Після цього він здебільшого відійшов від суспільного життя, присвятивши себе дослідженню творчості поета 15-го століття Франсуа Війона, і, подібно до свого товариша сюрреаліста Мішеля Леріса, сприяв популяризації примітивного і африканського мистецтва, які колекціонував упродовж багатьох років. На початку 1957 року Тцара відвідав ретроспективу Дада на Рів Гош, яка вилилася в заворушення, викликані суперницьким авангардним рухом Jariviste, результат яких, як повідомляють, приніс йому задоволення. У серпні 1960 року, через рік після того, як П'яту республіку заснував президент Шарль де Голль, коли французькі війська билися проти алжирських повстанців ("див. Алжирська війна"). Разом з Симоною де Бовуар, Маргеріт Дюрас, Жеромом Ліндоном, Аленом Роб-Ґріє та іншими інтелектуалами він направив прем'єр-міністрові Мішелю Дебре лист протесту щодо відмови Франції надати Алжиру незалежність. В результаті, Андре Мальро заявив, що його Кабмін не дотуватиме жодного фільму з внеском Тцари та інших підписантів, і ніхто з них не з'явиться в програмах державної .