Amb posterioritat al seu nomenament Hitler va demanar a l'ancià president Paul von Hindenburg que dissolgués el Reichstag, la qual cosa va ser acceptada i es van fixar eleccions pel 5 de març de 1933. El 27 de febrer va ocórrer l'Incendi del Reichstag -possiblement sota ordres de Hitler. D'acord amb la declaració de von Papin enfront dels tribunals de Nuremberg, la possibilitat d'activar els poders especials va ser discutida durant la primera reunió del gabinet de Hitler, sent rebutjada perquè es requerien circumstàncies especials que, en aquest moment, no existien. L'endemà Hitler va declarar l'estat d'emergència, que incloïa disposicions tals com la suspensió de la llibertat d'opinió i premsa, l'abolició del dret a la privadesa, inclòs a les comunicacions privades, disposició d'ordres d'arrest i de violació de domicili, etc., sense les garanties legals normals (incloent la suspensió de l'habeas corpus), la il·legalització del partit comunista, etc. I va demanar que Hindenburg signés el Decret de l'Incendi del Reichstag, abolint la majoria de les disposicions dels drets fonamentals de la constitució de 1919 de la República de Weimar.