Hamilton vann sedan i efter att ha startat från den tredje rutan. Han körde in i skyddsräcket på sjätte varvet och fick punktering på höger bakdäck. Detta visade sig lyckosamt eftersom det regnade kraftigt och han därmed kom in tidigt i depån för däckbyte och extra tankning. Hamilton blev nu den förste engelsmannen att vinna i Monaco sedan 1969. Två misslyckade tävlingar följde. I den första, i Kanada, tog Hamilton pole position, och ledde övertygande under den första stinten, innan säkerhetsbilen kom ut. Han gick sedan i depån tillsammans med Robert Kubica och Kimi Räikkönen. Hamilton fick bränsle för fler varv på banan under den andra stinten, men satt sedan och kollade på displayen på ratten och såg inte den röda lampan där Räikkönen och Kubica stod och väntade, varpå han kraschade rakt in i Räikkönens bakvinge. Dessutom blev han bestraffad med tio placeringars nedflyttning till Frankrikes Grand Prix, ett straff McLaren accepterade. Loppet i Frankrike blev inte särskilt lyckat för Hamilton, som genade över en chikan, i ett försök att köra förbi Sebastian Vettel i mittfältet på det första varvet. Ett drivethrough tilldömdes Hamilton, som sedan inte klarade av att rädda några poäng, samtidigt som Massa vann före Räikkönen, vilket fick ned Hamilton till en fjärde plats i tabellen. Han vann sedan i , vilket var hans första seger på hemmabanan. Loppet ansågs av många vara en av de bästa körningarna på blöt bana någonsin i formel 1. Hamilton utmanades initialt av Räikkönen, men Ferrari gjorde en taktisk miss när det gällde däcksvalet för finländaren, vilket öppnade vägen för en enkel seger för Hamiltons del.