הגידול המהיר במספר התושבים של סן פרנסיסקו בשלהי המאה ה-19 גרם למצוקת מים בעיר, שהסתמכה עד אז על אספקת מים מפלגים ומעיינות עונתיים. פרנסי העיר חיפשו פתרון בהרי סיירה נבדה מזרחית לעיר, שהפשרת השלגים העונתית בהם הזינה רבים מהנהרות הגדולים ביותר של קליפורניה. ב-1890 הציע ג'יימס פילן (James D. Phelan; 1930-1861), ראש עיריית סן פרנסיסקו, לבנות סכר ואמת מים על נהר טואולומי, אחד הנהרות הגדולים ביותר שבדרום רכס סיירה נבדה, כאמצעי להגדיל את אספקת המים לעיר ולייצב אותה. דו"ח שפרסמה סוכנות הסקר הגאולוגי של ארצות הברית ב-1900 תיאר גם הוא את הנהר טואולומי כ"מקור המים הטוב והאמין ביותר עבור סן פרנסיסקו". ב-1901 הצליח פילן לקבל זיכיון לשאוב מים מהנהר טואולומי, אבל פניותיו לממשל הפדרלי לפיתוח עמק הץ' הצ'י נדחו. את השינוי חוללה רעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-1906, שהביאה לידיעת הציבור האמריקאי את מחסור המים החריף בעיר, שגרם לכך שלא ניתן היה להתמודד כיאות עם השריפות שפרצו בעקבות התבקעות צינורות הגז התת-קרקעיים, והן כילו את העיר.