Половином септембра 1944. године, Миладин Поповић је дошао на острво Вис, где се тада налазило седиште ЦК КПЈ и Врховног штаба НОВ и ПОЈ. По доласку он се сусрео са највишим војним и политичким руководиоцима којима је причао о развоју Народноослободилачке борбе у Албанији. Он су му саопштили Титову жељу да се врати на Космет и поново преузме дужност политичког секретара Обласног комитета КПЈ за Косово и Метохију, што је и прихватио. Са Виса је поново прешао у Бари, где се задржао извесно време, а 15. октобра 1944. године је савезничким авионом дошао у тек ослобођени Ниш. Одатле се упутио на подручје између Врања и Бујановца, где се тада налазио известан број партизанских јединица. Овде је преузео дужност секретара Обласног комитета и након пола године се поново сусрео са Душаном Мугошом. Тада у јесен 1944. године вођене су последње борбе за ослобођење Косова и Метохије, на коме су се у фази повлачења налазиле бројне немачке и балистичке снаге, док се у Косовској Митровици налазио штаб генерала Александра Лера команданта групе армија „Е”. Почетком новембра јединице НОВ и ПО Југославије, уз помоћ неколико бригада НОВ Албаније, отпочеле су борбу за коначно ослобођење Космета, током које су посебно тешке борбе вођене на путу Скадар—Приштина и Пећ—Призрен, као и у источном делу Косова. Иако су имале велике губитке окупаторско-квинслишке снаге су се упорно браниле. Упоредо са напредовањем јединица НОВЈ померао се и Обласни комитет КПЈ, који се половином новембра налазио у селу Прелопац, код Подујева. До краја новембра ослобођен је простор Космета, а Миладин је у ослобођену Приштину стигао 20. новембра, дан након ослобођења.