Съвпаднало с началото на дългото царуване на император Франц Йосиф (1848 – 1916), относително краткото управление на Шварценберг е белязано с потушаването на буржоазната революция във Виена и на освободителните въстания в Унгария и Северна Италия. Чрез ограничени реформи и централизирана администрация Шварценберг постига вътрешнополитическо стабилизиране на Австрийската империя. Във външнополитически план той успява да върне на Австрия първенството в конфедерацията на германските държави, пресичайки както опитите на демократите от Франкфуртското национално събрание за приобщаване на Австрия като второстепенен фактор към федерална „Велика Германия“, така и стремежа на Прусия да обедини Северна Германия под свое ръководство. Ефектът от тези успехи отминава с военните поражения от Франция през 1859 и от Прусия през 1866 година – години след смъртта на Шварценберг.