Гасаниди су остали византијска вазална држава док су њихови владари и источни делови Византијског царства који су се налазили на Блиском истоку срушени од стране муслимана у VII веку, након битке код Јармука 636. године. У време муслиманског освајања, Гасаниди више нису били уједињени једном хришћанском вером: неки су прихватили јединство са византијском халкидонском црквом; остали су остали верни монофизитизму и значајан број њих је задржао свој хришћански верски идентитет и одлучио да се придружи муслиманским војскама како би нагласили њихову лојалност њиховим арапским коренима и у признавању ширег контекста растућег Арапског царства под велом ислама. Вреди напоменути да су значајан проценат муслиманских војски у бици за Му'тах (معركة موتة) чинили хришћански Арапи. Неколико тих хришћанских арапских племена која и данас постоје на територији модерног Јордана која су се придрухила муслиманским војскама била су привилегована тако што јим је признато право да буду ослобођена плаћања Џизије (جزية) . Џизија је облик пореза који плаћају немуслимани - муслимани су плаћали другу врсту пореза под називом Заках (زكاة). Каније су се они који су остали хришћани придружили Мелкитиским сиријским заједницама. Остаци Гасанида су се затим распршили по Малој Азији.