Після Реформації у 1567 р. католицьке духовенство було виключене з парламенту під тиском церкви Шотландії, а після скасування у 1638 році єпископату парламент став цілком світським зібранням. Під час правління Якова VI і Карла I парламент потрапив під сильний вплив Корони, його скликання стали епізодичними, королівська влада, маніпулюючи системою виборів і порядком засідань, намагалась перетворити палату на слухняний інструмент абсолютистської політики короля. Але повстання у Шотландії у 1637 році і перемога шотландців над королівськими військами у Єпископських війнах 1639—1640 рр. дозволили парламенту сконцентрувати у своїх руках всю повноту влади у Шотландії. Після того як до країни вторглись війська Олівера Кромвеля, його республіканський уряд у 1657 р. встановив нетривалу англо-шотландську парламентську унію.