Négy fia közül a mesterséget a negyedik fiú, István János folytatta, aki külföldi tanulóévei befejezése után 1841-ben vette át a vállalkozást visszavonuló apjától. A cég forgalmát még jobban fellendítette, és tovább terjeszkedett: a (mai) Petőfi Sándor utcában is kibérelt egy helyiséget, raktárnak és boltnak. 1842-ben társult a jó hírű lakatosmesterrel, Vidats Istvánnal, és közös műhelyt nyitottak a Wenckheim-palota, azaz a mai Szabó Ervin könyvtár helyén, ahol boronák és kisebb malomfelszerelések gyártásába fogtak. A szabadságharc után Vidatsot (aki fiával honvédként Világosig követte Görgeyt) előbb halára ítélték, utóbb bebörtönözték, ezért a műhely egy időre bezárt. Az ifjú Röck csak 1851-ben, apja halála után egy évvel indította újra.