פרנץ ארקל (בהונגרית: Erkel Ferenc דיולה, 7 בנובמבר 1810 - בודפשט, 15 ביוני 1893) היה מלחין הונגרי, מנצח, פסנתרן ושחמטאי, הנשיא הראשון של חוג השחמט של פשט. הוא החל את הקריירה כפסנתרן וכמורה למוזיקה בקלוז'-נאפוקה, אך גם ניצח מדי פעם ועסק בניסיונות הלחנה. הוא הציג את עצמו בפשט בשנת 1834, והתיישב שם באופן קבוע בשנה שלאחר מכן. שנתיים עבד כמנצח ב"תיאטרון הגרמני העירוני של פשט" ו"בחוג התיאטרון ההונגרי בבודה". בשנת 1837 הצטרף לתיאטרון ההונגרי של פשט, לימים התיאטרון הלאומי של בודפשט, תחילה כמנהל במה ואחר כך כמנצח. הוא עבד שם כשלושה עשורים. בשנת 1840 כתב את האופרה הראשונה שלו, "מאריה בטורי". בשנת 1844 זכה במכרז להלחנת מילות ההמנון הלאומי של פרנץ קלצ'יי. לאחר מהפכת 1848 בהונגריה ומלחמת העצמאות בשנים 49–1848, הוא פעל להעצמת חיי הקונצרטים של הבירה. תחת הנהגתו הוקמה האגודה הפילהרמונית בשנת 1853, אותה ניהל תקופה ארוכה. האופרה שלו באנק באן, שהייתה גם שיא הקריירה שלו, הוצגה בשנת 1861. הוא תרם להקמת האקדמיה למוזיקה (1875), והיה בה במאי ומורה לפסנתר במשך עשר שנים. הוא הפך למנהל המוזיקלי הראשי של בית האופרה של בודפשט, שנפתח בשנת 1884. שמו של ארקל נקשר ביצירת האופרה הלאומית ההונגרית. בהסתמך על דפוסי אופרה מערביים, בעיקר איטלקיים וצרפתים, הצליח ליצור שפת אופרה לאומית אחידה יחסית על ידי התנסות במוזיקה הונגרית ורבונקוש, לעדן ולהרחיב את אפשרויות הביטוי שלה. כמנצח, כארגון וכאינדיבידואלי הוא עשה רבות כדי שהחיים המוזיקליים של הבירה יפרחו. הוא היה שחמטאי מפורסם, ממקימי חוג השחמט של פשט, שנוסד בשנת 1864.