בשנת 1968 הגיע שיא האלימות של הממשל במהלך טבח טלטלולקו נגד סטודנטים שהפגינו. עקב הספקטרום הפוליטי הרחב שנכלל בתוך המפלגה, נוצרו לעיתים קרובות משברים פנימיים, אך המפלגה הצליחה לשמור על השלטון. לדוגמה, הנשיא לאסרו קארדנאס (כיהן בין 1934–1940) היה סוציאליסט בדעותיו בעוד יורשו, מנואל אבילה קמאצ'ו (כיהן בין 1940–1946) הפך חלק מהרפורמות הסוציאליסטיות שלו והביא לפיתוח שוק קפיטליסטי. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, הנשיא גוסטבו דיאס אורדס פעל ללא הצלחה בניסיון להביא לדמוקרטיזציה של הממשל). במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 עברה המפלגה רפורמות שהקנו לה את דימוייה כיום. המפלגה נטטה אל ימין-מרכז פוליטי, הביאה להפיכת חברות מולאמות לבעלות פרטית, חיזקה את יחסיה עם הכנסייה הקתולית ותמכה בפיתוח של שוק מבוסס לסה פר במקסיקו. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, הסופר הפרוויאני, מריו ורגס יוסה, הגדיר את שלטון ה-PRI במקסיקו בכינוי "הדיקטטורה המושלמת" הודות לעובדה שהייתה דיקטטורה מוסוות.