Після поразки у війні з В'єтнамом в 1979—1982 роках був міністром закордонних справ «коаліційного уряд у вигнанні», що представляв Камбоджу в ООН (в 1982 році на цій посаді його змінив не настільки одіозний Сон Санн). У 1985 році став офіційним наступником Пол Пота як глава руху «червоних кхмерів». Формально очолював Партію Демократичної Кампучії і Камбоджійську партію національної єдності — політичні структури «Червоних кхмерів» 1980-х і 1990-х років (перша партія декларувала своєю ідеологією демократичний соціалізм, друга — ліберальну демократію).