După întoarcerea în România s-a călugărit la Mănăstirea Noul Neamț în 1934, fiind hirotonit ierodiacon (1934) și apoi ieromonah (1936). În 1936 a fost numit prefect de studii la Internatul Teologic din Cernăuți, iar, în această calitate și la îndemnul mitropolitului Visarion Puiu, a intrat în contact cu studenții teologi simpatizanți legionari și a participat la întrunirile lor cu scopul de a cunoaște modul în care ideile legionare își puneau amprenta asupra formării teologice a viitorilor preoți și, eventual, de a corecta deviațiile ideologice ale studenților. Tânărul ieromonah, adept al principiilor misticismului, a devenit un susținător al ideologiei spirituale a mișcării legionare, fără a adera însă la ideologia politică a organizației. În anul 1938 a fost transferat ca profesor și spiritual la Liceul seminarial din Bălți, unde a rămas până în 1940, când a avut loc anexarea Basarabiei de către Uniunea Sovietică. Între timp, a fost hirotesit arhimandrit în 1939.