Laurant hade i ungdomen varit aktiv monarkist och räknades till den litterära rörelsen Husarerna, tillsammans med bland andra Roger Nimier, Antoine Blondin och Michel Déon. I samband med Algerietrevolten gjorde han politiska uttalanden emot Charles de Gaulle, som han ansåg var en förrädare. Han var under en kortare period skribent för "L'Esprit public", med kopplingar till OAS, men upphörde efter meningsskiljaktigheter med Jean Mabire.