לטענת חלק ממפקדי הצבא הגרמני, גולץ היה מבוגר מדי לתפקיד המושל בבלגיה (בן 72), והועלתה הצעה לשלוח אותו כיועץ לאימפריה העות'מאנית, אשר הצטרפה למלחמה לצד גרמניה. ב-12 בדצמבר 1914 הוא הגיע לאיסטנבול, אולם לא היה חלק מהמשלחת הגרמנית הרשמית בפיקודו של אוטו לימן פון זאנדרס, וקיבל לשכה עצמאית וזכות להשתתף בדיוני המטכ"ל. הוא היה מסוכסך עם זאנדרס, וכן עם שר המלחמה אנוור פאשה, והודה ביומנו שהיווה מעין "גלגל חמישי". בפברואר 1915 מינה אותו הסולטאן מהמט החמישי כיועץ למפקדה הטורקית העליונה, ובאפריל מונה למפקד הארמייה העות'מאנית הראשונה במקומו של זאנדרס אשר הועבר לפקד על הארמייה החמישית. באוקטובר הועבר גולץ לפקד על הארמייה השישית אשר הוצבה במסופוטמיה. אנוור הוסיף להערים בדרכו קשיים וסירב להעמיד סוסים לרשות הארמייה שלו. גולץ כותב על כך בסרקזם ביומנו: "בהיותי בן 72 הבעתי את הנכונות לצאת לדרך ולקבל על עצמי מערכה קשה ביותר - ואז מסרבים לתת לי סוסים להובלת חפצי כאילו יש כאן עסק עם מסע תענוגות פרטי". ב-22 בנובמבר 1915 גולץ פיקד על הארמייה בקרב קטסיפון אשר הסתיים ללא הכרעה. לאחר הקרב נסוגו הכוחות הבריטיים של הדיוויזיה ה-6 "פונה" אל כות, וב-7 בדצמבר הגיעו כוחותיו של גולץ אל העיר בעקבותיהם. במהלך דצמבר ביצע גולץ מספר מתקפות על המגנים, אולם כולן נהדפו. לפיכך החליט גולץ לפתוח במצור על כות. הבריטים עשו שלושה ניסיונות לחלץ את כוחותיהם המכותרים בכות, אולם גולץ הדף את כולם.