Kellermannin isä oli aateliin kuulunut virkamies Elsassissa. Kellermannista tuli upseeri Ranskan armeijassa vuonna 1752. Hän ansioitui seitsenvuotisessa sodassa, jonka aikana hän yleni kapteeniksi palvellessaan eri jalkaväki- ja ratsuväkirykmenteissä. Hän hoiti myöhemmin diplomaattisia komennuksia Itä-Euroopassa, muun muassa auttaen vuonna 1771 järjestämään Puolan ratsuväkeä. Kellermann ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1772, everstiksi ("mestre de camp") vuonna 1784 ja kenraalimajuriksi ("maréchal de camp") vuonna 1788. Vuonna 1791 hänet määrättiin ensin Haut-Rhinin ja sitten Bas-Rhinin alueen komentajaksi. Maaliskuussa 1792 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Sodan puhjettua Kellermann komensi aluksi ranskalaisten leirejä Neukirchissä ja Wissembourgissa, kunnes hänet syyskuun 1792 alussa nimitettiin keskisen armeijan komentajaksi kenraali Nicolas Lucknerin tilalle. Kellermannin armeijan oli määrä suojella Elsassia ja Lothringenia preussilaisten hyökkäykseltä.