A varsói gettó és az 1943-as gettófelkelés a lengyel zsidók háborús történetének valószínűleg legismertebb epizódja. A gettót Hans Frank, a megszállt lengyel területek főkormányzója hozta létre 1940. október 16-án. Kezdetben csaknem 140 000 zsidót költöztettek be a gettóba Varsó minden részéből. Ugyanakkor körülbelül 110 000 lengyelet telepítettek ki a területről. A németek Adam Czerniakow-t választották meg a 24 zsidó férfiből álló Judenrat (Zsidó Tanács) irányítására, akik zsidó munkászászlóaljak és zsidó gettórendőrség szervezésére kaptak parancsot, akik a gettó falain belüli rend fenntartásáért feleltek. A zsidó rendőrök egy része korrupt és erkölcstelen volt. Hamarosan a nácik még többet követeltek a Judenrattól, és a követelések egyre kegyetlenebbek voltak. Halállal büntették, ha a Judenrat a legcsekélyebb jelét is adta annak, hogy nem tartja be a szabályokat. Előfordult, hogy a Judenrat nem volt hajlandó együttműködni, ebben az esetben tagjait kivégezték és helyükre az új embereket neveztek ki. Adam Czerniaków, aki a varsói Judenrat vezetője volt, öngyilkosságot követett el, amikor a Grossaktion keretében össze kellett állítani a treblinkai megsemmisítő táborba deportálandó zsidók listáját.