Развитието на литовската национална култура и национална идентичност е спъната от забраната на литовската латиница, една от репресивните мерки, които следват след въстанието от 1863 г. След въстанието крепостничеството най-накрая е изоставено. Възраждането започва сред младите образовани хора от литовски произход, които посещават висшите учебни заведения на Руската империя и в чуждите държави. Много от тях са синове на богати фермери и от там може да се каже, че идват от селската класа, която е най-малко повлияна от полонизацията. Движението води до издаването на литовски вестници като "Аушра" и "Варпас", последвани от публикуването на поеми и книги на литовски език. Тези произведения описват романтично миналото на Великото литовско княжество, изобразявайки нацията като предишна велика сила с много герои.