Користуючись занепадом Візантійської імперії турки-сельджуки розбили 1071 візантійське військо біля Манцикерта і впродовж десятиліття зайняли Малу Азію. В ході Венеціано-генуезької війни (1350–1355), у якій союзником Венеції була Візантійська імперія, Генуї — османи. Як наслідок 1354 османи захопили Галліпольський півострів і прилеглу частину узбережжя Мармурового моря, контролюючи протоку Дарданелли. Це стало їхнім першим володінням на європейському континенті. У Візантії йшла війна претендентів на імператорський трон, які втягували у війну османів, які захопили Дідимотіхо (1361), Філіппополь, Адріанополь (1369). Імператор Іоанн V Палеолог визнав себе 1373 васалом султана. Перша облога Константинополя відбулась 1394, але місто мимохідь врятував Тимур, розбивши османів при Ангорі (1402). Візантійцям вдалось повернути частину втрачених володінь і допомогти Мехмеду I стати султаном (1413). Мурад II розпочав 1422 другу облогу Константинополя. Візантія знову визнала себе васалом, сплачуючи данину. Третя облога 4 квітня −23 травня 1453 султана Мехмеда II завершилась захопленням Константинополя. Рештки імперії проіснували на Пелопоннесі до падіння Місри 1460 і у Малій Азії Трабзону 1461.