Întrucât conform , SUA urma să evite pe cât posibil să acorde direct asistență combatanților aliați, ajutându-i în schimb să se apere singuri, Statele Unite au crescut cu mult vânzările de armament către Orientul Mijlociu—în particular către Israel, Iran și Arabia Saudită—în timpul administrației Nixon. Administrația Nixon a susținut ferm Israelul, aliat al americanilor în Orientul Mijlociu, dar susținerea nu a fost necondiționată. Nixon credea că Israelul trebuie să facă pace cu vecinii săi arabi și că Statele Unite trebuie să încurajeze acest proces. Președintele credea că—cu excepția perioadei Crizei Suezului—SUA nu interveniseră la conducerea Israelului atunci când ar fi trebuit, și că era cazul să utilizeze pârghiile furnizate de importantul ajutor militar american acordat Israelului pentru a determina părțile să vină la masa negocierilor. Conflictul arabo-israelian nu a fost însă un centru important al atenției președintelui Nixon în primul său mandat—în principal pentru că el considera că indiferent ce ar fi făcut, evreii americani se vor opune realegerii sale.