V roce 1818 byla vedle starší synagogy postavena nová. Tato měla mnohem větší kapacitu s několika sty místy. Židé se začali také sdružovat do různých spolků. Již v roce 1820 žilo v Nitře více než 1 000 Židů, z nich 100 v centru města, zbytek v Párovcích. K většímu přesunu Židů z Párovců do centra Nitry došlo až po roce 1840, když byly zrušeny zákony, které omezovaly usídlování židovského obyvatelstva ve městech. V roce 1845 žilo v Nitře už 2 000 Židů, z toho v Párovcích 1 500. V roce 1836 začal ve městě působit jako hlavní městský rabín Ezechiel Baneth (zvaný také Jechezkel Banet). Právě on založil v Nitře ješivu​​, tedy vyšší školu pro židovské mladé muže, kteří po jejím absolvování mohli vykonávat funkci rabína. Nitranská ješiva si postupně vybudovala výbornou pověst napříč celým státem. Mezi její známé absolventy patřili Kalonymus Weiss, Šlomo Broyer (předseda německého svazu ortodoxních rabínů), Isroel Haim Braun či Moše Vorhand. Dalším rabínem v Nitře se stal Falk Büchler, který nahradil Ezekiela Baneta. Během uherské revoluce v roce 1848 se nitranská židovská komunita hlavně v centru města stala terčem různých útoků. Došlo k vyrabování jejich obchodů a obydlí. Následně byli Židé, kteří žili v centru města vypovězeni do Párovců. Už o pár měsíců jim však byl povolen návrat. Přibližně v roce 1860 přesun Židů z Párovců do centra zesílil. V roce 1865 otevřel v Nitře Eliahu Somek první palírnu na alkohol. O dva roky později Adolf Kremer otevřel velkou pilu a továrnu na zpracování dřeva, kde zaměstnával až 200 lidí. V roce 1870 začaly ve městě vycházet noviny "Nyitrai Lapok", tyto byly v maďarštině a němčině. Vydával je Josef Weiss, taktéž člen místní židovské obce. Právě maďarský a německý jazyk byly hlavními jazyky místních Židů. Ve městě se postupně vytvořilo několik podniků, které zaměstnávaly stovky lidí. Mnohé z nich vlastnili právě členové nitranské židovské obce. Nitranští Židé se tak stali průkopníky průmyslu ve městě.