Политички се активирао тек у време Наполеонових 100 дана, а након Ватерлоа је био за његову абдикацију. У време рестаурације је заступао либералне интересе, а током Јулске револуције је као командант Националне гарде допринео доласку на власт Луја-Филипа. Недуго потом се у Парламенту залагао против реакционарне политике Јулске монархије. Умро је 1834. године. Његови мемоари публиковани су у Паризу 1837.1838 године.