От голямо символично значение за османската централизация е премахването на практиката османският владетел да се изправя при звука на бойната музика, което показва желанието му да участват в "газа", малко след завладяването на Константинопол през 1453 г. Мехмед II я прекратява, като показва, че османският владетел вече не е обикновен военачалник, а суверен на империя. Столицата на империята е преместена от Одрин, символично свързан с граничния военен етос, към Константинопол, град с дълбоко имперски конотации поради дългата си история като столица на Византия. Този момент се разглежда, символично и на практика, като окончателно преминаване на империята от гранично княжество в империя.