Први селектор именован је 1926 — Ото Нерц, доктор из Мајнхајма, који је на тој функцији био до 1936. Фудбалски савез није могао да приушти одлазак у Уругвај на прво Свјетско првенство 1930 због велике кризе, која је трајала од 1928 до 1939 и сматра се највећом и најдужом свјетском трговинском кризом до свјетске економске кризе 2007. У квалификацијама за Свјетско првенство 1934, Њемачка је била у групи са Француском и Луксембургом. Савладали су Луксембург 9:1, четири дана касније и Француска је савладала Луксембург, па с обзиром на то да су се обје репрезентације квалификовале, нису играле међусобно. Завршни турнир Свјетског првенства одржан је у Италији; Њемачка је у осмини финала играла против Белгије и тријумфовала 5:2, уз три гола Едмунда Конена. У четвртфиналу славила је против Шведске 2:1, док је у полуфиналу поражена од Чехословачке 3:1. У утакмици за треће мјесто, Њемачка је савладала Аустрију 3:2, са два гола Ленера и једним голом Конена. Након слабог издања на Олимпијским играма 1936, гдје су испали у четвртфиналу, након пораза од Норвешке 2:0; на мјесто селектора дошао је Сеп Хербергер. Године 1937 извео је тим који је убрзо након тога добио надимак "Бреславских 11" (), тим који је у Бреславу (садашњи Вроцлав), савладао Данску 8:0. Сматра се једним од најбољих тимова Њемачке у историји.