A szigeti Hatvany család Máramarosszigetről származik. Az ősök református kisnemesek, az erdélyi fejedelmek katonái voltak. Dédapja Hatvany József 1848-as főhadnagy volt, aki a szabadságharc leverése után több évig Kufstein várában raboskodott. A család az ő rabsága idején, az 1850-es években költözött Szatmárnémetibe. Hatvany Péter a budapesti „Tanító Képezde” elvégzése után már itt volt városi „óvó bácsi” és a „Társas kör” könyvtárosa. Felesége, a munkácsi származású takácsmester leánya, Bellog Amália volt. Fiukat, Zoltánt (Viktor apját), mint sok hasonlóan nincstelen kisnemesi család sarját, a katonatiszti pályára irányították. A bécsújhelyi Ludovika elvégzése után a Császári és Királyi Hadsereg (k.u.k.) hivatásos tisztje lett, a Teresienstadtban állomásozó 42. gyalogezredben. Az anya a németszármazású Müller Winter Zsófia volt. Viktor itt született 1902. szeptember 5-én. A szülők korai halála után öt éves korától a nagyszülők nevelték. Szatmárnémetiben. Az elemi iskola elvégzése után a Szatmárnémeti Református Főgimnázium tanulója lett Közepes tanuló volt, pedig nagyon jó képességű gyerek volt, a nagyapa feljegyzései szerint. Elmondása szerint már nagyon korán rászokott az olvasásra és sokszor tanulás helyett is a könyveket „falta”. E tekintetben nagy hatással volt rá könyvtáros nagyapja, akihez gyakran bejárt az olvasóköri könyvtárba. A nagyapja 1912-ben bekövetkezett halála után is szorgalmas látogatója volt a könyvtárnak. A könyveken kívül a sport volt az, ami sok idejét elvonta a tankönyvektől. Nagyon sok szabad idejét, - sőt attól többet is – a Szamoson töltötte, nyáron úszott, télen korcsolyázott. Nyaranta diáktársaival kerékpártúráikon ismerkedtek Erdély legszebb tájaival.