По време на шестте си години в академията, определени политически идеи започват да го омайват. Ехото на конституционната пиемонтска революция през 1821 г. достига учебното му заведение и предизвиква изблик на либерален и национален дух у някои, който, обаче, незабавно е потушен. В семейна среда, Камило научава за големите проблеми на европейската сцена: вътрешната политика на Франция при реставрацията на Бурбоните, въстанието срещу турската власт в Гърция и въстанието на декабристите в Русия. Той показва симпатията си по обичайния си ентусиазиран начин към либералите и към личности като Бенджамин Франклин и Санторе ди Сантароса (злощастният водач на революцията от 1821 г. в Пиемонт, който е и негов далечен роднина). Близка връзка с кадет, който е три години по-голям от него, Барон Северино Касио, оказва особено влияние върху политическите му възгледи. Именно Касио насажда у Камило патриотични идеи.