У серпні 1943 року Я. Ж. Котін, конструктор перспективного важкого танка «ІС», спираючись на досвід Курської битви (продемонструвала високу ефективність 122-мм гармат проти важких німецьких танків), запропонував озброїти новий танк гарматою А-19. Пропозицію було прийнято, і КБ заводу № 9 було наказано в терміновому порядку розробити танковий варіант А-19. У листопаді 1943 року нова гармата була створена шляхом накладення ствольної групи гармати Д-2 на люльку 85-мм танкової гармати Д-5, спочатку встановленої в танк ІС-1. Його випробування закінчилися в цілому успішно. З грудня 1943 року гармата, що одержала найменування 122-мм танкова гармата зразка 1943 року (Д-25Т) («суміщений» індекс від Д-2 і Д-5) почали встановлювати на танки ІС-2. Конструктивно Д-25Т відрізнялася від А-19 полегшеною конструкцією, наявністю дульного гальма, перенесенням органів управління на одну сторону, введенням електроспуску і рядом інших деталей. Перші модифікації Д-25Т мали, як і А-19, поршневий затвор; з початку 1944 року в серію пішла модифікація Д-25Т з напівавтоматичним клиновим затвором. Балістика та боєприпаси Д-25Т і А-19 були ідентичні. Спочатку обсяг випуску Д-25Т був невеликим і розглядалася можливість установки в ІС-2 безпосередньо гармат А-19. Однак завод № 9 успішно збільшив виробництво Д-25Т і питання про монтажі А-19 в ІС-2 відпав. Гармати Д-25Т встановлювалися на серійні важкі танки воєнного часу ІС-2, ІС-3, а її наступні модифікації — на дослідні та серійні зразки повоєнних важких танків, наприклад, важкий танк Т-10 озброювали 122-мм гарматою Д-25ТА.