які виступали проти антиєврейської політики та на користь демократії, а також консервативні римо-католики з часом більш-менш антинаціональними соціалістичними тенденціями. Деякі з останньої категорії також одночасно виступали проти Радянського Союзу та " більшовизму ", сподіваючись, що генерали "Вермахту" переможуть Йосипа Сталіна та Червону Армію, одночасно приховуючи євреїв та антинацистське духовенство разом у своїх господарствах. До Люксембурзького опору приєдналася Комуністична партія Люксембургу лише після вторгнення в СРСР у червні 1941 року.