Els contactes de l'Associació de Música Contemporània amb els seus col·legues occidentals permeten que editorials tan prestigioses com Universal Edition de Viena publiqui les primeres obres soviètiques o que algunes d'elles s'interpretessin amb èxit en concert (com l'estrena berlinesa, a càrrec de Bruno Walter, de la Primera de Xostakóvitx el 1927), també que l'emergent públic soviètic, àvid de novetats, conegués de primera mà el millor de la creació musical europea de llavors. Només entre 1925 i 1929 viatgen a l'URSS per presentar les seves obres Schreker i Milhaud, Casella, Hindemith, Berg i Honegger, Cowell i Bartók. Leningrad, des de sempre més permeable a Occident que Moscou, pot veure pocs anys després de les seves corresponents estrenes mundials "Der Ferne Klang" i "Wozzeck", "Pulcinella" i "Renard", "L'amor de les tres taronges" i diverses obres de Krenek, Falla, Schönberg i tants d'altres, així com les primeres representacions d'òperes signades per alguns dels joves membres de l'Associació de Música Contemporània amb línies modernistes: "El nas" de Xostakóvitx (1927-28), "Gel i acer" (sobre la Rebel·lió de Kronstadt de 1921, 1929) de Deixevov i "Vent de Nord" de Knípper, que a través d'un recitatiu gairebé continu tracta la tràgica narració de Kirshon sobre l'execució en massa dels comissaris bolxevics a Bakú per les tropes blanques durant la Guerra Civil.