Realistické divadlo sehrálo zcela zásadní roli ve druhé polovině roku 1989. Na úvod divadelní sezóny uvedlo projekt pod názvem "Res publica I aneb Jak jsme nezažili 20. léta", kterým připomnělo díla zakázané literatury nebo úmyslně zapomínané autory a osobnosti. 27. října mělo premiéru pokračování projektu "Res publica II aneb Tak jsme to zažili", pojednávající podobným způsobem šedesátá léta. Ten byl ještě odvážnější ve výběru národu zamlčovaných autorů i ve formě. Kolem hlediště byly zavěšeny pruhy balicího papíru, kam diváci psali své vzkazy režimu. Po násilném potlačení protestu studentů na Národní třídě 17. listopadu 1989 se večer 18. listopadu v Realistickém divadle sešli pražští i mimopražští divadelníci za přítomnosti Václava Havla a vydali prohlášení, kterým se přidali k týdenní protestní stávce studentů. Zároveň vyzvali všechny občany ke generální dvouhodinové stávce 27. listopadu. Pozdě večer následujícího dne, v neděli 19. listopadu, se na divadelní kopírce rozmnožovalo "Provolání k akademické obci a československé veřejnosti", které odpoledne za redakce Josefa Vavrouška sestavili lékaři a vědci v počítačové laboratoři FVL UK.