Rombauer Tivadar felelevenítette a "Murányi Unió" és a "Rimai Coalitio" szorosabb együttműködésére, illetve a „nagyobbszabású vaspályasín- és hengergyár” felépítésére vonatkozó elképzeléseket. A két egyesület mindezek előkészítésére Szathmáry Király Pált, Gömör vármegye főszolgabíráját, a "Murányi Unió" elnökét és Rombauert tanulmányútra küldte a faszén kőszénnel való kiváltása és a modern kavarókemencék tanulmányozása ügyében Stájerországba, Csehországba, Belgiumba és Angliába). A tanulmányút, majd az azt követő technológiai kísérletek sikeresek voltak, és az egyesület a közös vasfinomító gyár létrehozására szólította fel Gömör kohászati vállalkozásait. E felhívás hatására jött létre 1845. május 14-én, Rimaszombatban a "Gömöri Vasművelő Egyesület". Az új gyár helyszínéül Ózd falucska térségét jelölték ki; Rombauer fő indoka az volt a helyszín kijelölésekor, hogy a felvidéki vasércbányákhoz és kohókhoz az Ózd-környéki barnakőszén lelőhelyek közel feküdtek. A beruházás mai értelemben valódi „zöldmezős”-nek számított, hiszen Ózdon – a Strurman-birtokon – még 1837-ben is mindössze 106 lakos (jobbágy) élt. A gyár építési terveit Dobbs angol mechanikus készítette, és az építkezés 1846 áprilisában kezdődött el. Rombauer ezelőtt, illetve ezzel párhuzamosan utakat és hidakat építtetett, Ózd ugyanis addig szinte teljesen el volt vágva a közlekedés elől. Az "Ózdi Vasgyár" próbaüzeme 1847 végén kezdődött el, de a teljes üzemmenet elérését az 1848. évi forradalmi események meghiúsították.