Helmikuun vallankumouksen jälkeen venäjäntaitoinen Idman valittiin aluksi eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteeriksi ja Suomen senaatin edustajaksi huhtikuussa 1917 kokoontuneeseen suomalais-venäläiseen hallitusmuotokomiteaan. Hänet nimitettiin toukokuussa 1917 Pietariin Suomen valtiosihteerinviraston neuvottelevaksi virkamieheksi ja lokakuussa kansliapäälliköksi, hoitaen käytännössä ministerivaltiosihteeri Carl Enckellin apulaisen tehtävää, sillä virallista apulaista ei enää nimitetty. Lokakuun vallankumoksen jälkeen ministerivaltiosihteerin tehtävät lakkasivat ja Idmanista tuli viraston vt. päällikkö. Suomen julistauduttua itsenäiseksi Idman järjesti ensin asiaa koskevan eduskunnan adressin toimitetuksi Venäjän perustuslakia säätävälle kansalliskokoukselle ja muodosti sitten yhdessä Enckellin ja senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvudin kanssa valtuuskunnan, joka kävi 31. joulukuuta hankkimassa itsenäisyydelle neuvostohallituksen ja Leninin tunnustuksen. Viisi päivää myöhemmin Idman kävi vielä yksinään Smolnassa hakemassa lopullisen tunnustusasiakirjan.