Починаючи з осені 1943 року, протиповстанська боротьба на Волині знову набирає локального характеру й поступово спадає. Німецька адміністрація та каральні органи під впливом ситуації на фронтах уже не могли належним чином відповідати на акції українського підпілля і втрачали контроль над ситуацією. Стрімкий наступ Червоної Армії на захід в кінці літа 1943 означали, що у німців не було ні часу, ні можливості провести масштабну операцію проти українських партизанів, і вони були змушені вдатися до рішучих заходів, щоб навести порядок у себе в тилу, але сил катастрофічно не вистачало. Поразка після битви на Курській Дузі змусила німецькі каральні органи зосередити увагу насамперед на охорону залізничних шляхів. З кінця літа 1943 р дрібні гарнізони почали поступово виводитися в великі міста та на вокзали.