11. ledna 1802 dorazil první konzul Bonaparte do Lyonu, kde bylo zahájeno zasedání Poradního shromáždění Cisalpinské republiky. V jeho průběhu pronesl projev, v němž shromážděným delegátům navrhl zřídit Italskou republiku. Mezi přítomnými tím vzbudil značné nadšení a po ukončení zasedání byl zvolen italským prezidentem. 11. floreálu roku Xfranc. (1. května 1802) vydal zákon o veřejném vyučování, jímž zřizoval veřejná lycea na území celé Francie, čímž položil tak základ státního vzdělávacího systému ("Université de France"). Na diplomatické frontě urovnal poměry s Velkou Británií, s jejímiž zástupci uzavřel v Amiensu 22. března 1802 mírovou smlouvu. V rámci vzájemného vyrovnání byly Francii navráceny zámořské kolonie, které předtím na krátko obsadili britští vojáci (Saint-Domingue, Malé Antily, Maskarény a pobřeží Guyany). Po formálním převzetí těchto území se Napoleon postavil na stranu francouzských plantážníků, kteří se nedokázali smířit s rozhodnutím Konventu o propuštění otroků, a obnovil otrokářské zákony tam, kde byly zrušeny. Již předtím vyslal 20 000 vojáků Rýnské armády pod velením svého švagra, generála Leclerca (manžela své sestry Pauliny), aby potlačili povstání černochů vedených Toussaintem Louverturem v kolonii Saint-Domingue (dnešní Haiti).