בחשש גובר ראו הנוצרים את כניסתם ההמונית של פלסטינים אנשי אש"ף ללבנון, לאחר גירושם מירדן בעקבות אירועי ספטמבר 1970. הנוצרים חששו הן בשל הפרת האיזון הדמוגרפי לרעתם, והן בשל העובדה כי מרבית הבורחים היו חמושים, שיכלו להיות (ולבסוף כך היו) כוח-נגד למיליציות הנוצריות בלבנון. כתוצאה, הפלנגות החלו להבריח נשק צ'כי ואמריקני לתוך לבנון ולנהל אימונים צבאיים קבועים בשעות הערב. הודות למימון אמריקני, מערב-גרמני ושל השאה האיראני, הפלנגות השקיעו בין 200 ל-600 מיליון דולרים ברכישת נשק בשנים אלו. מספר עימותים פרצו בתקופה זו בין הנוצרים לפלסטינים. גם מפלגות נוצריות אחרות, כדוגמת הנמרים של המפלגה הלאומית ליברלית, החלו לחזק את המיליציות שלהן. כך נכנסו הפלנגות מוכנות באופן יחסי לעימות עם המחנה הרדיקלי ב-1975 עם כ-5,000 לוחמים מאומנים ונשק קל רב.