"Dva slepci" se pro divadlo Bouffes-Parisiens stali jakousi vlajkovou lodí. V první sezóně se hráli téměř denně (denní program sestával ze tří nebo čtyř různých děl), i poté, co se celé divadlo v prosinci 1855 přesunulo z původního salle Lacaze do dnešního působiště v pasáži Choiseul. Postavy Patachona a Giraffiera se staly majetkem populární kultury. Zároveň však pronikli do aristokratických salonů: Berthelier a Pradeau je zahráli např. 26. srpna 1855 v salonu malíře Théodora Gudina za přítomnosti hraběnky de Montijo a vévodkyně z Alby, tj. matky a sestry císařovny Evženie, a 28. února 1856 dokonce v Dianině salónu Tuilerijského paláce pro císaře Napoleona III. a diplomaty účastnící se Pařížského kongresu, který měl ukončit krymskou válku. Právě v té době museli být "Dva slepci" na nějakou dobu staženi, protože představitel Patachona Jean Berthelier přijal prestižní nabídku angažmá v Théâtre Impérial de l'Opéra-Comique, ale od února 1857 se vrátili na program Bouffes-Parisiens, kde zůstávali na programu s přestávkami do konce Offenbachova života a dosáhli čtyř set představení. Nezůstalo však jen u domovského divadla; 12. února 1871 jimi po událostech prusko-francouzské války a pařížské komuny znovuzahájilo činnost Théâtre des Variétés a roku 1877 je uvedlo v hvězdném obsazení krátce působící divadlo Opéra-National-Lyrique Již 28. května 1858 byli "Dva slepci" v rámci příležitostného koncertu uvedeni v Opéra-Comique; Berthelier se vrátil k roli Patachona a Giraffiera si zahrál Sainte-Foy (vl. jm. Charles-Louis Pubereaux), mj. první Guillot v "Mathurinově pokladu" o pět let dříve. Po Offenbachově smrti se Opéra-Comique ke "Dvěma slepcům" vrátila a hrála je s přestávkami až do roku 1936.