Децембра 1941. године, Павле постаје командант Краљевачког батаљона Прве пролетерске ударне бригаде, с којим се бори код Прозора, Бугојна, Дувна, Ливна, Грахова и др. Новембра 1942. године постављен је за команданта Седме банијске ударне дивизије, с којом учествује у биткама на Неретви и Сутјесци. У борбама у време Четврте офанзиве, у периоду јануар-март 1943. године. На челу дивизије водио је успешну маневарску одбрану од прилаза Сиску преко Бихаћа и Босанског Петровца до Прозора, обезбеђујући евакуацију Централне болнице НОВЈ с Грмеча до долине Раме, да би, затим, на фронту између Горњег Вакуфа и Прозора, организовао и успешно изводио вишедневну позициону одбрану због обезбеђења Централне болнице и стварања услова за развој противофанзиве групе дивизија НОВЈ под непосредном командом Врховног штаба. Јакшић је успешно командовао дивизијом и у тешким борбама у Петој офанзиви, посебно у њеној завршној фази, када је вешто извео дивизију из немачког обруча на Сутјесци, спасивши тиме и велики број рањеника и болесника.