Починаючи від XI століття, на території історичної Вірменії триває багатовіковий процес витіснення корінного вірменського населення прийшлими тюркськими і курдськими племенами. Останні залишки вірменської державності знищено в середині XVI століття, і Західну Вірменію, згідно з Амасійським договором від 1555 року, остаточно включено до складу Османської імперії. Відтоді починаються перші спроби влади Османської імперії змусити населення колонізованої ними Вірменії перейти з християнства в іслам Насильницька ісламізація вірменського населення відбувалася протягом 400 років, аж до перших років утворення Турецької республіки 1923 році. При цьому, вірмени, з різних причин звернені в іслам, відкинуті рештою вірменського народу, опинилися повністю під впливом мусульманського (турецького і курдського) населення, що призвело до поступового їх переходу на турецьку і курдську мови, при цьому зі збереженням окремих слів і фраз вірменською. Хоча процес ісламізації й отурчення вірмен і мав постійний характер протягом усього періоду існування Османської імперії, але масові акти насильницької ісламізації відбувалися насамперед у три етапи: в XVI—XVII століттях, 1894-96 роках, і 1915-23 роках.. Останні два акти масової ісламізації супроводжувалися геноцидом вірмен, коли молодих вірменок силою забирали мусульманські в гареми, а дітей, які залишилися сиротами, усиновлювали мусульманські сім'ї та виховували в ісламських традиціях.