Током Другог светског рата наступа са партизанским јединицама. По ослобађању Београда 1944. године као комесар привремене управе Народног позоришта оспособљава бомбардовањем оштећену зграду и обнавља глумачки ансамбл, када и оснива Филмску секцију при Врховном штабу чиме постаје учесник у стварању послератне југословенске кинематографије, подучава филмске сниматеље и реализује прве филмске журнале, документарне филмове („"Београд"”, базиран на аутентичном архивском материјалу), и режира прве игране филмове, као што су „"Живеће овај народ"” и „"Мајор баук"”, који бивају у то време на врху популарности.