Barokk stílusú római katolikus temploma, melyet János evangélista nevére szenteltek, 1820 és 1822 között épült fel. 1848 szeptemberében 15 máriahalmi nemzetőr szolgált Görgei Artúr Buda felé előrenyomuló csapatában. 1866-ban kolerajárvány pusztított a faluban, amely 72 áldozatot követelt (ez a népesség mintegy 15%-a volt), a megfogyatkozott népesség pótlására több család érkezett Perbálról és Csolnokról. A népesség nyelvi összetétele nem változott, továbbra is a lakók abszolút többsége, kb. 95%-a német anyanyelvű volt, azonban mintegy negyedük beszélt magyarul is. A századfordulón a máriahalmiak döntő többsége, 80%-a mezőgazdaságból élt, a foglalkoztatottsági szerkezetben meghatározó volt még a kereskedelem és az egyre növekvő jelentőségű bányászat is. A 20. század kezdetén javultak a piacra termelő gazdák szállítási lehetőségei, 1896-ra kiépült a Budapest–Esztergom-vasútvonal, amelyet Pilisjászfalunál tudtak elérni. 1910-ben megkezdődött a Dorogra vezető 13 kilométeres makadámút építése.