У перші дні німецько-радянської війни батьки були мобілізовані в Червону Армію, а Гнат Михайлович евакуйований у місто Прокоп'євськ (тоді Новосибірської області). У квітні 1942 року виїхав до міста Бєломорська — за місцем служби батьків. У вересні 1942 року вступив в Архангельський медичний інститут. У грудні 1942 року призваний до лав Червоної Армії і направлений в Архангельське військово-кулеметне училище. У серпні 1943 року направлений на фронт у 51 гвардійську танкову бригаду 3-ї гвардійської танкової армії 1-го Українського фронту, де служив до березня 1944 року спочатку як командир кулеметного розрахунку, а потім як командир взводу танкового десанту. Брав участь у відвоюванні Сумської та Полтавської областей, в форсуванні Дніпра на Лютізькому і Букринському плацдармах, в битвах за Київ, Фастів, Житомир.