Четири пука маринаца Старог режима су нестала 28. јануара 1794. Маринци "(Marins)" Велике армије били су подељени на Батаљон маринаца Царске гарде "(Bataillon des Marins de la Garde Impériale)," познатијих касније само као Морнари гарде "(Matelots de la Garde)," формирани 17. септембра 1803, и Поморци батаљона Царске морнарице "(Matelots des Bataillons de la Marine Impériale)" од којих је 32.000 служило у француској морнарици у врхунцу своје експанзије под Наполеоном. Јединице другопоменуте створене су за службу на копну регрутацијом вишкова поморског особља за потребе морнарице. Постојала је и морнаричка артиљерија, која је углавном састављена од морнаричких топова коришћених против копнених батерија и утврђења, звана батаљони помораца Високе обале "(bataillons de la Matelot du Haut-Bord") или маринци Високе обале "(Les Équipages de Haut-Bord)", које је Наполеон формирао декретом од 1. априла 1808. Застава првог пука морнаричке артиљерије "(1er Régiment d'Artillerie de Marine)" преживела је до данас, а на њој стоји победа код Лицена 1813. као једна од борбених почасти. Иако су неки бројеви остали непознати, око 63 артиљеријске батерије су биле попуњене, неке на следећи начин: