Никифор Фока произхожда от стар род от средите на военната аристокрация и има гръко-арменски корени. Неговият баща е турмарх в тема Кападокия и към 872 г. участва в превземането на Тефрике срещу павликяните. Никифор Фока е баща на магистър Лъв Фока (предвождал византийските войски в битката при Ахелой) и дядо на император Никифор II Фока. Никифор Фока започва военната си кариера като манглавит (гвардеец), след това е издигнат от Василий I за протостратор, а към 878 г. – за стратег на тема Харсиани. През 885 г. става „моностратег на всички западни теми" и начело на голяма войска извършва десант в Южна Италия, където отвоюва за Империята няколко крепости, между които особено важната Амантия. На следната година обаче той е отзован от новия император Леон VI. През 894 г. Никифор Фока е назначен за доместик на схолите и трябвало да организира войната срещу България, но скоро е сменен вероятно поради интригите на Стилиан Зауца и завършва живота си като стратег на Тракезион.