Незважаючи на це, питання військової організації Королівства Хорватії, Славонії і Далмації залишалося невирішеним, оскільки хорвати не бажали служити в угорському гонведі: вони на чолі з Йосипом Єлачичем під час Угорської революції 1848 року виступили проти повсталих угорців. Угорсько-хорватська угода 1868 року зуміла врегулювати більшу частину питань самоврядування Хорватії, поставивши питання про оборону під загальну хорватсько-угорську юрисдикцію. Велися палкі суперечки з приводу вирішення цієї дилеми, в якій генерал Мирослав Кумлер, уродженець Загреба, виступив за створення окремих хорватських збройних сил, що не входили до складу гонведа. Свою ідею він виклав самому імператору Францу Йосифу I, зумівши переконати імператора в її логічності.