Després d'anys de no lluitar, Úmar va adoptar una nova política ofensiva. La invasió a escala total de l'Imperi Sassànida havia de començar. La Batalla de Nihawand va ser una de les batalles més decisives de la història islàmica. La batalla va resultar ser la clau de Pèrsia. Després de la derrota devastadora a Nihawand, l'últim emperador sassànida, Yezdgerd III, mai va poder tornar a aplegar més tropes per resistir Úmar. S'havia convertit ara en una guerra entre dos governants. Úmar seguiria Yazdgerd III a tots els racons del seu imperi amb la finalitat de matar-lo o capturar-lo, com ho va fer amb Hormuzan. Yezdgerd III havia escapat per poc a Merv quan el lloctinent d'Úmar estava a punt de capturar-lo. Va salvar la vida fugint a la Xina, prou lluny de l'abast d'Úmar. D'aquesta manera, la dinastia sassànida de 400 anys d'antiguitat, finalment va acabar. La conquesta de l'Imperi Sassànida va ser el major triomf d'Úmar, perquè ell va ordenar les operacions des de 1.000 quilòmetres de distància dels camps de batalla i va marcar la seva reputació com un dels majors genis militars i polítics de tots els temps, com el seu cosí Khàlid ibn al-Walid (590-642) havia demostrat ser-ho.