Den fabianska strategin har fått sitt namn från den romerska diktatorn Quintus Fabius Maximus, som fick uppdraget att slå den store kartagiske härföraren Hannibal i södra Italien under det Andra puniska kriget (218–202 f.Kr.). Vid början av kriget korsade Hannibal Alperna under vintertid och invaderade Italien. Tack vare sin skicklighet, åstadkom Hannibal regelbundet förkrossande förluster för romarna, trots att dessa var i numerärt överläge, t.ex. i slagen vid Trebia respektive Trasimenussjön. Efter dessa förluster utsåg romarna Fabius Maximus som diktator. Fabius inledde ett utnötningskrig som var avsett att utnyttja Hannibals strategiska svagheter.