Armata a 5-a a Statelor Unite ale Americii a fost una dintre principalele formațiuni ale Armatei SUA în operațiunile militare desfășurate în Marea Mediterană în timpul celui de-al Doilea Război Mondial și a fost prima armată de uscat americană care a fost formată în afara Statelor Unite ale Americii. Ea a fost oficial activată pe 5 ianuarie 1943 la Oujda, Maroc și primit misiunea de a apăra Algeria și Marocul. A avut, de asemenea, responsabilitatea pentru planificarea părții americane a invadării Italiei continentale și deși nu a fost implicată în invazia Aliaților din Sicilia (cu numele de cod Operațiunea Husky) a primit misiunea de a antrena trupele de luptă destinate a fi debarcate în Sicilia. Armata a 5-a a fost comandată inițial de generalul-locotenent Mark Wayne Clark, care a condus-o timp de aproape doi ani, și a participat la unele dintre cele mai dure lupte din al Doilea Război Mondial, fiind angajată pe Frontul Italian, care a fost, în multe feluri, o reminiscență a războiului de tranșee de pe Frontul de Vest din Primul Război Mondial. Scriindu-i generalului-locotenent Jacob L. Devers (adjunctul american al feldmareșalului Sir Henry Maitland Wilson, comandantul trupelor aliate de pe teatrul de război din Marea Mediteraneană) la sfârșitul lunii martie 1944, Clark a explicat dificultățile luptei în Italia. Ele erau, în opinia sa, „"terenul, vremea, pozițiile defensive pregătite cu atenție în munți, trupele inamice determinate și bine instruite, mijloacele extrem de inadecvate aflate la dispoziția noastră, în timp ce suntem în ofensivă, cu forțe  aproximativ egale.""