Стварањем централизованог Аустријског царства (1804), отпочело је ново раздобље у историји свих угарских круновина, укључујући и Краљевину Хрватску. Прва половина 19. века била је обележена успоном народних покрета, међу којима је на подручју ове круновине најзначајнији био такозвани "Илирски покрет". У исто време, ојачали су и захтеви за политичким одвајањем Хрватске од Угарске, ради добијања повољнијег статуса у оквиру царевине. Ова настојања су дошла до пуног изражаја након избијања Мађарске револуције (1848), када су хрватски сабор и бан Јосип Јелачић прогласили одвајање Хрватске од Угарске, затраживши највиши степен земаљске самоуправе у оквиру царевине. Царским уставом из 1849. године (чл. 73), потврђена је потпуна одвојеност Хрватске од Угарске.