Въпреки изваждането на Австрия от военните действия, конфликтът между Франция и старите европейски монархии продължава. Руската армия е понесла тежки загуби в боевете от 1805 г., но е все още напълно боеспособна. Английската дипломация насърчава формирането на Четвъртата коалиция, в която влизат Руската империя, Прусия, Саксония и Швеция. По време на боевете от 1806 г. отношенията между Наполеон и Лан достигат почти мъртва точка. Императорът отказва въобще да говори с недискретния си подчинен. Парадоксално, но разривът между двамата е съпроводен от постоянен растеж на Лан във военната кариера. Той се сражава в жестоката битка при Пултуск, където е тежко ранен, при обсадата на Конингсберг (Данциг) и Йена. В Кампанията от 1806 – 1807 г. блестят най-силно успехите на двама от наполеоновите маршали – Даву и Лан. И ако шедьовърът на Даву е военно-оперативното ръководство на френските сили при Ауерщет, то за Лан този връх е сражението при Фридланд, което и до днес се изучава като образец на военното майсторство при крайно неблагоприятни полеви дадености. На 14 юни 1807 г., при Фридланд (на ок. 40 км югоизточно от Кьонингсберг), Лан начело на Резервния корпус, наброяващ ок. 25 000 души, примамва цялата руска армия под командването на генерал Бенингсен, да изостави началните си позиции и да прекоси река Ала, след което удържа напора на главните руски сили в продължение на няколко часа до пристигането на Наполеон. Увлечена в настъплението си срещу Лан, армията на Бенингсен оголва фланговете си и получава тежък удар от кавалерията на маршал Ней, а френската артилерия и контранастъплението на корпуса на Лан довеждат до катастрофалното ѝ поражение. Битката при Фридланд ефективно завършва не само кампанията, но и бележи край на френско-руското противопоставяне. През юли 1807 г. в Тилзит, двамата императори – Наполеон I и Александър I – подписват договор, който извежда Русия от политическата орбита на Англия я превръща във френски съюзник.