За часів московського панування Погоня входила до складу гербів «білоруської» (Полоцька намісництво, Могильовське намісництво, Вітебська губернія) та «Литовської» (Гродненська губернія та Віленська губернія) адміністративно-територіальних одиниць Російської імперії. Крім того, цей герб був присутній на прапорах військових частин, сформованих з вихідців з білоруських земель (Польовий гусарський білоруський полк, Полоцький мушкетний полк, Гродненський гусарський полк тощо). Крім того, колишній національний символ став частиною офіційних гербів східно-білоруських міст (Вітебськ, Веліж, Городок, Двінськ, Дриса, Лепель, Могилів, Невель, Полоцьк, Себеж, Сураж, Чериків). Наприкінці 1850-х років Погоня була розміщена на державному гербі Російської імперії як символ колишніх земель Великого князівства Литовського. Узагалі, у відображенні давньої Погоні на білоруських губернських, повітових, міських та військових гербах Російської імперії констатувалося розуміння сусідніми народами тотожности понять: географічне та етнічне — Білорусь, а геральдичне — погоня. З іншого боку, «Погоню» активно використовували учасники визвольного повстання 1830—1831 рр. та національно-визвольного повстання 1863—1864 рр. як символ боротьби за відновлення втраченої державности. Таким чином, герб погоня в XIX столітті з одного боку був офіційним символом, а з іншого — неофіційним, революційно-демократичним. Але у всіх випадках він ототожнювався з конкретною територією — територією сучасної Білорусі.