Нова вълна на недоволство избухва под влияние на Юлската революция в Париж през 1830 г. Бунтовете започват от Болоня, продължават в Модена, Марке и Умбрия. Въстаниците създават временни правителства и свалят монарсите, но Австрия се намесва да възстанови реда. Новият френски крал Луи-Филип не се намесва, все още несигурен на престола. В търсене на пътища за премахване на австрийското влияние, редица мислители обвързват съдбата на Италия с Източния въпрос, в смисъл, че Австрия може да компенсира загубите си в Италия чрез придобивки на Балканите. Същевременно все повече погледи се насочват към Пиемонт с надеждата, че неговите крале ще поведат борбата срещу Австрия. Това е убеждение дори на бащата на италианската революция Джузепе Мацини. Разочарован от карбонарите, на които е бил член, Мацини създава в Марсилия нова революционна организация – Млада Италия. Основната ѝ цел е обединение на Италия като република, в която суверенитетът е в ръцете на нацията.