Před druhou světovou válkou měla správa lesů velký počet lesního personálu, který souvisel s tzv. lázeňskou funkcí městských lesů. Kromě lesa se zaměstnanci starali o procházkové trasy, úklid a opravy altánů. Na tehdejší období se vzpomíná jako na období konce zlatého věku. Pak již propukla hospodářská krize a zanedlouho začala druhá světová válka. V poválečném chaosu se lesy ocitly na okraji zájmu. Po únoru 1948 se přetrhla kontinuita péče, vedoucí pozice byly obsazeny neodborníky a časem odborníci chyběli i na úrovni řemesel. Po zřízení "samostatné rozpočtové organizace Lázeňské lesy" došlo na relativně krátký čas ke zlepšení situace, která se po roce 1968 v období normalizace nejen opětným zavedením systému centrálního plánování zase zhoršila. Příznivé změny přinesl listopad 1989.