V roce 1835 byla legie vržena do španělské občanské války. Po skončení války v roce 1838 byla legie rozpuštěna, ale brzy na to vznikla „Nová legie“. V druhé polovině 19. století už působila legie takřka na celém světě, všude tam kde měla Francie své koloniální zájmy. Zasáhla do bojů například na Krymu (1854-1856), v Itálii (1859) nebo dokonce v Mexiku (1863 - 1867) a v mnoha dalších konfliktech v různých částech světa. V bitvě u Camarónu zaútočilo 3000 Mexičanů na 65 příslušníků legie, kteří se odmítli vzdát, a bojovali, dokud skoro všichni nepadli. Legionáři bojovali v obou světových válkách a to převážně v severní Africe. Po kapitulaci Německa za Druhé světové války se k legii přidalo spousta příslušníků Wehrmachtu a možná i SS, kteří by jinak čelili soudu za válečné zločiny. V letech 1946–1954 se legie účastnila tažení v Indočíně kde byla poražena jednotkami Viet Minhu v obrovské bitvě u Dien Bien Phu. Zanedlouho byla legie opět povolána do další válečné činnosti, tentokrát znovu do Alžírska, ze kterého bylo roku 1962 definitivně stažena. Dnes zůstává cizinecká legie důležitou součástí francouzské armády, která přežila tři republiky, Druhé Francouzské císařství, dvě světové války, zrušení všeobecné branné povinnosti, demontáž francouzské koloniální říše a i ztrátu své dlouholeté základny v Alžírsku.