Tassara var en kort tid ambassadör i Washington, D.C., men ägnade sig därefter åt litterär verksamhet med Quintana som mönster. År 1869 var han dock ambassadör i London under några månader. Tre för Tassara mycket antipatiska historiska händelser, franska revolutionen 1848, den spanska 1868 och fransk-tyska kriget 1870, inspirerade många av hans dikter, av vilka kan nämnas "Dios", "Al firmamento", "La fragata", "A un amigo en la muerte de su esposa", "Himno al Mesias", "El nuevo Atila", "A Dante", "Recuerdos" och den stora filosofiska dikten "Un diabio más", först kallad "Luzbel". I en samling "Poesías" (1872) tolkade Tassara sin vän Donoso Cortés idéer. Han översatte Horatius, Vergilius, Shakespeare med flera. Adolf Hillman skriver i "Nordisk familjebok": "T. var en intressant typ för en romantiker med stark orientalisk biklang. Hans hymner och oden äro praktfulla och utmärkas af stor kraft och formsäkerhet."