אלימות פוליטית וחוסר יציבות רווחו בשנות ה-30 בספרד, באופן שבא לידי ביטוי בשביתות כלליות רבות, התנגשויות ברחובות, והתקוממויות כמו זו שאירעה באסטוריאס ב-1934. באביב 1936 הגיעה האלימות לשיאה, וביולי אותה השנה נכשל ניסיונם של כמה בכירים בצבא המזוהים עם הימין לתפוס את השלטון בהפיכה צבאית, וכתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים. כוחות הצבא התחלקו בין שני הצדדים באופן שווה יחסית, אך רוב כוחות הצבא המיומנים והקצונה הבכירה הצטרפו למרד. עד מהרה הפך העימות לסכסוך בינלאומי, ובעוד הלאומנים זכו לסיוע נרחב בנשק ובמתנדבים מגרמניה הנאצית ומאיטליה הפשיסטית, קיבלו הרפובליקנים תמיכה מברית המועצות. צרפת, בריטניה ורוב מדינות אירופה הכריזו על נייטרליות. עשרות אלפי מתנדבים מכל רחבי העולם, נלהבים מהמאבק האידאולוגי בספרד, הגיעו אליה והצטרפו ללחימה. רובם לחמו לצד הרפובליקנים במסגרת הבריגדות הבינלאומיות.