El 1823, la Santa Aliança (formada per Prússia, Àustria i Rússia) decideix en el congrés de Verona (22 d'octubre de 1822) acudir en ajuda del monarca. Fruit d'aquesta ajuda és l'enviament dels «cent mil fills de sant Lluís» —95.000 soldats de l'exèrcit francès, sota el comandament de Lluís Antoni de Borbó, duc d'Angulema— el mes d'abril de 1823. Després de travessar els Pirineus, els cent mil es van passejar per Espanya i van eliminar l'aventura liberal, van determinar probablement el futur de tota la història d'Espanya i van sembrar les bases per a l'etapa més negra del regnat de Ferran VII, l'anomenada "Dècada Ominosa" (1823–1833), en què el monarca va restaurar l'absolutisme més repressiu que va asfixiar tota aspiració liberal de l'Espanya del XIX. Gairebé tota la intel·lectualitat del país va haver d'exiliar-se —els anomenats «emigrats»— a Londres principalment, agrupant-se al barri de Somerstown i subsistint amb el baix subsidi anglès que concedia a alguns per haver lluitat contra Napoleó durant la Guerra d'Independència. Els que es van quedar van haver de sofrir un procés de depuració o van ser ajusticiats o marginats. En el cas de Rafael de Riego, aquest va morir penjat el 7 de novembre de 1823 a la plaça de la Cebada de Madrid.