Огњеслав Утјешановић Острожински у јавни живот је ступио приступањем илирском покрету Људевита Гаја. Био је искрени поборник хрватско - српске слоге. Дипломирао је на загребачкој Правној академији 1848. године са одличним успехом, и остварио је сјајну чиновничку каријеру. У политичким круговима запажена је његова изузетна марљивост, на основу које је ушао у Јелачићев кабинет као саветник у загребачком војном одсеку. Радио је и у Законодавном одбору Хрватског сабора посебно на припреми Закона о устројству нове хрватске народне војске и Закона о укидању Војне границе и њеном спајању са Хрватском. До 1851. године служио је Утјешеновић код војне команде у Загребу. По Јелачићевој одлуци послије слома Мађарске револуције 1848. године постављен за поджупана вараждинске жупаније 1851. године. На тој дужности испољио је многе врлине због којих је назван „правим практичним управником Хрватске“. За време Баховог апсолутизма постао је у Бечу 1856. године министарски секретар, а од 1862. до 1867. године, био је дворски саветник код Хрватске дворске канцеларије. Опет је 1875. године у Вараждину, сада као Велики жупан.