Během korejské války (1950–1953) působil ve zpravodajství pod vedením generála Douglase MacArthura, jako vedoucí oddělení specializovaných projektů divize Dálného východu. Jednou z jeho hlavních povinností bylo sledovat nepřátelské válečné zajatecké tábory v Severní Koreji. Byl také pověřen vyšetřováním odhadovaného počtu válečných zajatců ze Spojených států amerických a dalších států Organizace spojených národů. V roce 1992 na jednání "Výboru pro výběr Senátu pro záležitosti válečných zajatců" - MIA poskytl svědectví, v nichž zmínil, že v těchto severokorejských táborech bylo opuštěno mnoho stovek amerických válečných zajatců. Na těchto jednáních senátor John McCain odmítal nezdokumentovaná a nepodložená tvrzení Philipa J. Corsa, která pokládal za velmi těžko uvěřitelná. John McCain naznačil, že Corso si informace vymýšlel a v podstatě zavrhl svědectví, které Corso poskytl bezprostředně po tvrdém verbálním pokárání v živém vysílání. John McCain uvedl, že jeho informace byly získány od osob, které s Dwightem Eisenhowerem měli osobní vztahy a vedou ho k přesvědčení, že Eisenhower prostě nedokázal americkým válečným zajatcům po Korejské válce zajistit svobodu.