Následne bol vo februári 1943 poverený velením Skupine armád Juh, aby zastavil mohutný nástup Červenej armády. Najskôr musel obratným manévrovaním čeliť sovietskym útokom a chvatne sťahovať svoje jednotky k Rostovu na Done, kde nakoniec zacelil rozťahaný front na juhu. Následne rýchlo stiahol nemecké jednotky až k rieke Mius a Dnepru a podnikol prudký protiútok proti príliš roztiahnutému nepriateľovi. Protiútok tankového zboru SS sa začal 21. februára 1943 a znamenal koniec sovietskeho postupu od Stalingradu. Sovieti útokom nepriateľa na krídla svojich vojsk utrpeli v bitke o Charkov nepríjemnú porážku a mesto stratili 14. marca 1943. Tento ťah je dodnes považovaný za jeden z vrcholov vojnovej stratégie. Mansteinovi sa podarilo stabilizovať front a následne prinútiť nepriateľa k ústupu. Nepodarilo sa mu však presvedčiť Günthera von Kluge veliteľa Skupny armád Stred, aby spoločne zaútočili na Kurský výbežok pred príchodom jari. Bol proti neskorému začiatku operácie Citadela, viedol však Skupinu armád Juh v bitke pri Kursku, kde neuspel preniknúť sovietskou obranou a spojiť sa s jednotkami útočiacimi zo severu. Napriek tomu bol proti odvolaniu operácie a stiahnutí časti jeho síl na Sicíliu, pretože dúfal, že sa mu podarí dosiahnuť aspoň citeľné oslabenie nepriateľského vojska. Po tejto bitke pokračoval v obranných bojoch, ktoré jeho skupina armád videla v južnej časti frontu. Vojnu na východe však už považoval za stratenú.