Vojenskou kariéru započal u pěšího pluku (č. 11) svého otce, kterému velel v letech 1769–1777. V roce 1769 byl povýšen do hodnosti "Oberst" (plukovník). V Rakousko-turecké válce bojoval v hodnosti generálmajora pod velením maršála Laudona. V roce 1791 byl povýšen do hodnosti "Feldmarschal" - "Leutnant" (polní maršál) a v roce 1792 během Války první koalice byl u Mosely pod velením knížete Hohenlohe-Kirchberg. V roce 1793 velel divizi u hornorýnské armády v Breisgau. V květnu 1794 byl povýšen do hodnosti "Feldzeugmeister" (generál) a současně s touto hodností se stal majitelem 29. pěšího pluku (pluk si podržel jeho jméno až do roku 1803). V roce 1795 byl převelen do Itálie, kde přezval velení nad Lombardskou armádou po Josephu Nikolausi de Vins. V bitvě u Loana byl Wallis poražen. V dubnu roku 1796 předal Wallis velení generálu Jean-Pierre de Beaulieu. Za války druhé kolice se pod velením arcivévody Karla účastnil bitvy u Ostrachu, kde velel třetí koloně. V bitvě u Stockachu velel Wallis pravému křídlu. V první bitvě u Curychu velel rezervě a při útoku na curyšský kopec byl smrtelně raněn.