Ова промена на челу Порте не утиче на даљи ток рата; Турци и даље настављају да губе. Док Потемкин остаје непрестано удаљен од главног бојишта на Дунаву и води локалне операције близу Бендера, Суворов дејствује на реци у споразуму са кобуршким принцем Фридрихом Јосијасом, аустријским главним заповедником. Дана 1. августа они су разбили код Фокшанија Јусуфову војску од 30.000 Турака. 22. септембра Јусуф је са новим великим везиром и 100.000 војника напао Суворовљеву руску војску од 7.000 људи код Римника. За време најжешће битке, овај сјајни војни геније је извршио неочекиване стратегијске сложене и оштроумне покрете и тако десетковао турску војску. Ова битка је постала чувена по томе и била је право откровење у војној вештини. Османско царство, које се тада налазило на коленима, спасило је држање Потемкина, који је када је Суворов затражио да се изврши одлучна офанзива на Балканском полуострву није одговорио нити послао тражена појачања; он уместо тога усредсређује своју пажњу на Бендер који се предаје у новембру, без и једне испаљене пушке.