Проте поділ засобів виробнитва між усіма громадянами не входив у плани більшовиків. Адже про усуспільнений характер виробництва тоді годі було б і говорити. Крім того, для утвердження більшовицької влади необхідні були колективізація дрібного виробництва, ліквідація товарно-грошових відносин та централізоване планове господарство. Тому спочатку більшовики спробували експропріювати все, що можна було експропріювати. Однак після невдалої спроби запровадження «воєнного комунізму» більшовицьке керівництво з метою нормалізації становища було змушене перейти до нової економічної політики, надавши селянам землю в приватне користування й навіть повернувши частину раніше експропрійованих невеликих підприємств їхнім колишнім власникам. Комуністичні перетворення залишалися незавершеними. У 1928—29 роках почався новий наступ на «експропріаторів», якими на той час, за більшовицьким визначенням, були так звані куркулі. Гасло «грабуй награбоване» знову стало актуальним. Політика «ліквідації куркульства як класу» фактично була політикою війни з селянством, зокрема з тією його частиною, яка у своєму існуванні ще мало залежала від влади. Особливо запеклою ця боротьба була в Україні, де внаслідок колективізації сільського господарства та голодомору 1932—1933 років в УСРР загинули мільйони людей.