З 1387 по 1403 рік Салоніки знаходилися під контролем османів, але в 1402 році після поразки Баязіда I у Ангорській битві і подальшого розпаду імперії Османа візантійський імператор повернув владу над містом. У 1422 році, після закінчення Османа междуцарствия, Іоанн VIII Палеолог і Мануїл II Палеолог підтримали Мустафу Челебі, претендента на трон Османа. Перемігши і стративши Мустафу, султан Мурад II вирішив покарати візантійців і напав на Салоніки. У вересні 1423 року Андронік Палеолог, нездатний обороняти місто, передав Салоніки Венеціанській республіці. Венеціанці спробували домовитися з Мурадом, щоб той визнав місто їх володіннями, але потерпіли невдачу, оскільки Мурад вважав венеціанців загарбниками, а місто — своїм по праву. Ці обставини привели до блокади османами Салонік, яка зрідка супроводжувалася прямими атаками на місто. Конфлікт в основному протікав у вигляді блокади міста і серії взаємних рейдів на території один одного на Балканах і Егейських островах. Венеціанці неодноразово намагалися чинити тиск на Мурада, блокуючи в Галліполі переправу через Дарданелли.