А́нна Іва́нівна (;  — ) — російська імператриця (1730 —1740), герцогиня Курляндська і Семигальська (1710—1730). Представниця династії Романових. Народилася в Москві. Друга дочка московського царя Івана V і Прасковії Салтикової. Небога царя Петра I. Завдяки домовленостям останнього вийшла заміж за курляндського герцога Фрідріха-Вільгельма (1710), але овдовіла за пару місяців. Забезпечувала російське панування в Курляндії-Семигалії, якою правила двадцять років. Мала тісний зв'язок із курляндськими фаворитом Ернстом-Йоганном фон Біроном. Після смерті Петра II Верховна таємна рада обрала її імператрицею (1730) на певних умовах, що були розірвані після інтронізації. Делегувала державне управління німцям-курляндцям на чолі з Біроном, який створив режим названий «біронівщиною». Ліквідувала українську автономію після смерті гетьмана Данила Апостола (1734). Започаткувала Другу Малоросійську колегію, зорієнтовану на посилення колоніального гніту в Україні. Авторка таємного указу «Про шлюби малоросів». Провела успішну війну проти Османської імперії (1735—1739), приєднала Азов і частину Запорожжя. Жила незаміжньою, дітей не мала. Оточувала себе розкошами, коханцями і блазнями. Своїм спадкоємцем призначила малолітнього Івана VI, а регентами — племінницю Анну Леопольдівну та Бірона. Але внаслідок двірцевого перевороту (1741) престол перейшов до дочки Петра I — Єлизавети Петрівни. Померла в Петербурзі, похована у Петропавлівському соборі. Прізвисько — Крива́ва (, за жорстокість Канцелярії таємних і розшукових справ).