Після лютневої революції 1848 року Греві був посланий до рідного департаменту як урядовий комісар і на цій посаді виявив великі адміністративні здібності. Майже одноголосно обраний до установчих зборів, він заявив себе гарячим республіканцем, що бажав уберегти новостворену республіку від небезпечних випадків. Особливо пам'ятною залишилась його боротьба проти тієї статті конституції, в силу якої президент республіки мав обиратися загальним голосуванням. У цій статті Греві бачив зручну лазівку для підступів цезаризму — і його побоювання виявилися обґрунтованими.