Византијски извори помињу Турке Белог Овна од 1340, а као оснивач њихове државе помиње се "Кара Осман" (1378-1435), који је као Тимуров савезник добио поседе у Малој Азији после битке код Ангоре 1402. Највећи успон доживели су под вођством "Узун Хасана" (1423-1478), који је успешно ратовао против ривалске државе Кара Којунлу ("Турци Црног Овна") и заузео Багдад и западни део Ирана, а у савезу са Млетачком републиком ратовао је са Османлијама, од којих је 1473. поражен. После његове смрти држава Белог Овна брзо опада, да би 1501. коначно пала под власт Персије Сафавида.