Az 1848. februári forradalom alatt a posták igazgatását bízták rá. A júniusi fölkelés után Belgiumba kellett menekülnie. Ott írta hét énekből álló költeményét: "Spa, son origine, son histoire, ses eaux, ses environs el ses jeux" (Brüsszel, 1851), mely legjobb művei közé tartozik. Az 1851. december 2-ai államcsíny után a francia kormány közbelépésére Belgiumból is kiutasították és Angliába, majd Németalföldre és végül Torinóbaba, ahonnan 1859-ben kegyelemmel tért vissza Párizsba. A császárság bukása után rövid ideig polgármester volt, később nemzetgyűlési képviselő lett, de nemsokára visszavonult a közélettől. 1878-ban az "École des beaux arts" levéltárosa lett, majd a Luxemburg-múzeum igazgatója.