Jeho bratranec Julian Ruczka se podílel na protiruském polském povstání roku 1863 a byl raněn (později působil v Haliči jako advokát). Po porážce povstání bylo mnoho Poláků odvlečeno do Ruska. Ludwik Ruczka se jako poslanec a politik zasazoval o jejich propuštění a býval proto nazýván "Ojcec Sybiraków" (otec Sibiřanů). Využil své vídeňské konexe na ministra Rechberga a ruského velvyslance. Podílel se potom na organizaci péče o navrátivší z ruské internace. Papež Pius IX. mu za jeho charitativní práci udělil čestný titul.