I stafetten vid friidrotts-VM 1993 blev det kanadensiska laget bronsmedaljörer på nya nationsrekordtiden 37.83, slagna endast av Förenta Staterna (37.48) och Storbritannien (37.77). Vid Samväldesspelen 1994 hemma i Victoria ingick Esmie i det kanadensiska guldlaget som vann 4x100 meter överlägset på tiden 38.39, närmast före Australien (38.88) och England (39.39). Vid inomhus-VM 1995 blev Esmie bronsmedaljör på 60 meter. Senare samma år löpte Esmie andrasträckan i det kanadensiska stafettlaget som vann VM-finalen i Göteborg. Noterbart är att det amerikanska laget växlade bort sig redan i försökstävlingen varför Förenta Staterna alltjämt av många ansågs vara det bästa laget inför OS i Atlanta 1996. I ursprungsplanen inför OS var Esmie "inte" en del av det kanadensiska laget men kom ändock att ingå då Carlton Chambers skadades. I finalen fick det amerikanska favoritlaget finna sig i att bli fullkomligt utklassade av grannlandet Kanada (med färske världsrekordinnehavaren Bailey på slutsträckan och Esmie på startsträckan). Kanada vann loppet på tiden 37.69, liktydigt med samväldesrekord och den främsta tiden någonsin av ett annat land än Förenta Staterna. Amerikanerna vann silvret på 38.05 medan Brasilien knep bronset på tiden 38.41.