Na výrazném skalním návrší stával patrně už v polovině 2. tisíciletí př. n. l. mykénský hrad se sídlem krále (megaron) i chrámy a kolem skaliska vznikla mohutná hradba v délce 750 m, místy až 10 m vysoká. V 8. století př. n. l. byl na místě mykénského paláce vybudován dřevěný chrám Athény Polias. Okolo 570-560 př. n. l. vyrostl u jižního okraje (zhruba v místech dnešního Parthenónu) první kamenný peripterální chrám na Akropoli ("Hekatompedón" nebo také "Budova H", "Ur-Parthenon" či "Modrovousův chrám"). Po svržení Peisistratovců, koncem 6. století, byla svatyně Athény Polias nahrazena kamenným tzv. Starým Athéniným chrámem ("Archaios naos"). Po vítězství u Marathónu (490 př. n. l.) byla vrchní plošina vyrovnána 8 tisíci dvoutunových bloků vápence z Pirea a na ní vystavěn tzv. Starší Parthenón. Když město dobyli a vyplenili Peršané roku 480 př. n. l. , chrámy vypálili a zničili. Trosky starých staveb a soch byly pak uloženy do hlubokých jam na severní straně Akropole, jež dnes tvoří nejvýznamnější archeologické naleziště.