Od dětství pracoval v tabákové továrně, kde se stal odborářským funkcionářem a redaktorem časopisu "Samarbejdet", jako sedmnáctiletý vstoupil do sociálnědemokratické strany. Od roku 1906 byl poslancem Folketinget, v roce 1910 byl zvolen do čela strany, od roku 1913 byl kodaňským radním a v letech 1916–1920 zastával úřad ministra bez portfeje se zaměřením na sociální otázky. V roce 1924 se stal prvním sociálnědemokratickým předsedou dánské vlády, jeho menšinová vláda padla v roce 1926. Podruhé nastoupil do úřadu premiéra v roce 1929 a vedl nejdéle úřadující dánskou vládu ve dvacátém století. Dokázal vyvažovat zájmy různých politických uskupení a společenských vrstev, zasloužil se o vybudování sociálního státu, který zmírnil dopady velké hospodářské krize; volby v roce 1935 vyhrál s heslem „Stauning nebo chaos“. Ve funkci zůstal i po německé okupaci v roce 1940 a vedl vládu až do své smrti v roce 1942.