Ko bi jez leta 1946 skoraj preplavilo, so se odločili, da bodo tokrat, namesto da bi še tretjič zviševali obstoječega, zgradili drugi jez, 6 km po reki navzgor. Načrtovanje se je začelo po Naserjevi revoluciji leta 1953. ZDA in Svetovna banka sta najprej ponudili 270 milijonov dolarjev posojila, vendar sta julija 1956 ponudbo umaknili zaradi egiptovskega priznanja Ljudske republike Kitajske in skrivnega dogovora med Egiptom in Sovjetsko zvezo. V odgovor je predsednik Naser podržavil Sueški prekop, ki je bil do tedaj v mešani britansko-francoski lasti; s pristojbinami za plovbo tamkajšnjih ladij je nameraval podpirati gradnjo Visokega jezu. V povračilo so Izrael, Združeno kraljestvo in Francija napadle Egipt in izzvale Sueško krizo. OZN je ob podpori ZDA in SZ prisilila napadalce, da so se umaknili in prekop prepustili Egipčanom. Egipčanska vlada je sprva nameravala projekt novega jezu s pomočjo dobička iz Sueškega prekopa nadaljevati sama, vendar ji je leta 1958 na pomoč priskočila Sovjetska zveza, ki je v času hladne vojne Egiptu plačala tretjino jezu kot darilo v znak prijateljstva med državama. Poslali so tudi izvedence in strojno mehanizacijo. Ogromen jez iz kamna in gline je načrtoval ruski Hidroprojektni inštitut.