У 1307 році Бланка була видана заміж за Карла, графа де ла Маршу, майбутнього короля Карла IV Вродливого. За повідомленнями хроністів того часу, Карл шалено кохав Бланку, тому для нього стало справжнім ударом дізнатися про її зраду. У 1314 році було розкрито справу про подружню зраду дружин двох синів короля Філіпа IV Вродливого — майбутніх королів ЛюдовикаСарливого і Карла, графа де ла Маршу. Цнотливий Філіпп IV розлютився, дізнавшись від своєї доньки королеви Англії Ізабелли Французької про зраду своїх невісток. Він розповів цю історію у суспільстві і піддав Бланку та Маргариту Бургундську (дружину Людовика) публічному судові. Їх засудили до довічного тюремного ув'язнення й зобов'язали бути присутнім при страті своїх передбачуваних коханців — конюших Філіпа і Готьє д'Оне. Карл IV все життя був слабохарактерною і вельми обмеженою людиною, однак спробував заступитися за свою дружину, але всі пери Франції виступили проти нього, незважаючи на те, що першою в раді перів була графиня Матільда Артуа, мати Бланки — Карл був лише молодшим сином короля Філіппа IV і ніякої політичної зацікавленості у шлюбі з ним її доньки у графині Матільди не було. Скандал зі зрадою Бланки і Маргарити волею долі згодом призвів до драматичних наслідків для Франції.