У складі військ Південно-Західного фронту брав участь у прикордонних боях, у танковій битві під Дубном в червні 1941 року. У серпні того ж року призначений командувачем 38-ю армією Південно-Західного фронту, проте вже 22 вересня був усунений з посади, як такий, що не справився з керуванням. У листопаді 1941 року тимчасово виконував обов'язки командувача військ Харківського військового округу. У листопаді — грудні 1941 року командував військами Сталінградського військового округу. З січня 1942 року — помічник командувача Південним фронтом по формуванню. З січня 1942 року — заступник начальника Головного автобронетанкового управління РСЧА. З 19 червня по 1 липня 1942 року командував 17-м танковим корпусом. З липня 1942 по липень 1943 року — начальник Тульського автобронетанкового центру. У липні — грудні 1943 року — командувач бронетанковими і механізованими військами (БТ і МВ) Степового фронту. 5 листопада 1943 року присвоєно військове звання «генерал-лейтенант танкових військ». З грудня 1943 року й до кінця війни — начальник Головного управління формування БТ і МВ РСЧА.