Vuonna 1906 alkaneen Stolypinin reformin tarkoituksena oli kasvattaa tilakokoa ja maatalouden tehokkuutta, se antoi uusille viljelijöille mahdollisuuden hankkia isoista maatiloista lohkottuja maapalstoja lainarahalla ja lyhentää tätä velkaa omalla työllään, eräänlaisilla taksvärkkipäivillä. Uudistuksella ei haluttu kuitenkaan loukata jo olemassa olevaa yksityistä suurmaanomistusta, joka hankaloitti sen läpivientiä. Vuonna 1912 16 prosenttia talonpojista omisti vähintään 3,2 hehtaaria, joten heidät luokiteltiin kulakeiksi. Bolševikkien päästyä valtaan he jatkoivat uudistusta maadekreettinä alhaisen kannatuksensa lisäämiseksi maaseudulla ja jakoivat maata lähes kaikille maaseudun asukkaille. Kulakkien määrä kasvoi voimakkaasti sotakommunismin aikana.