Cum linia austro-ungară din preajma Goriziei era în pericol de colaps în urma celei de a unsprezecea bătălii de pe Isonzo, înaltul comandament de la Viena a apelat la germani să contribuie la o contraofensivă pe frontul Italian; Paul von Hindenburg și Erich Ludendorff, comandanții armatelor lui Wilhelm, au fost de acord, prin urmare, cu noul șef al austro-ungar, Arthur Arz von Straussenburg să organizeze o ofensivă combinată. Generalul german Konrad von Krafft Dellmensingen a fost trimis pe front pentru o inspecție, care a durat de la 2 la 6 septembrie; după finalizarea diverselor teste și după evaluarea probabilității de victorie, Dellmensingen s-a întors în Germania să aprobe trimiterea de ajutoare, fiind sigur că Franța, după eșecul celei de a doua bătălii de pe Aisne, din aprilie, nu avea să atace.