Бере витоки від повстанського руху 1863—1864, діяльності його керівника Каліновського, нелегального пароля вільнюської революційної організації: «Люблю Білорусь. — Так взаємно». Остаточну ідейно-художню завершеність набуває у вірші Янка Купала «Це крик, що живе Білорусь» (1905–1907), варіюється і закріплюється в поетичних та публіцистичних творах багатьох інших письменників, ідеологів національного руху Білорусі.