În 1846, după sfârșitul sângeros al Revoltei poloneze din Galiția, reformatorii au dobândit popularitate și au lansat "„Ellenzéki nyilatkozat”" (Manifestul opoziției), semnat de Deák, dar elaborat în realitate de Kossuth. În timpul Revoluției Maghiare din 1848-1849 împotriva Imperiului Habsburgic, Deák a pledat pentru o acțiune pacifistă și s-a opus folosirii violenței ca instrument politic. El a acceptat postul de ministru al justiției în guvernul Batthyány, în principal pentru a-și arăta sprijinul față de Lajos Batthyány.