L'operació "Diadema" va acabar amb l'èxit aliat i l'alliberament de Roma, que tenia una indubtable significació simbòlica i política, no va aconseguir, però, resultats decisius des del punt de vista estratègic; els alemanys van perdre al voltant de 10.000 homes i van tenir 20.000 presoners, però les forces d'Alexander van sofrir altes pèrdues (18.000 nord-americans, 14.000 britànics i 10.000 francesos), sense aconseguir destruir els dos exèrcits del mariscal de camp Kesselring que es van retirar amb ordre al nord de Roma restant cohesionats. . A més, a causa de les opcions estratègiques fonamentals dels dirigents polític-militars aliats, Alexander va haver d'abandonar els seus plans d'explotar la victòria amb una ambiciosa marxa cap al nord-est d'Itàlia i Àustria: els líders nord-americans van oposar-se a aquest projecte i van imposar l'execució el 15 d'agost de 1944 la ja planificada operació Anvil, que preveia un desembarcament al sud de França amb tropes que haurien estat retirades de Clark. Els generals Truscott i Juin van deixar el front italià i es van retirar tres divisions nord-americanes i quatre franceses per preparar-se per al desembarcament a Provença; Alexander també va haver de renunciar a la majoria de les forces aèries de suport tàctic.