V Československu v dobách normalizace byli za underground označováni umělci, kteří kvůli politickému pronásledování nemohli svobodně tvořit a šířit své dílo. Umělci tvořili buď bez publika a čtenářů (tzv. do šuplíku) nebo se museli spoléhat na ilegální šíření svých děl (knihy, jednotlivé básně, nahrávky...) formou samizdatu. Některá díla byla vydána v zahraničí, např. nahrávky skupiny The Plastic People of the Universe. V Československu začala díla vycházet legálně až po roce 1989.