Bojoval ve válce o španělské dědictví (1710–1713), během nichž 24. – 26. července 1710 potlačil britský útok na Sète. V letech 1715 až 1718 byl prezidentem rady financí. Vyznamenal se ve válce o polské dědictví a roce 1734 byl jmenován maršálem Francie, v roce 1748 pak děkanem maršálů. Sloužil ve válce o rakouské dědictví a v březnu 1743 byl pověřen vedením francouzských ozbrojených sil. V červnu 1743 byl poražen v bitvě u Dettingenu, ale následujícího roku se mu podařilo vyhnat Rakušany z Alsaska-Lotrinska, přesto však nevyužil příležitosti zničit rakouskou armádu při přechodu Rýna.