Zraven te pa se je odvilo več drugih dogodkov, ki bi lahko bili prelomni. Sueška vojna, ki se je pričela julija 1956, je v oborožen spopad zapletla zavezništvo Francoske četrte republike, Združenega kraljestva in Izraela proti Egiptu. Sovjetska zveza je zagrozila s podporo slednjemu, kar je prisililo ZDA k diplomatskemu posredovanju in umiku Zahodnih sil. Jabolko spora je bil leta 1973 zopet spopad med Izraelom na eni in Egiptom ter Sirijo na drugi strani v jomkipurski vojni, kar je pripeljalo do hudih nesoglasij med Sovjeti in Američani, tako so slednji svojo pripravljenost dvignili na stopnjo DEFCON 3. 9. novembra 1979 je prišlo do računalniške napake v nadzornem sistemu Severnoameriškega poveljstva za zračno obrambo; sistem je pokazal pričetek vseobsežnega sovjetskega premika na Zahod, pri tem pa ni prišlo do dodatnih preverjanj preko rdečega telefona. Kasneje so ameriški radarji potrdili, da se ni zgodil nikarkšen začetek ofenzive. Po tem dogodku so Združene države ustanovile poseben center za testiranje, ki bi zmanjšal ali izničil možnost takšnih nevarnosti. Podobna tehnična napaka se je zgodila na drugi strani 26. septembra 1983, ko je sovjetski opozorilni sistem zaznal izstrelitev ameriških medcelinskih balističnih raket. Aktivacijo obrambnega sistema je preprečil polkovnik Stanislav Petrov, ki je alarm pripisal računalniški napaki in o njem ni obvestil nadrejenih, saj bi tej po vsej verjetnosti sprožili protinapad. Novembra istega leta pa je zveza NATO vodila razsežne vojaške vaje, katerih podlaga je bil scenarij jedrskega napada na Zahodno Evropo. V istem času je bila Komunistična partija Sovjetske zveze brez sposobnega vodje zaradi bolezni generalnega sekretarja Jurija Andropova, zaradi česar je bil strah pred napadom večji, obenem pa se je stanje ameriške vojne pripravljenosti zaradi vaje testno dvignilo na najvišjo stopnjo DEFCON 1. Šele kasneje se je razkrila situacija, ki je svet pripeljala izjemno blizu pravemu spopadu med blokoma.