På Rörstrands Porslinsfabrik utställning i april 1896 fick han ett genombrott för sina dekorerade porslinspjäser. Vid sidan av på Gustavsberg var han den dominerande konstnären inom svensk jugendstil under ett tiotal år framöver. Han utnämndes till konstnärlig ledare vid Rörstrands 1900 och perioden 1907–1911 var han även verksam vid Kosta glasbruk. Från 1910 fram till sin död var han även intendent i Sveriges allmänna konstförening och från 1908 överlärare i frihandsteckning vid Tekniska skolan i Stockholm. Tillsammans med sin fru ställde han ut på Konstnärshuset 1910 och på Sveriges allmänna konstförening 1914 samt tillsammans med Oscar Björck, Bruno Liljefors och prins Eugen på Blanchs konstsalong i Stockholm 1891. Han deltog i Konstakademiens utställning 1885 och utställningar arrangerade av Norrlands konstförening i Sundsvall och Söderhamn samt Konstnärsförbundets utställningar i Göteborg, Chicago, München, Berlin, Malmö och Paris. Han var representerad i Rörstrands utställning i Stockholm 1896, Stockholmsutställningarna 1897 och 1909 samt Grafiska sällskapets utställningar på Konstakademien 1911–1912 och Baltiska utställningen i Malmö 1914. En minnesutställning med hans konst visades av Sveriges allmänna konstförening i Stockholm 1915 och i Göteborg 1916.