В результаті практично вся канадська армія не брала участи в боях аж до середини 1944. Багато з молодих солдатів 1-й Канадської піхотної дивізії, що опинилися за морем з грудня 1939 до 1943, провели більшу частину свого дорослого життя в Англії, а не в Канаді. І все ж ця служба була не марна. Наприклад, вони брали участь у Дьепському рейді в серпні 1942, який допоміг здобути важливу інформацію для штабу. Дьєп був в основному канадським досягненням і призвів до 904 загиблих, 2460 поранених і 1874 опинилися в полоні. Розчарована канадська армія не брала участі в боях на Європейському театрі бойових дій аж до висадки на Сицилію влітку 1943. У сицилійської кампанії канадці отримали можливість взяти участь в боях і пізніше одними з перших вступити в Рим. М. Кінг отримав можливість відкласти кризу призову, якої він так боявся аж до кінця війни. У День Д, 6 червня 1944, висадка в Нормандії здійснювалася на двох плацдармах, захоплених американцями (Омаха і Юта), двох, захоплених британськими військами (Сордо і Голд), і останньому, зайнятому канадськими силами — Джуно. Третя Канадська піхотна дивізія проникла до Франції далі від усіх інших союзних військ. Після висадки в Нормандії канадські сили рухалися на північний схід до Нідерландів, які канадські війська врешті і звільнили від нацистів. Різнокольорові тюльпани, які прикрашають сади навпроти вежі Миру в Оттаві, — це вдячний подарунок голландців народу Канади за це звільнення.