אקדמאי מן הפרובינציה, שבלט בצעירותו כעיתונאי ליברלי והיסטוריון של המהפכה, תרם טייר למהפכת יולי 1830 ולכינון המונרכיה של יולי שבמסגרתה שימש פעמיים כראש ממשלה. אחרי שתמך בבית אורליאן ומתוך עמדה ליברלית, במונרכיה חוקתית שבה "המלך מולך אך אינו שולט", טייר התרחק מעמדות המלך בתחום מדיניות החוץ (המשבר ב-1840) והתנגד למדיניות הבלתי מתפשרת של גיזו שהביאה לפריצת מהפכת 1848. טייר הצטרף להרפובליקה השנייה וחתר למדיניות של שמירת הסדר שנועדה להכין את החזרה למונרכיה חוקתית.