Виклиф је лета 1381. формулисао доктрину у 12 кратких реченица и обавезао је своје следбенике да то проповедају. Канцелар универзитета у Оксфорду је то учење прогласио јеретичким. Виклиф се тада жалио краљу. У то време дошло је до сељачког устанка 1381. Иако Виклиф није подржао Сељачки устанак Вота Тајлера њега су кривили и за сељачку буну. Побуњеници су највише мрзили Виклифова заштитника Џона Ганта. Виклифов стари непријатељ Вилијам Куртнеј постао је надбискуп од Кантерберија и сазвао је 1382. скуп племића на синод. Током скупа дошло је до земљотреса, па су уплашени учесници намеравали да прекину скуп, али надбискуп је то тумачио као позитиван знак. Од 24 различита става која је Виклиф износио десет ставова су прогласили јеретичким и забранили су да се ти ставови износе било на проповедима било у академским расправама. Запрећено је казном онима, који би се оглушили на то. Предлог су послали парламенту на усвајање, али доњи дом параламента је одбио. Краљ је издао декрет, који је омогућавао хапшење оних који би износили таква јеретичка учења.