La vida literària de la primera meitat del segle XIX era molt animada i variada. La societat russa de l'època estava profundament influïda per les guerres napoleòniques i la victòria de Rússia en la Primera Guerra Patriòtica de 1812. Àmplies capes de la població experimentaven l'auge del patriotisme i s'interessaven per les idees de la revolució francesa. En aquesta època van aparèixer diverses revistes polítiques i literàries: "El Missatger d'Europa" (Karamzín), " L'Estel Polar " (Riléiev), "El Contemporani" (Puixkin) i, una mica més tard, "El Telègraf de Moscou" (Polevoi), " El Telescopi" (Nadejdin), etc. La vida espiritual de l'època exercia influència en els principals corrents literaris. El romanticisme a Rússia es troba representat per dos corrents: el suposat romanticisme progressiu de Kondrati Riléiev, Wilhelm Küchelbecker, Aleksandr Bestújev (Marlinski), Aleksandr Odóievski, Denís Davídov (un heroi de la Guerra Patriòtica de 1812), Nikolai Iazíkov, Dmitri Venevítinov i Ievgueni Baratinski i el romanticisme passiu o tradicional. Els temes principals del la poesia del romanticisme progressiu són alguns dels esdeveniments claus en la història russa, la llibertat, el patriotisme i alguns motius folklòrics russos. El cop més dur per a les aspiracions idealistes del romanticisme progressiu va ser assestat per la derrota a la rebel·lió dels desembristes en 1825, com a resultat de la qual molts participants de la rebel·lió, com a membres de les famílies nobles de Rússia, poetes i figures públiques, van ser executats o deportats a Sibèria. El romanticisme passiu o tradicional es troba representat per les obres de Vassili Jukovski. De la mateixa manera, hi ha una autèntica lluita entre eslavòfils i occidentalistes.