Folkemængder af vrede demonstranter krævede Karls og hans efterkommeres abdicering i juli 1830, under det, der blev kendt som Julirevolutionen, til fordel for sin fætter Ludvig-Filip, hertugen af Orléans. De sendte en delegation til Tuilerierne for at tvinge ham til det. Karl underskrev modvilligt dokumentet om abdiceringen den 2. august 1830. Ludvig Anton fulgte efter 20 minutter senere. Det siges, at Ludvig Anton brugte denne tid på at lytte til sin hustrus bønner om ikke at underskrive, mens den tidligere Karl 10. sad og græd. Derefter abdicerede han også (til fordel for sin nevø, Henrik, hertugen af Bordeaux). For sidste gang rejste han i eksil, hvor han blev kendt som "greven af Marnes ". Han vendte aldrig tilbage til Frankrig.