З 1860 року в Нікольському монастирі розміщувалася кафедра старообрядницького єпископа Балтського, першим з яких став Варлаам (Римарєв). Його перебування в обителі у сані архієрея було недовгим. У 1862 році в Москві він підписав «"Окружне послання Російських архіпастирів Білокриницької ієрархії"». Повернувшись до монастиря, він почав агітувати братію визнати це послання, застосувавши силу. У відповідь ченці найняли місцевих ополченців, скликаних у зв'язку з Січневим повстанням, і видворили владику Варлаама з монастиря. З насельників був обраний новокружницький архієпископ Антоній (Климов). Монастир став одним з головних центрів опору кружництва.