Са падом раних пансловенских (чешко-словачких и хрватско-словеначко-српски) покрета, нови концепт тријализма се јавља у Хрватској. Након аустро-угарског нагодбе 1867. и хрватско-угарске нагодбе 1868. године дошло је до великих незадовољства међу хрватским становништвом које је било подијељено између двије круне (Хрвати у Истри и Далмацији су били под аустријском круном, у Хрватској и Славонији под угарског круном, а у Босни и Херцеговини под заједничком управом). Снажан притисак за реорганизацијом царства углавном је долазио из Хрватске и Славоније и из Босне и Херцеговине, који су од пораза од Мађара 1848—1849. презирали своју повезаност са њима. Било је много тријалистичких приједлога, али заједничка идеја је била да се монархија састоји од Аустријског царства, Угарског краљевства и Краљевине Хрватске.