1939 року Суфанувонг повернувся до Французького Індокитаю, отримав призначення до департаменту громадських робіт в прибережному місті Нячанг (Центральний В'єтнам) та одружився з дочкою в'єтнамського чиновника, який надав йому протекцію. Працював інженером у технічних службах В'єтнаму та Лаосу на будівництві шляхів і мостів. Під час японської окупації Лаосу 1941—1945 зблизився з національно-патріотичними силами, що створили рух «Лао Іссара» («Визволення Лаосу»). Роки, проведені у Нячангу значною мірою визначили позиції Суфанувонга, який сприйняв ідею того, що Лаос, який не має виходу до моря, може стати незалежним тільки в союзі з В'єтнамом. У В'єтнамі він врешті-решт став послідовником Хо Ші Міна та приєднався до комуністичного руху Індокитаю, брав участь у Серпневій революції, особисто зустрічався з Хо Ші Міном.