את שנתו הראשונה בתפקיד התחיל קרטר כשהתחייב לא לבקר את ממשל רייגן, הביע את תמיכתו לאחר ניסיון ההתנקשות ברונלד רייגן, ותמך במדיניות רייגן שהגדילה את הצבא. עם זאת, הוא ביקר את מדיניות רייגן במזרח התיכון. כעבור שנה, קרא לאחדות בין המפלגות לצורך טיפול בכלכלה, וביקר את דרך פעולתו של רייגן במהלך טבח סברה ושתילה. קרטר תמך במחויבותו של רייגן להסכמי קמפ דייוויד, אולם כעס כשהרגיש שרייגן האשים אותו בנוגע למצב בו השאיר את המדינה. ב-1983 טען שרייגן מנסה לפשט פתרון בעיות, וביקר את התעלמותו של רייגן מזכויות אדם עולמיות. ב-1984, טען שרייגן הציג אותו כחלש בגלל מחויבותו לזכויות האדם, וגינה את רייגן על כך שלא ניסה לחלץ אנשי עסקים אמריקניים מביירות. ב-1985, ביקר קרטר את רייגן על מדיניותו במזרח התיכון, על תמיכתו ביוזמת ההגנה האסטרטגית, ועל טענתו שישנה קנוניית טרור עולמית. גם ב-1987 טען קרטר שרייגן לא שומר על השלום במזרח התיכון, וביקר אותו גם על מדיניותו נגד הטרור, על מועמדותו של רוברט בורק לבית המשפט העליון, ועל מדיניותו במפרץ הפרסי.