Veselá opera byla přijata obecenstvem s nadšením, které kritika zcela nesdílela. Obojí postoj se však týkal především námětu. Józef Sikorski, šéfredaktor revue "Ruch Muzyczny", vyčítal opeře triviální námět a nazýval ji „dramatem o roztržené spodnici“. Hlubší neklid působilo samotné vylíčení zhýčkané polské společnosti, pokles morálky a vlastenectví v čase bezprostředně před zánikem Polska koncem 18. století, které podle Sikorského odpovídalo skutečnosti, ale vzbuzovalo nepříjemné pocity. Tím více chválil autenticky „polské“ momenty a postavy díla – líbeznou Broňu, korouhevníka a jeho dům, lovecké a vojenské písně atd. I nadšení obecenstva vzbuzovaly zejména jinotaje, které v opeře nacházelo a které cenzuře unikly, pofrancouzšťování elit v opeře chápali diváci jako alegorii porušťování, ke kterému docházelo v jejich vlastní době, a apel na polské tradice, mužnost a vlastenectví se v době nedlouho před Lednovým povstáním nemíjely účinkem.