Stålnacke tjänstgjorde i de två första svenska FN-bataljonerna i Suez-Gaza 1956-1957 som en del av UNEF. Stålnacke blev känd under Kongokrisen för sitt tappra agerande i strid den 14 september 1961. I samband med ett anfall mot en vapendepå chockades två av hans stridskamrater och Stålnacke ryckte då själv fram mot en fientlig eldställning, beväpnad med ett &lt;a href="granatgev%C3%A4r%20m/48"&gt;granatgevär m/48&lt;/a&gt;. Han slog ut en fientlig pansarbil och ett antal skyttar innan han själv fick käken sönderskjuten. Han tvingades hålla undan sin tunga med ena handen för att få luft, och svårt blödande tog han sig tillbaka och fick med sig sina chockade kamrater i säkerhet. Stålnacke tilldelades Vasamedaljen den 10 maj 1962 för sitt mod med orden: "För ådagalagt synnerligt mod och behjärtansvärt handlingssätt till räddande av människoliv i Kongo, september 1961."