Gerard povestește întâmplările prin care a trecut din punctul de vedere al unui bătrân militar aflat în retragere la Paris. Aflăm că el s-a născut în Gasconia pe la începutul anilor 1780 (el avea 25 ani în "Cum a cucerit brigadierul Saragosa"); în "Cum s-a dus brigadierul până la Minsk și s-a întors" el participă la o defilare a trupelor înainte de a pleca în Crimeea (1854-5), și aceasta este ultima dată identificabilă din viața sa, deși "Ultima aventură" se petrece mai târziu, când Gerard revine în Gasconia. El se alătură mai întâi Regimentului 2 Husari - husarii din Chamberan - prin 1799, servind ca locotenent și căpitan secund. Ia parte la Marengo în Italia în 1800. Este transferat apoi la Regimentul 3 Husari - husarii din Conflans - în 1807 pe postul de căpitan superior. El vorbește cu accent limba engleză, pe care o învățase de la un ofițer din Regimentul Irlandez al Armatei Franceze. Prin 1810 el este colonel of the 2nd Hussars. El a luptat în Spania, Portugalia, Italia, Germania și Rusia. Este decorat cu Marea Cruce a Legiunii de Onoare de către Napoleon în 1814. Există mai multe discrepanțe în viața sa, în niciuna din povestiri, cu excepția ultimei, nu se spune că este căsătorit. El nu trebuie confundat cu Étienne Maurice Gérard (1777-1852), mareșal și apoi prim-ministru al Franței.