Després de la guerra, Schmeling fou detingut i investigat per col·laboració amb els nazis. Si bé era amic de molt antic amb la família Goebbels i les autoritats nazis havien ajudat la seva carrera, ell s'havia negat a deixar de treballar amb el seu mànager Joe Jacobs, que era jueu, i a trencar relacions amb altres amics i col·laboradors jeus. No s'havia afiliat al partit i havia rebutjat les condecoracions com a heroi de guerra. En l'ocasió del seu segon enfrontament contra Louis, els Estats Units li havien ofert de nacionalitzar-se i el govern alemany, tement la seva deserció, havia prohibit que la seva mare i la seva esposa l'acompanyessin a Amèrica. A més, ell i Any Ondra van arriscar la vida durant la Nit dels vidres trencats amagant i ajudant a evacuar d'Alemanya dos nens jueus, fills d'un amic. Un cop alliberat, amb una onerosa multa, Schmeling tornà al ring temporalment fins que el 1948 es retirà definitivament. Amb els diners aconseguits, ell i Ondra, que també havia deixat la seva carrera al cinema, van comprar una casa al poblet de Hollensted, prop d'Hamburg, on es dedicaren a la cria d'aviram i de visons. A la dècada dels 1950, mercès a les relacions trenades a l'època americana, Schmeling obtingué la representació de Coca-Cola per al nord d'Alemanya.