У глобальному політичному контексті Доктрина доповнювала доктрину масованої відплати і була зроблена у відповідь на можливість масштабного військового конфлікту, що виникла внаслідок спроби Радянського Союзу використати Суецьку кризу як привід вторгнутися в Єгипет. Внаслідок вакууму влади, що виник в регіоні внаслідок невдачі британської та французької сторін у війні, Ейзенхауер вважав за необхідне посилення власного впливу в регіоні. Ситуація ускладнювалася позицією, зайнятою єгипетським лідером Гамалем Абдель Насером, який швидко розгорнув базу і використовував її для зіштовхування інтересів США та СРСР. При цьому він залишався «позитивно нейтральним», отримуючи водночас допомогу і від Рад.