למשחקי גביע העולם ב-1938 נסע פוצו עם סגל שחקנים שונה לחלוטין מזה שהציג בטורניר ארבע שנים קודם לכן, ממנו נותרו שלושה שחקנים בלבד. טכניקת המשחק של הנבחרת הגיעה לשיאה עד אותו טורניר, ופוצו קידם חלוץ חדש, סילביו פיולה, עליו בנה כחלק מרכזי במשחק ההתקפה לצדם של מיאצה (אותו מינה לקפטן הנבחרת) ומספר שחקנים חדשים נוספים. ההרכב החדש שבנה פוצו זכה להצלחה רבה, שהתבטאה בין היתר בחמשת השערים שהבקיע פיולה בטורניר. הוא הנהיג את איטליה לניצחון בחצי הגמר על נבחרת ברזיל שהתאפיינה בסגנון הכדורגל ההתקפי והמלהיב שלה, בין היתר בשל שאננותם של הברזילאים שהשאירו למנוחה את כוכבם הגדול, לאונידס. במשחק הגמר גברה איטליה על הונגריה במשחק מרובה-שערים, וזכתה בגביע העולמי בפעם השנייה ברציפות. אולם, גם זכייה זו יוחסה על ידי רבים לאיומיו של מוסוליני במהלך הטורניר, ולוויתוריהם של שחקני הונגריה שחסו על חיי יריביהם במהלך הגמר.