Účastnil se bitvy u Sokolova, v níž byl velitelem minometného roje, byl zraněn a dostal se do nemocnice v Mičurinsku. Zde se mladé lékařce podařilo zachránit před amputací nohu, kterou postihla gangréna. Poté se dostal k bitvě u Kurska, kde díky svým znalostem německého jazyka tlumočil u výslechů německých důstojníků Wehrmachtu a SS, . Poté se dostal do Novochopersku k československým vojákům, absolvoval cvičení a učil se v důstojnické škole. Poté se jako velitel tanku účastnil bitvy o Kyjev, bitvy o Bílou Cerekev a o Žaškov. Po příchodu na Volyň byl velitelem tankového učiliště na výcvik volyňských Čechů v Sadaguře. Účastnil se Karpatsko-dukelské operace, při níž byl v Nižném Komárniku opět raněn. Jako zástupce velitele tankového praporu se podílel na osvobození Ostravy a Prahy. V závěru ostravské operace se stal technickým důstojníkem praporu.