След Руско-турската война от 1877-78 година българите мюсюлмани в Родопите са подложени на силна антихристиянска и антибългарска пропаганда. В Рупчос те са въвлечени в Сенклеровия метеж. Някои села стават арена на въоръжени сблъсъци. Жителите им бягат на юг, но след потушаването на метежа се връщат. Рупчоските помаци отказват да се подчинят както на българските така и на турските власти и управлението поемат местните бейове в т.нар. Тъмръшка република, които в 1885 г. дори съдействат на Съединението на България. През 1912 година, по време на Балканската война, селата от региона пострадват отново, а част от населението е доброволно, но и насилствено покръстено. През 1913 година по време на Междусъюзническата война ислямският антагонизъм се опитва да вземе реванш с т.нар. Гюмюрджинска република. Тя съществува само няколко седмици, след което Беломорието и рупчоските села напълно безкръвно и без съпротива се присъединяват към държавната територия на България.