Després de la Revolució francesa de 1848, on no participà, l la instauració de la República, Garnier el tria com adjunt a l'alcaldia de París. Buchez s'ocupa llavors de la guàrdia nacional i de la posada en marxa dels Tallers Nacionals, ideats per un altre ex-saintsimonià, Louis Blanc. El 23 d'abril del 1848 va ser elegit diputat a l'Assemblea Nacional francesa en representació del departament del Sena (en el lloc 17 d'un total de 34), i rebé la presidència de la Cambra. El seu discurs inaugural fou ambiciós, però la seva presidència efectiva dura només vuit dies, enmig de crítiques de tots els partits. Durant les Jornades de Juny, de 1848, amargat per les lluites fratricides entre l'exèrcit i la guàrdia nacional comandada pel general Cavaignac, ministre de la guerra, i els obrers, refusà a prendre les armes i, s'hi s'acostà a les barricades, fou per socórrer-hi els ferits. El fracàs a les eleccions legislatives de maig de 1849 assenyalà la fi de la seva curta carrera política. Opositor a Napoleó III, fins i tot va ser temporalment durant el cop d'estat del 2 de desembre de 1851.