Єгипетська революція в 1952 сприяла розвитку національного руху у протектораті Аден. З початком Суецької кризи 1956 ставлення в країні до Великої Британії різко погіршилося. Прагнучи реформувати неефективну систему управління в протектораті, Велика Британія уклала договір з шістьма своїми протекторатами про утворення Федерації арабських еміратів Півдня, перейменована в 1962 у Федерацію Південної Аравії. Наступного року до Федерації приєдналася колонія Аден. В 1965 році до її складу вже входило 17 племінних держав. Велика Британія, за умови збереження своєї військової бази в Адені, обіцяла надати новій державі незалежність до 1968. З точки зору лідерів "Національного фронту звільнення окупованого півдня Ємену" (НФ), а пізніше Фронту звільнення окупованого півдня Ємену (флоси), який підтримувався Єгиптом і базувався в ЄАР, це лише зміцнювало існуючу у країні колоніальну систему. Обоє угруповань почали збройну боротьбу проти Британії, але в середині 1960-х років повернули зброю один проти одного. У 1967 Єгипет вивів свої війська із Ємену, і незабаром НФ встановив повний контроль над колишнім протекторатом Аден. У той же час флоси продовжували проводити окремі операції з території ЄАР.