Маја 1943. године је био именован за политичког комесара Четврте пролетерске црногорске ударне бригаде. Убрзо потом, отпочела је Пета непријатељска офанзива, током које је бригада водила тешке борбе на сектору Колашина, река Пиве и Сутјеске, као и у пробојима на Зеленгори и комуникацији Фоча–Калиновик, а у легенду је ушао подвиг њених бораца на Љубином гробу. Потом је бригада водила тешке борбе у источној Босни, Санџаку и Црној Гори у лето и јесен 1943. године. Два пута је продирала у Србију, и тамо водила жестоке борбе. У пролеће 1944. године био је именован за начелника Персоналног одељења Другог ударног корпуса, а од октобра 1944. до краја марта 1945. године био је на дужности политичког комесара овг корпуса. Са њим је учествовао у завршним операцијама за ослобођење Црне Горе, Санџака и Херцеговине, и учествовао у Мостарској и Сарајевској операцији.