Po končanem študiju je dobil službo v nemirni Alžiriji, ki je bila še vedno pridruženi del Francije. Leta 1954 se je pridružil Alžirskemu osvobodilnemu gibanju in nekaj let urejal podtalno glasilo upornikov »"El Moudjahid"«. Po izgonu 1957 je dve leti prakticiral psihiatrijo v Tuniziji. Leta 1961 se je vrnil v Alžirijo, kjer je od začasne alžirske vlade dobil častno diplomatsko funkcijo ambasadorja v Gani. Istega leta je pod vplivom napredujoče levkemije napisal testament in daleč najbolj vplivno delo »"Upor prekletih"« ("Les damnés de la terre", 1961), v katerem je pod vtisom boja za alžirsko neodvisnost zagovarjal uporabo nasilja v boju za osvoboditev izpod okupatorja. Prevod tega dela smo dobili Slovenci leta 1963 pri Cankarjevi založbi.