Celilo Falls și The Dalles au fost amplasate strategic la granița dintre popoarele vorbitoaare de chinookan și sahaptian și a servit ca centru al unei rețele de negoț extinse peste Platoul Pacific. Artifactele de pe situl satului originar de la Celilo sugerează că mărfurile tranzacționate proveneau de la distanțe considerabile, din zone precum Marile Câmpii, sud-vestul Statelor Unite și chiar Alaska. Există, de asemenea, numeroase desene artistice pe stâncile din capătul căderilor de apă. Acest lucru demonstrează că situl nu a fost important doar în scopuri de negoț, ci a acționat ca un centru în care culturile care pescuiau și făceau comerț acolo interacționau și se amestecau. Când expediția Lewis și Clark a trecut prin zonă în 1805, exploratorii au găsit un „mare emporium [...] unde se adună toate națiunile vecine” și o densitate a populației superioară a orice văzuseră în călătoria lor. În consecință, istoricii au numit zona Celilo „Wall Street-ul vestului”. Populația Wishram locuiau pe malul de nord, în timp ce cea Wasco pe malul de sud, iar cea mai intensă zonă de negociere se afla în satul Wishram din Nix-luidix. Charles Wilkes a raportat găsirea a trei mari situri de pescuit autohtone în Columbia de jos: Celilo Falls, Big Dalles și Cascades Rapids, între care Big Dalles era cea mai mare. Alexander Ross a descris-o drept „marea întâlnire” a comercianților autohtoni, drept „marele emporium al Columbiei”. Pinipede precum lei de mare și foci urmăreau somonul din fluviul Columbia până la Celilo Falls. În 1841, George Simpson a scris: „aceste animale urcă Columbia în număr mare în căutarea somonului.