Chambord vietti nuoruutensa pääosin Itävallassa. Hänen kasvatuksestaan huolehti paroni Damas ja hän sai neuvonantajikseen maanpaossa asuneita jyrkkiä legitimistejä. Hänet kasvatettiin uskomaan itsevaltiuteen ja ultramontanismiin. Hänen äitinsä yritti vuonna 1832 nostattaa Ranskan Vendéen alueella legitimistien kapinan nostaakseen hänet valtaan, mutta yritys epäonnistui täydellisesti. Chambord mursi jalkansa pudottuaan vuonna 1841 hevosen selästä ja ontui sen jälkeen loppuikänsä. Aikuistuttuaan hän matkusteli runsaasti Euroopassa, tapasi vuodesta 1843 alkaen maanpaossa ranskalaisia legitimistejä ja ilmoitti pitävänsä itseään ainoana Ranskan kruunuun oikeutettuna. Hän ei kuitenkaan aktiivisesti tavoitellut valtaanpääsyä Ranskassa heinäkuun monarkian (1830–1848), toisen tasavallan (1848–1852) eikä toisen keisarikunnan (1852–1870) aikana. Helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1848 hän ei vastakkaisista odotuksista huolimatta pyrkinyt Ranskaan, vaan päätti vain odottaa kärsivällisesti, että ranskalaiset kutsuisivat hänet takaisin valtaan, mitä ei kuitenkaan tapahtunut. Chambord meni vuonna 1846 naimisiin Modenan herttuan tyttären Maria Teresian kanssa, mutta heidän liittonsa oli lapseton.