1 червня 1979 року вона народила свою дочку Катержину. 10 грудня 1988 року після довгої відсутності в очах громадськості вона з'явилася на демонстрації до 40-річчя Загальної декларації прав людини, під час якої вона заспівала гімн Чехії. 22 листопада 1989 року, під час Оксамитової революції, вона співала «Молитву за Марту» і національний гімн Чехословаччини з балкона на Вацлавській площі . Потім вийшла перевидання «Songy a Balady», а в 1990 році вона повернулася в студію і на сцену. 2 червня 1990 року вона зробила знамените шоу «Marta v Lucerně», за яку вона була нагороджена премією «Zlatý slavík» у 1970 році. Музику виконувала група «Energit», керував режисер Любош Андршт, з яким потім вона відвідала 60 концертів по всій Чехословаччині, а також у Японії, Парижі та Берліні. У 1991 році вона організувала адвентні концерти. Через два роки вона знову приєдналася до Вондрачкової та Нецкара та повернулась до Golden Kids. 28 жовтня 1995 року вона отримала державну нагороду – медаль «За заслуги» – від Президента Вацлава Гавела. Адам Георгієв випустив її біографію "Chytat slunce" («Піймати сонце») (1995). 7 березня 1998 року вона була нагороджена Почесною медаллю Т. Г. Масарика на церемонії в залі Празького граду. У жовтні 2002 року їй була вручена нагорода Св. Вацлава. Через три роки була опублікована її друга біографічна книга "Asi to tak sám Bůh chtěl" («Можливо, сам Бог цього хотів»), написана Любошем Нечасом.