Tanulmányokat a szatmári líceumban folytatott, majd elvégezte a nagyváradi jogakadémiát. 1845-ben ügyvédi vizsgát tett, majd irodát nyitott Pesten. Egészségi állapota, s tapasztalatok szerzése céljából is utazásokat tett a világ különböző országaiba. Az 1848-as magyar szabadságharc híre Törökországban érte, azonnal hazasietett, egészségi állapota nem engedte meg, hogy fegyverrel harcoljon, de a hivatalnoki kar nélkül maradt Torontál vármegye jegyzője lett az 1848-49-es magyar szabadságharc egész ideje alatt. Így a világosi fegyverletétel után neki is menekülnie kellett. Török száműzetésbe került, előbb Viddinbe ment, onnan Kossuth Lajossal és kíséretével Sumlába, ahol Gorove Istvánnal együtt a menekültek bizottságának titkáraként működött. Igyekezett segíteni a szabadságharc száműzötteinek letelepítésében. Ez nem volt könnyű feladat, Kossuth Lajos ellen merényletet szerveztek az osztrákok, Vay gróf a Konstantinápolyban tartózkodó menekülteket felhívta, hogy gyűljenek össze s vezetése alatt a külügyi hivatalba menjenek. A száműzöttek szónokul Prick József társukat választották, a kitűnő képzettségű s kitűnő nyelvismeretekkel bíró férfiút. A száznál többre menő küldöttség szószólója csaknem két óra hosszáig tartó francia szónoklatban meg akarta győzni a külügyi hivatal vezetőjét, hogy Kossuth szabadon bocsátása az egyedüli elégtétel a merénylettel szemben. 1851 június 5-én Southampton városában, Angliában, kötött mintegy 40 emigráns. 1851-ben Angliában gyülekeztek a magyar szabadságharc menekültjei, Prick vezetésével a Portsmouth-i kikötőben 112 fő emigráns szállt fel a „Davoshire” nevű hajóra, s kelt át az Atlanti-óceánon, 1851 június 31-én érkeztek meg New York-ba.