Араго е играл немаловажна роля и в политиката. Бил е един от най-популярните хора във Франция. Избирателната колегия в Перпинян го избира през 1831 г. за член на палатата на депутатите, където той се присъединява към най-крайната „лява“ републиканска опозиция. След февруарската революции през 1848 г. влиза в състава на Временното правителство, където Араго изпълнява едновременно задължения във военното и в морското министерства и в същото време е и член на изпълнителната комисия. Като държавен деец, Араго твърдо отстоява основните принципи на държавния строй против социалистическите движения и проявява решителност при потушаването на Юнското въстание (23 – 26 юни 1848 г.). По-късно той участва в Националното събрание като член на Военния комитет. След държавния преврат на 2 декември 1851 г. Араго заема мястото на директор на обсерваторията, въпреки че отказва да даде длъжностна клетва пред новото правителство на Наполеон III, от която клетва той е и освободен.