Serlachius saavutti molempien oikeuksien tohtorin arvon 1898 Helsingin yliopistossa ja toimi myöhemmin vuosina 1902–1917 Helsingin yliopiston rikosoikeuden ja oikeushistorian professorina. Tässä ominaisuudessa hän osallistui pappissäädyn jäsenenä kaksille viimeisille säätyvaltiopäiville 1904 ja 1905. Helsingin yliopiston vararehtorina Serlachius toimi vuosina 1915–1917. Lisäksi hän oli Helsingin kaupungin valtuutettuna 1912–1914 ja Suomalaisen puolueen kansanedustajana toisen sortokauden aikana 1914–1917. Tsaarivallan kukistumisen jälkeen suomalaista puoluetta edustanut professori Allan Serlachius valittiin 26. maaliskuuta 1917 alkaen senaattoriksi kaikkia puolueita edustaneeseen Tokoin ja sen toimintaa jatkaneeseen Setälän tynkäsenaattiin siviilitoimituskunnan päälliköksi 27. marraskuuta 1917 asti. Sen jälkeen entinen senaattori Serlachius toimi 1918–1919 juuri itsenäistyneen Suomen tasavallan asianhoitajana ja myöhemmin erikoislähettiläänä ja täysivaltaisena ministerinä Norjan Kristianiassa eli nykyisessä Oslossa. Korkeimman oikeuden jäsenenä eli oikeusneuvoksena Serlachius toimi 1925–1935.