Debitiral je v sezoni 1970 na Veliki nagradi Nizozemske z McLarnom. V naslednji sezoni 1971 je dosegel svoj daleč največji uspeh, zmago na Velika nagrada Italije, kar je tudi njegova edina uvrstitev na stopničke. Zmago je dosegel z rekordno povprečno hitrostjo, ki jo je izboljšal šele Michael Schumacher na isti dirki v sezoni 2003. V svoji karieri je na tridesetih dirkah v Formuli 1, na katerih je nastopil, vodil vsega dva kroga. Po sezoni 1974, v kateri je osvojil tudi naslov prvaka v Formuli Tasman, se je upokojil kot dirkač.