На Олимпијским играма 1996, у Атланти, играо је са именом Роналдињо на дресу, јер је у тиму био Роналдо Гвиаро, који је наступао са именом Роналдо на дресу; Бразил је освојио бронзану медаљу. Играо је на Копа Америци 1995, гдје је Бразил завршио на другом мјесту, а затим је са репрезентацијом освојио наредна два издања Копа Америке — 1997. и 1999. Проглашен је за играча турнира 1997, а 1999. је био најбољи стријелац. Постигао је гол у финалу оба пута, против Боливије 1997. и против Уругваја 1999. Учествовао је на пријатељском турниру — Турнир де Франс 1997, који је служио као припрема за Свјетско првенство. Бразил је завршио на другом мјесту, а Роналдо је постигао један гол. На Купу Конфедерација 1997, предводио је напад Бразила заједно са Ромариом, а дуо је добио надимак "Ро—Ро" напад. Бразил је освојио турнир по први пут, а Роналдо је постигао четири гола, од чега је дао хет трик против Аустралије у финалу и завршио је турнир као трећи најбољи стријелац, иза Ромарија и Владимира Шмицера. Ипак, није изабран у идеални тим, у коме су се нашла четири његова саиграча. О комбинацији Ромарија и Роналда у нападу, Вил Шарп је написао: „на усхићење свих оних који су имали довољно среће да су их гледали, нашли су се заједно, имали су судбоносну прилику да направе један од најчувенијих офанзивних парова које је игра икада видјела. Њихово партнерство је било кратко, али је било необјашњиво сјајно.“