Po letu 1821 so postali različni gospodarski interesi severa in juga vse bolj očitni. Trgovski sever, ki je imel malo industrije, je zahteval bolj svobodno trgovanje. Industrijski jug je, nasprotno, zahteval večjo carinsko zaščito, da bi lahko tekmoval z vse nižjimi britanskimi izvoznimi cenami. Kraljeva nepripravljenost, da bi zvečal carinsko zaščito, je povečala zamero industrijalcev. K temu se je pridružilo nezadovoljstvo liberalcev nad avtoritarnimi postopki Viljemove vlade, predvsem nad cenzuro tiska na jugu. Napredni in klerikalci so združili sile. Oboji so hoteli omejiti osebno oblast kralja v korist pravega parlamentarnega sistema, temelječega na širših civilnih in političnih pravicah. V tem novem ozračju so se na jugu leta 1827 povezali mladi katoliki in liberalci v močno protivladno koalicijo. Kralj je bil pripravljen popustiti pri verskih vprašanjih in uradnemu jeziku, ni pa se hotel odreči svoji najvišji oblasti. Njegova odklonitev je v avgustu in septembru 1830 (v vzdušju pariške julijske revolucije malo prej) povzročila t. i. "belgijsko revolucijo".