1834-ben a szószéken kezdett kiválóan működni. Adventi és nagyböjti prédikációkat tartott Párizsban a Notre Dame székesegyházban és más városokban. Ékesszólásával magával ragadta hallgatóságát. 1839-ben belépett a Domonkos-rendbe. Újoncévében megírta Szent Domonkos életét. Az 1848-as forradalom idején Marseille városa képviselőként küldte az alkotmányozó nemzetgyűlésbe. A politikától azonban hamar visszavonult. 1854-ig a Domonkos-rend franciaországi főnöke volt. 1854-ben a rend főnökségéről lemondott és átvette a nagyhírű soreze-i tanintézet irányítását. 1860-ban a Francia Akadémia tagjává választották.