V letech 1948–1952 vystudoval pražskou Filozofickou fakultu UK a DAMU. Byl odsouzen pro studentskou protistátní činnost, trest vykonával ve vojenské pracovní jednotce v kamenolomu. Do roku 1960 směl spolupracovat s kulturními institucemi pouze externě, v letech 1960–1970 byl redaktorem a později i šéfredaktorem Dilia a stážistou divadelního kabinetu ČSAV. Jako divadelní kritik publikoval v letech 1957 až 1970 v odborných divadelních časopisech, v Lidové demokracii a v Hostu do domu. Po zákazu činnosti se stal na tři roky nočním hlídačem. V roce 1977 nastoupil na zfalšované kádrové materiály do Archivu Národního divadla v Praze, kde pracoval (později i v propagaci ND) do r. 1990. V letech 1991–1993 byl ředitelem Národního divadla. Po roce 1989 pokračoval v publikační činnosti v "Lidových novinách" a odborných divadelních časopisech. Jeho synem je PhDr. Ondřej Černý, který byl ředitelem Národního divadla od 1. dubna 2007 do 7. září 2012 a pokračoval tak v rodinné tradici.