בניגוד למקרים של יחס מחפיר והתעללות, במהלך שהייתם בשבי של כ-5,500 שבויי מלחמה מצרים שנפלו בשבי הישראלי במבצע סיני (קדש) ב-1956, הוחלט להראות להם את פניה של ישראל. התיירות הייתה בשפל, ולא היה מחסור באוטובוסים של תיירים – וכך זכו חיילים מצרים בסיורים חופשיים ברחבי ישראל. קצינים מצרים, במיוחד אם היו דוברי אנגלית, זכו לטיפול מיוחד. הם שוחררו ממחנה השבויים והוצמדו למשפחות ישראליות שהסכימו לארח אותם. כל מארח בחר לעצמו מסלול סיורים עם הקצין השבוי במכוניתו הפרטית. אף קצין שבוי לא ניסה להימלט אף על פי שלא הייתה כל שמירה עליהם. משפחת אלפרט מחיפה הייתה אחת מאלה שזכו להשתתף בפרויקט המעניין הזה. אל המשפחה הוצמד מייג'ור אלעפיפי, שהיה המזכיר של המושל הצבאי המצרי בעזה. כל התהליך נעשה בעל פה. העדות היחידה שנמצאה בכתב היא חתימתו של המייג'ור בספר האורחים המשפחתי. הקצינים לבשו מדי צבא אך לא נשאו סימני זיהוי. התוכנית הסתיימה בסוף ינואר 1957 כששבויי המלחמה הוחזרו למצרים במסגרת עסקת חילופי שבויים.