הרצן המשיך לכתוב ספרים נוספים. כתביו ומאמריו של הרצן השפיעו מאוד על התפתחות הפילוסופיה של הנרודניקים וספר הזיכרונות שכתב, "העבר והמחשבות", נחשב למופת ספרותי שנכנס בקלות לקאנון הקלאסי הרוסי, לצד פושקין, גוגול, טולסטוי ואחרים. כל רוסי שהגיע למערב אירופה, החל בגולים מהפכניים וכלה בשרים ובפקידים הרמים, חשב שמחובתו לבקר את הרצן בלונדון ולהביע בפניו את רחשי הכבוד שלו. אבל שום-דבר לא נמשך לנצח, ולאחר שהצמיתים שוחררו, התברר שנדרש פתרון לבעיות רבות נוספות, ובסיטואציה הפוליטית הרוסית, הרצן הצטייר כקיצוני מדי למתונים, ולמתון מדי לקיצונים. תמיכתו במרד הפולני בשנת 1863, שפרץ למען השגת העצמאות מרוסיה, הפך אותו ואת עיתונו (שאך זה עתה היה הדבר הפופולרי ביותר במדינה) למוקצה מחמת המיאוס. אחרי פניית ממשלת הצאר לממשלת המלכה ויקטוריה, הרצן עבר לשווייץ ולקח עמו את כל "בית הדפוס הרוסי החופשי" שעברו לשם בשנת 1865.