El 1838 va ser nomenat ministre de Govern i d'Afers Exteriors, tenint un lloc de mediació destacat amb el líder de l'oposició, el militar i cabdill del Partit Colorado, el Gral. Fructuoso Rivera. Va ser un ferme defensor de la sobirania nacional en la concepció "oribista", d'abast continental i gelós de la intervenció de les potències europees. En acabar la Guerra Gran es va retirar a la vida privada, acompanyat de dificultats econòmiques, i va redactar les seves memòries.