Paul Faber, conseller municipal del Sena el 1955, es va escandalitzar d'aquesta cançó quan va escoltar-la de passada a la ràdio, i va demanar que fos censurada. A tall de resposta, Boris Vian escriu una carta memorable que difon arreu sota la forma d'una carta oberta, amb el nom de "Lettre ouverte à Monsieur Paul Faber" (Carta oberta al Senyor Paul Faber). Tot i això, la radiodifusió i la venda d'aquest cant antimilitarista varen ser prohibides. No va ser fins al 1962, després de la Guerra d'Algèria, que en finí la censura a França.