Пет мјесеци прије избијања Другог свјетског рата, тачније 7. априла 1939. године, Краљевина Италија је извршила инвазију на Краљевину Албанију. Земља је заузета за пет дана и италијански краљ Виторио Емануеле III прихватио је круну коју му је понудио Парламент Албаније. Краљевска албанска војска придружена је Краљевској италијанској војсци и именован је вицекраљ који је управљао земљом као протекторатом. Након инвазије Сила Осовине на Краљевину Југославију 6. априла 1941. године, италијанска Албанија проширила је своју територију на дијелове Вардарске и Моравске бановине. Албанци који су живјели у овим областима дочекали су окупацију са одушевљењем. Неки од њих су чак истицали да су Албанци „Аријевци илирског насљеђа”. Иако званично под италијанском влашћу, Албанци су добили контролу над регионом и охрабљивани су да отварају школе на албанском језику, које је забранила југословенска власт. Италијани су дозволили Албанцима да истичу албанску заставу. Краљевска италијанска војска је протјерала већину Срба који су населили Косово и Метохију током међуратног периода. Албанци су искористили измјењене околности, напали су своје српске сусједе и спалили домове чак 30.000 српских породица.