Porážkou uherské revoluce probíhající v letech 1848 až 1849 a následnými krutými represemi potlačila císařská vláda snahy Maďarů o získání nezávislosti, čímž započala éra neoabsolutismu, vyznačující se snahami o prosazení vídeňského centralismu a germanizace Uher. Teprve tíživá situace Rakouského císařství po prohrané italské válce v roce 1859 přiměla vládu ve Vídni k povolnosti. Arcivévodu Albrechta nahradil ve funkci vojenského a civilního místodržitele z Uher pocházející Ludwig von Benedek. Říjnovým diplomem, vydaným 20. října 1860, se fakticky obnovovala stará uherská konstituce z doby před rokem 1848. Zároveň byl svolán zemský sněm k projednání nového volebního zákona, který měl umožnit zastoupení všech stavů. Restaurovány byly rovněž uherská kancelář, župní správa a uherské soudní kurie, sídlící v Pešti. Maďarština byla prohlášena za oficiální jazyk. Cizí úředníci opustili Uhry a platnost německých zákonů byla zrušena.