János Vajda pocházel z rodiny nadlesního, jehož rodina se brzy přestěhovala z Pešti do Vál, malého města v Zadunají. Po studiích odešel Vajda ke kočovné herecké společnosti, pak se stal hospodářským adjunktem. Zdařilé literární pokusy (první báseň mu publikovali roku 1844) jej přiměly k návratu do Pešti, kde se stal nejmladším členem tzv. "Mladého Maďarska", skupiny mladých básníků, spisovatelů a dalších intelektuálů, kteří se aktivně zúčastnili maďarské revoluce v letech 1848–1849. Po její porážce byl z trestu povolán do rakouské armády a musel strávit dlouhé roky mimo svou vlast. Po návratu domů se zapojil do politického života a v letech 1857–1863 redigoval literární týdeník "Nővilág", 1861–1862 politický časopis "Csatár" a roku 1863 politický list "Magyar Sajtő". Po rakousko-uherském vyrovnání z února roku 1867 však v duchu Kossuthova plánu podunajské konfederace národů jihovýchodní Evropy tento kompromis kritizoval, ocital se v izolaci a musel zápasit i existenčními starostmi. Nakonec zemřel v bídě.