Основним документом був особистий лист від «Арчі Ная» (Генерал-лейтенант сер Арчибальд Най, віце-начальник імперського генерального штабу), до «Мого дорогого Алекса» (генерал сер Гарольд Александер, командувач 18-ї групи армій в Алжирі та Тунісі). У посланні згадувалося декілька «чутливих» питань, зокрема (небажане) нагородження американською нагородою «Пурпурне серце» британських військовослужбовців, призначення нового командира британської елітної Гвардійської бригади. Такі дрібниці пояснювали, чому листа писали від руки, а не друкували на машинці й не відправляли звичайними каналами зв'язку. Поміж рядків автор натякав на подальші плани союзників у Середземному морі, про підготовку операції «Хаскі» — план вторгнення союзних військ під командуванням генерала Г. Вільсона (Верховний головнокомандувач на Близькому Сході) до Греції з Єгипту та Лівії. У листі згадувалися два ймовірних плацдарми вторгнення морського десанту й перелічувалися деякі формування, що начебто мали брати участь у запланованій висадці. Сицилійська операція справді розроблялася, але насправді була планом вторгнення на Сицилію. У листі також жартома згадувалася дезінформаційна складова: імітація висадки на Сицилію, тоді як англо-американські війська генерала Александера мають за мету висадитися з французького Тунісу на Сардинію. А. Най у фальшивому листі з іронією додав, що «ми маємо дуже добрий шанс обдурити [німців], створюючи враження, що збираємося на Сицилію». Після тривалих спроб підробити листа, який би відповідав меті операції, послання було складене особисто сером Арчибальдом та власноруч написане ним.