Сражава се първо срещу Десета английска дивизия при прохода Костурино, а впоследствие през есента на 1916 г. е прехвърлен към Завоя на Черна. Там полкът загубва близо 2/3 от личния си състав, но успява да задържи позицията си с много героизъм при наистина критически условия – почти пълно превъзходство на противника в жива сила и артилерия. Впоследствие е на позиция западно от Добро поле и през 1918 г. взима участие в отбраната. По заповед, за да не бъде обкръжен, отстъпва на 17 септември. Впоследствие успява да се насочи навреме на изток и не е сред частите попаднали в заложничество.