Repin ani netušil, jaké emoce lidu a politický dopad vyvolá vystavení hotového díla. Na putovní výstavě Sdružení peredvižniků se před obrazem tlačily davy lidí. Každý chtěl vidět „cara synovraha“. Ukázat hlavu státu, ačkoliv z dávné minulosti, v takové „roli“ bylo v uvedeném čase činem s dalekosáhlým dopadem, zejména s ohledem na události před čtyřmi lety. Lidé měli ještě v živé paměti atentát na cara Alexandra II. Vlastenci, studenti a pokrokově smýšlející lidé, pro které byl začátek vlády Alexandra III. obdobím bezútěšného útlaku, uvítali Repinův obraz s nadšením. Viděli v něm demaskování samoděržaví a přímo výzvu k odporu proti carské samovládě. Reakční vládní kruhy v čele s K. P. Pobědonoscevem, nejvyšším prokurátorem Svaté synody ruské pravoslavné církve, viděli v obraze maření jejich boje proti narůstajícím revolučním projevům lidových mas a proto obraz, jedno z mistrovských Repinových děl, zakázali veřejně vystavovat.