El desenvolupament de cultura i la identitat nacional lituana es veié posteriorment gravat per la prohibició de premsa lituana, una de les mesures repressives que seguiren la revolta de 1863. Després de la revolta s'abandonà finalment la servitud. El ressorgiment començà entre gent educada jove d'extracció lituana que assistia a estudis d'ensenyament superior a les universitats de l'Imperi Rus i estats estrangers. Molts provenien de famílies pageses riques, per la qual cosa, en tenir origen camperol, es trobaven menys afectats per la polonització. El moviment es traduí en la publicació de diaris lituans com "Aušra" i "Varpas", seguit per l'escriptura de poemes i llibres en lituà. Aquestes escriptures idealitzaven el passat del Gran Ducat de Lituània, i descrivien la nació amb gran poder i molts herois.