Brilantná taktická vyspelosť a improvizácia v mnohých bitkách proti britskej 8. armáde v prostredí severoafrickej púšte mu ešte zvýšili vojenský kredit. Nemeckí a talianski vojaci pod jeho vedením ako aj nepriatelia na britskej strane ho začali s rešpektom nazývať "púštnou líškou". Neskôr ho Hitler povýšil z generál-poručíka na poľného maršala, najmladšieho v nemeckej vojenskej histórii (vo veku 50 rokov). Rešpekt z Rommela bol taký veľký, že ofenzívu pri El Alamaine rozvinuli britské sily, práve za jeho neprítomnosti. Keď sa však vrátil, vybičoval svojich vojakov k takému tvrdému odporu, že niektorí britskí velitelia začali zvažovať prechod do dočasnej obrany, aby jednotky nabrali nové sily. Po vylodení amerických vojsk v Alžírsku velil pomerne úspešnému útoku cez priesmyk Kasserine, kde spôsobil Američanom ťažké straty. Zhoršujúcu situáciu na severoafrickom bojisku však už nemohol zvrátiť. V máji 1943 sústredil nemecké a talianske vojská okolo prístavov Bizerta a Tunis. V zhoršujúcej situácii odletel za Hitlerom a žiadal ho o stiahnutie jeho vojsk. Hitler to odmietol ale nedovolil mu vrátiť sa do Afriky. Tam ho mal zastúpiť Jürgen von Arnim, ktorý bol nakoniec so svojim vojskom zajatý. Celkovo Spojenci v oblasti Tuniska zajali 275 000 talianskych a nemeckých vojakov. Bolo to dosiaľ najväčšie množstvo vojakov Osi, ktoré sa v priebehu vojny vzdalo.