Under revolutionen 1848 gjorde Maria Amalia sitt kanske enda försök att påverka maken politiskt. Medan upplopp utbröt på gatorna, lade sig Ludvig Filip på en soffa, oförmögen att agera. Maria Amalia uppmanade honom då att ta kontrollen över nationalgardet och strida för sin tron, och lade till att hon, deras döttrar, svärdöttrar och barnbarn skulle ställa sig på balkongen och se honom vinna eller dö. Ludvig Filip svarade henne dock endast med att hon skulle lita till hans omdöme. När mobben senare tågade mot Tuilerierna, där kungafamiljen satt och åt middag, övertalades Ludvig Filip av sina ministrar att fly. Han abdikerade till förmån för sin sonson greven av Paris, och lämnade kvar denne och dennes mor och bror i Tuilerierna under beskydd av Nemours, som förde dem till nationalförsamlingen. Då det före detta kungaparet lämnade palatset, vände sig Maria Amalia om mot minister Thiers och utbrast: "Åh Monsieur, ni var inte värdiga en sådan konung!"