הדיוויזיה הוקמה ב-10 בנובמבר 1938 כדיוויזיה קלה, בשם הדיוויזיה הקלה הראשונה, והועמדה תחת פיקוד אריך הפנר, שהוחלף ב-24 בנובמבר 1938 על ידי פרידריך-וילהלם פון לפר. הדיוויזיה לחמה במהלך המערכה בפולין כחלק מהארמייה העשירית, וכהפקת לקחים מהמערכה, הוסבה הדיוויזיה ב-18 באוקטובר 1939 לדיוויזיית פאנצר, יחד עם הדיוויזיות הקלות ה-2, ה-3 וה-4 והועמדה תחת פיקוד ורנר קמפף. במהלך המערכה על צרפת לחם קמפף עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 בפיקוד גאורג הנס ריינהרדט, והשתתף עימה בצליחת נהר המז, וההתקדמות לתעלת למאנש. ב-5 בינואר 1941 מונה פרנץ לנדגראף למפקד הדיוויזיה, וביוני 1941 מונה פון תומה למפקד הדיוויזיה, ולחם עימה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. ב-15 בספטמבר 1941 חזר לנדגראף לפקד על הדיוויזיה, אולם בפועל פיקד עליה ארהרד ראוס, שפיקד עליה במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. בשלב הפתיחה של מבצע טייפון השתתפה הדיוויזיה בכיתור כוחות סובייטיים גדולים ב"כיס ויאזמה". במהלך מתקפת הנגד הסובייטית באזור מוסקבה פיקד ראוס על קרב מגננה מוצלח, שניהלה הדיוויזיה וכוחות נוספים שסופחו לה, כנגד כוחות סובייטיים עדיפים. באפריל 1942 נשלחה הדיוויזיה למנוחה ולארגון מחדש בצרפת, שם מונה ראוס למפקד הדיוויזיה באופן רשמי ב-29 באפריל. ב-24 בנובמבר 1942 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית והוכפפה לקורפוס הפאנצר ה-57, עמו השתתפה במבצע סערת חורף לחילוץ הארמייה השישית מכיס סטלינגרד. ב-7 בפברואר 1943 מונה ולטר פון הינרסדורף למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה במהלך קרב קורסק כחלק מקורפוס הפאנצר ה-3, אולם נהרג ב-17 ביולי במהלך הקרב, ובמקומו מונה וילהלם קריזולי. ב-21 באוגוסט 1943 מונה רודולף פון ואלדנפלס למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה בכיס קאמנץ-פודולסקי. בהמשך לחמה הדיוויזיה בהונגריה ובאוסטריה, ובסוף המלחמה עברו שרידי הדיוויזיה לצ'כוסלובקיה, שם נכנעו לכוחות בעלות הברית.