Först Krimkriget och särskilt de engelska och franska härjningarna i Östersjön på våren och sommaren 1854 medförde en ändring av den ryska uppfattningen av Finlands militära betydelse. Utöver de värvade finska trupper som fanns sedan 1812 infördes militärenheter som byggde på det gamla indelningsverket och som sedan fanns ända till år 1867. Därtill fördes nya ryska trupper till Finland så att det i början av år 1855 längs kusten från Torneå till Viborg fanns 71½ bataljoner infanteri, 18 kosacksotnier (om vardera 100-150 man) och 84 kanoner. Av bataljonerna var 10 finska så de ryska soldaternas styrka uppgick till 45 000 – 50 000 man. Så snart freden hade slutits i mars 1856 skars trupperna ned så att de från omkring 1860 till början av 1900-talet uppgick till endast 10 000 man. Undantag utgör året för det polska upproret 1863 då de för en kort tid utökades till 16 000 man.