V kampani na Filipínách, kde v noci z 24. na 25. října vedla americkou linii během bitvy u průlivu Surigao. Tam byla jednou z mála amerických bitevních lodí, které pomocí svého radaru zachytily cíl ve tmě, což jí umožnilo zaútočit na japonskou formaci a došlo tak k závěrečné akci mezi bitevními loděmi v námořní historii. Po bitvě v úžině Surigao zůstala loď na Filipínách, aby podpořila jednotky bojující během bitvy o Leyte v roce 1944, a poté podpořila invazi do Lingayenského zálivu počátkem roku 1945. Loď se později téhož roku zúčastnila také bitev o Iwodžimu a Okinawu, kdy poskytla rozsáhlou palebnou podporu pozemním silám útočící na tyto ostrovy. Během druhé operace ji zasáhl kamikaze, který způsobil malé škody. Po kapitulaci Japonska se West Virginia zúčastnila počáteční okupace a poté se podílela na operaci Magic Carpet, během které byli přepraveni vojáci a námořníci z Havaje na pevninu USA. V roce 1946 byla deaktivována a roku 1947 vyřazena ze služby a přidělena do Pacifické rezervy, kde zůstala až do roku 1959, kdy byla prodána do šrotu a rozebrána.