У добу «воєнного комунізму» профспілки були партнерами господарчих органів в управлінні виробництвом, а після запровадження принципу одноосібності промислового керівництва — народному комісаріату праці при проведенні трудових мобілізацій. Участь у здійсненні трудової повинності, запровадження примусового членства в профспілках усіх найманих працівників та перенесення до внутрішньоспілкового життя військово-командних методів управління спричинили кризу профспілкового руху.