Římské protokoly z roku 1934, které měly Itálii, Rakousku a Maďarsku zajistit nejen politickou a hospodářskou spolupráci, ale také posloužit jako protiváha státům Malé dohody, neměly dlouhého trvání. Po červencové smlouvě s Německem uzavřelo Německo v říjnu smlouvu s Itálií (říjnová německo-italská dohoda) a od 9. listopadu 1936 probíhaly ve Vídni konference států římských protokolů (Dreierkonferenz) za účasti spolkového kancléře Schuschnigga, rakouského státního tajemníka pro zahraničí Schmidta, italského ministra zahraničí hraběte Galeazzo Ciana a maďarského ministra zahraničí Kolomana Kanya. Vídeňská schůzka byla poslední konferencí států římských protokolů, na které byly dojednány hospodářské smlouvy (i když tajné) a z praktického hlediska znamenala zánik protokolů. Dne 18. listopadu 1936 oznámila německá tisková kancelář a italská Stefaniho kancelář, že uznávají španělskou Francovu vládu.