ספרואנס הבין כי הוא עומד בפני קרב גדול, אך העריך שיש עדיין זמן כדי לתקוף את הבסיסים היבשתיים שבזירה. המטוסים האמריקניים הפציצו את הבסיסים היפניים בגואם ובאי רוטה, שמצפון לו, וכך צמצמו את היתרון היפני במטוסים. במקביל הורה ספרואנס לכל יחידות הצי החמישי להתרכז, וסירב להצעות של פקודיו לתקוף את הצי היפני. הוראותיו של נימיץ לספרואנס היו ברורות: הגנת כוח הנחיתה בסאיפאן הייתה בעדיפות עליונה. ספרואנס חשש ממצב שבו הכוחות היפניים ינסו להתחמק ממגע עם הצי העיקרי, כוח משימה 58, כדי לתקוף את הכוח האמפיבי ולהשמיד את הכוח הנוחת. למעשה, זו הייתה הטקטיקה אותה ניסו היפנים ליישם בקרב מפרץ לייטה, ארבעה חודשים לאחר מכן, ובגלל טעות של אדמירל הלסי כמעט והצליחו בה. ספרואנס החליט לרכז את כוחותיו ולא לתקוף.