עם פרוץ המלחמה היה לינדמן מפקד הדיוויזיה ה-36, ופיקד עליה בחזית המערבית, כחלק מהקורפוס ה-24 במסגרת הארמייה הראשונה. במהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-7 במסגרת הארמייה ה-16, ובשלב השני כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה השנייה. על חלקו בכיבוש ורדן ובפריצת קו מאז'ינו, קיבל לינדמן ב-5 באוגוסט 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-8 באוקטובר 1940 מונה לינדמן למפקד הקורפוס ה-50, וב-1 בנובמבר הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. לינדמן פיקד על הקורפוס שבפיקודו במהלך המערכה בבלקן כעתודת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה פיקד על הקורפוס שבפיקודו בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות צפון, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. באוגוסט לחם עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתף בקרב סמולנסק. בספטמבר לחם עם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתף בקרב לנינגרד, ובאוקטובר הועבר תחת פיקוד הארמייה ה-18, והשתתף בקיום המצור על העיר לנינגרד. ב-16 בינואר 1942 מונה למפקד הארמייה ה-18, ופיקד עליה בקיום המצור על לנינגרד. ביוני 1942 הצליח להדוף את המתקפה הרוסית בניסיון לשחרר את לנינגרד, ולכד את גנרל אנדריי ולאסוב. ב-5 ביולי 1942 הועלה לינדמן לדרגת גנרל-אוברסט, וב-21 באוגוסט 1943 קיבל תוספת עלי אלון לצלב האבירים של צלב הברזל, בנוסף הוא גם קיבל את הצלב הגדול הספרדי של המלחמה ואת צלב החופש הפיני עם חרבות וצלב חזה. ב-31 במרץ 1944 מונה לינדמן למפקד קבוצת ארמיות צפון, ופיקד עליה עד ה-3 ביולי 1944. לאחר מכן הוצב בעתודת המילואים, וב-27 בינואר 1945 מונה למפקד הכוחות בדנמרק.