La metàfora d'«edat d'or» apareix per primer cop al segle XIX en els textos orientalistes que parlen sobre la història de l'Islam. Qualsevol definició del terme és ambigua, i depenent si s'hi fa èmfasi en les gestes culturals o militars, es pot fer referència a intervals de temps molt diferents. Per aquesta raó, un autor pot afirmar que l'Edat d'Or de l'Islam coincideix amb la durada del califat, o "fins a sis segles i mig", mentre un altre diria que la seva fi té lloc no més tard que unes dècades després de les conquestes de raixidun, amb la mort d'Úmar i la Primera Fitna.