Ptolemaiovci, protože „na bojišti helénistického světa se v bitvě o prestiž a postavení používaly i jiné zbraně, … Alexandrii od samého počátku využívali jako výkladní skříň svého bohatství a slávy a zároveň jako nejdůležitější prostředek, jehož pomocí mohli nevojenskými prostředky soupeřit s rivaly a dokonce je předčit.“ Péče o rozvoj města proto byla pokládána za prvořadý úkol každého panovníka. Svého vrcholného rozkvětu Alexandrie dosáhla za vlády Kleopatry VII. a v době následující, kdy počet jejích obyvatel výrazně přesáhl půl milionu. Po ovládnutí Octavianem v roce 31/30 př. n. l. se stala po Římu nejvýznamnějším městem říše a faktickým centrem celého východního Středomoří. Pozvolný pokles jejího významu přineslo až založení Konstantinopole roku 330. V roce 365 ji zpustošila 7–10 metrů vysoká vlna tsunami, způsobená mohutným zemětřesením na západě Kréty. Další rána představovala rozdělení římské říše (rok 395) na západní a východní část, v jejichž důsledku Alexandrie začleněná do východního impéria do značné míry pozbyla svou roli zprostředkovatele obchodu. I nadále si ale podržela svůj vliv vědecký a kulturní, a to až do obsazení Araby v roce 643, po němž jako město postupně zanikla.