Szászcsáváson édesapja, Kinizsi Mihály nemes származású megyei főorvos, táblabíró és birtokos volt. Középiskoláit Marosvásárhelyt járta és a jogot hallgatta, amikor 1848-ban kitört a szabadságharc, mire beállt a 15. Mátyás-huszárezredbe. Augusztus 21-én tizedes lett és vitéz katona lévén, gyorsan haladt előre a ranglétrán. Az 1849. március 21-i feketehalmi csatában kitüntetvén magát, Bem József századossá nevezte ki Szebenben a Bethlen Miklós vezénylete alatt álló lovassági tanosztályhoz (equitatio). Júliusban már a vöröstoronyi szorost védelmező lovascsapat parancsnoka volt. De a Szeben felől támadó, több mint 8000 főnyi muszka sereget a csekély magyar őrség nem tudta feltartóztatni és július 20-án kiszorították a határon Oláhországba. Emigráns társaival együtt Sumlába és onnan Kiutahiába vándorolt. Kis-Ázsiában 1851. május 8-ig maradt, s amikor Mészáros Lázár volt hadügyminiszter csapatával Máltán át Angliába indult; július 5-én értek Southamptonba. Londonban keze munkájával kereste kenyerét, előbb üvegfestő lett, majd Sheffieldbe utazott és munkát kapott egy borotva- és késgyárban. Azután kis pénzsegélyt kapott hazulról és ismét Londonba tért vissza; kedélyes napokat élt az emigránsok körében. Ezután jegyzője lett Kemény Farkas báró mellett a Londonban élő magyar menekülteknek, majd felügyelő a rövid életű magyar katonai iskolában. Miután átlátta, hogy Angliában nemigen élhet meg, Amerikába hajózott, ahova 1852 májusában érkezett meg. Itt ő is aláírta azt a nyilatkozatot, amely elítélte Szedlák Mátyás Kossuth Lajost gyalázó megnyilatkozásait.