(käytti Saksassa sukunimeä Auer), (2. syyskuuta 1892 Helsinki – 21. elokuuta 1918) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat kivenhakkaaja Johan Kustaa Auveri ja Edla Antintytär. Tämä kansakoulun käynyt Helsingissä toiminut valajana liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 7. lokakuuta 1915. otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Väinö Auveri saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin koulutusaliupseeriksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 3. ja 1. komppaniaan. Hänet siirrettiin 31. maaliskuuta 1918 3. jääkärirykmentin täydennyspataljoonaan sekä myöhemmin joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Suomen sisällissodassa hän otti osaa taisteluihin Säiniössä ja Viipurissa, jossa hän haavoittui. Sisällissodan jälkeen hän palveli 6. Jääkärirykmentistä muodostetun Jääkäripataljoona n:o 6:n (sittemmin Jääkäripataljoona n:o 3) 2. komppanian koulutusaliupseerina. Hänen lyhyt, mutta kunniakas elämänsä päättyi Tilkan sotilassairaalassa keuhkotautiin 21. elokuuta 1918. Hänet on haudattu Helsinkiin. Ylennykset: aliupseeri 11. helmikuuta 1918, vääpeli 5. toukokuuta 1918. Kunniamerkit: Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera, Vapaussodan muistomitali soljen kera, Jääkärimerkki.