Od přijetí nové ústavy referendem v roce 1992 bylo Mali bezprecedentním příkladem demokratické země na severu Afriky. Státní zřízení Mali však nebylo stejně jako u dalších afrických států zvláště stabilní a od začátku 21. století se v severní části země, stejně jako u jiných států Sahary začaly objevovat skupiny napojené na al-Káidu. Obrovský počet muslimských fundamentalistických Arabů sem prchl po občanské válce v Alžírsku (1991–2002) a Libyi (2011), odkud se fundamentalisté zmocnili značné části Kaddáfího těžké výzbroje a také mnoha automobilů. Tuaregy putující na severu do Mauritánie, Alžírska a Nigeru obzvláště vysílilo přetrvávající sucho a kolaps karavanové ekonomiky. Mnozí z nich se uchýlili k obchodu se zbraněmi, otroky nebo zlatem; někteří naléhavě žádají nezávislost. Fundamentalisté, z nichž se stali svého druhu banditi, se dohodli s kočovnými obchodníky a všichni dohromady si osvojili fundamentalistickou rétoriku pomsty proti bezvěrcům.