Podle tohoto zdroje jsou první zmínky o vesnici již v 11. století. V roce 1209 byl prvním známým držitelem vsi panoš Jan z Podolí, který sídlil na zdejší tvrzi. V roce 1361 byl držitelem Podolí Vilém Sezima z Ústí nad Lužnicí. Posléze (1379) se Podolí stalo majetkem pražského arcibiskupství. Podolí bylo přiřazeno k Vltavotýnskému panství. V roce 1439 poblíž vesnice existoval přívoz přes řeku. Roku 1477 při dědickém dělení majetku připadlo Podolí společně s Rakovem a s polovinou Bernartic Burianovi z Lažan a Bechyně. V roce 1553 se při dělení dědictví připomínají bratři Jan a Adam Bechyně z Lažan. Starší Jan získal část Podolí a podolský mlýn. Jeho mladší bratr Adam získal pustou podolskou tvrz, druhý díl vesnice a přívoz. Tvrz zanikla při požáru v polovině 16. století. Po bitvě na Bílé hoře byla ves společně s jiným majetkem rodu Bechyňů z Lažan zkonfiskována. V roce 1713 během morové epidemie zemřela polovina obyvatel vesnice ( 26 ). V roce 1846 byl v místní části Podolsko položený základní kámen ke stavbě visutého řetězového mostu. Most byl dokončený o dva roky později. Během I. světové války se z bojišť nevrátilo 17 mužů z Podolí. V roce 1942 byla dokončena stavba nového, železobetonového mostu přes Vltavu. Za druhé světové války vedla přes řeku Vltavu demarkační linie dohodnutá na jaltské konferenci.