Els Caps d'Estat Major Combinats autoritzaren a Morgan a donar ordres en nom del Comandant Suprem Aliat als comandants en cap de les forces navals, aèries i terrestres, encara que el superessin en rang. Quan Montgomery va ser nomenat Comandant en Cap de les Forces Terrestres per la invasió al desembre de 1943 declarà que els plans originals de Morgan eren impracticables; que inicialment havien estat limitats per la mancança de llanxes de desembarcament, però Montgomery insistí que es necessitarien més homes atacant sobre un front més ampli. Finalment s'obteniren més llanxes i la invasió va créixer a satisfacció de Montgomery, a cost d'un mes de retard i una reducció a l'operació al sud de França. Malgrat tot, tots els punts clau del pla de Morgan es van mantenir: l'elecció de Normandia com a zona d'assalt, l'ús dels ports "Mulberry", el desplegament de les tropes estatunidenques a la dreta i les britàniques a l'esquerra, l'ús de tropes paracaigudistes per cobrir els flancs i fer algun tipus d'operació de diversió al sud de França.