Mivel kizártnak tűnt, hogy Ferdinándnak utódja szülessék, ezért Ferenc császár halála után eleinte Ferdinánd legidősebb öccsét, Ferenc Károly főherceget, a becsvágyó, tehetséges és célratörő Zsófia főhercegné férjét tekintették a császári trón várományosának, aki azonban nem mutatott komoly érdeklődést az államügyek vezetése iránt, bár 1848 tavaszán a császár nevében ő maga is többször tárgyalt a magyar országgyűlés küldötteivel, április után pedig a magyar miniszterelnökkel, Batthyány Lajos gróffal is. Az államtanács tagjai már évek óta Ferenc Károly 1830-ban született fiát, Ferenc József főherceget vették számításba trónörökösként, fiatal kora miatt azonban késleltették az uralkodóváltást. A magyar forradalom miatt létrejött válságos helyzetben azonban a Zsófia főhercegné befolyása alatt álló udvari kamarilla 1848. december 2-án Olmützben puccsszerűen lemondatta az uralkodót. A trónöröklés törvényes rendjében Ferenc Károly következett volna, felesége erélyes követelésére azonban ő maga is lemondott trónigényéről legidősebb fia, Ferenc József főherceg javára. Az uralkodóváltás megmentette a forradalmaktól veszélyeztetett birodalmat és a Habsburg-dinasztiát.