Kubában már a 19. század első felében több spanyolellenes felkelés, illetve álcázott külső beavatkozás zajlott. 1851-ben Narciso López nevű dél-amerikai kalandor német, amerikai és magyar zsoldosokból (48-as honvédekből) szervezett expedícióba kudarcba fulladt támadást hajtott végre a kubai spanyol katonai erők ellen. Az első komoly kísérlet a kubai függetlenség kivívására az 1868-ban kezdődő tízéves háború volt, amelynek lezárásául 1878 februárjában megkötötték a zanjóni szerződést, amelyben reformokra tettek ígéretet a spanyolok. Ennek ellenére felkelők egy csoportja folytatta a harcot a szélesebb önrendelkezés és végső soron a függetlenség kivívásáért. Egyikőjük, José Martí száműzetésben folytatta a pénzügyi és politikai függetlenség gondolatának támogatását. 1895 elején, hosszas szervezés után három irányból intézett támadást a sziget ellen.