Руска држава је почетком века и даље била царство феудалних поседа чије се границе шире. Феудални систем, међутим, постепено улази у кризу чему потпомажу развој мануфактуре и индустријске производње. Индустријска револуција ће у Русији отпочети тек тридесетих година те она знатно заостаје за Великом Британијом. Млади цар Александар ће у почетку бити наклоњен либералним идејама. Окружио се групом младих пријатеља либералних захтева који су образовали „Тајни комитет“ Царства. Противници су Тајни комитет називали јакобинском дружином јер је његов вођа, Строганов, био ученик јакобинца Жилбера Рома. Млади цареви пријатељи нису били никакви реформатори; о реформама су више причали него што су их спроводили. Спровели су неке ситне реформе које су прекинуте ратовима треће и четврте коалиције. Реформе су заустављене до пробоја Континенталне блокаде 1809. године када их је обновио царев први саветник Михаил Михаилович Сперански. Једина мера коју је Сперански успео да спроведе јесте оснивање Државног савета (1810) као законодавно тело. Под притиском аристократије, цар је 1812. године протерао Сперанског из Петрограда. Реформаторски покушаји у Русији заустављени су за више од 10 година.