Engländer Salamon pesti nagykereskedő egyetlen fia. A soproni evangélikus gimnáziumban végezte a hat gimnáziumi osztályt és három évig a bécsi műegyetem hallgatója volt. Szülei ekkor egy berlini kereskedőházba adták tanulónak. Azután beutazta Nyugat-Európa több országát. 1838-ban belépett apja kereskedésébe, aki öt év múlva társául fogadta. Apja halálát követően, 1848-ban kereskedői üzletét megszüntette, s döntéséhez hozzájárult, hogy a forradalom alatt a kereskedés jelentős károkat szenvedett. Ezt követően minden idejét és tehetségét a hírlapírásra és a színműírásra fordította. 1859-ben átvette az Adolf Bäuerle által alapított Theaterzeitung kiadását és szerkesztését Bécsben, ám egy évvel később megvált tőle. Ekkor a bécsi Carltheater igazgatójával lépett társszerződésre, de ezt hat hónappal később nagy veszteséggel fölbontotta. Pesten telepedett le, ahol 1863. május 3-án megindította a naponta megjelenő Der Zwischen-Akt című lapot. Az újságban megjelentek többek között budapesti színházak színlapjai, színészi hírek és különböző elbeszélések. 1864-ben a lap nevét Der Tagesbote-ra változtatta, mely később Pester Journal-ra változott át. Esti kiadással bővítve, egy harmadik melléklapja is volt Der Zwischen-Akt címmel, amely szintén színházzal, művészettel és irodalommal foglakozott. Mind a három lapot nagy sikerrel szerkesztette, azonban a újságpiac egyre inkább telített le, így lapjait eladta. Nyomorral küzdve, több színházigazgatónál titkárként dolgozott Bécsben és Pesten. A Theatralischer Unsinn (Színházi képtelenségek) címmel megjelent énekes bohózatával azonban nagy sikert aratott és bemutatták Bécsben, Berlinben, Hamburgban, Frankfurtban és Pesten is mint repertoár-darabot. Több évig a Gyapjú utcai Német Színház igazgatója volt. Közben egy nyáron a Feld Zsigmond-féle Városligeti Színkörben titkári hivatalt is viselt. Nyugalomba vonulását követően még néhány évig színműírással foglalkozott, mígnem 1886-ban látása elhomályosult. Halálát szívhűdés okozta.