Опасността от нова национална катастрофа води до засилване на съпротивителното движение в България. Нараства броят на бойните групи и партизанските отряди. На 17 юли 1942 г. нелегалната радиостанция „Христо Ботев“ оповестява от Москва програмата на съпротивителното движение – въоръжена борба срещу правителството и германските войски, изтегляне на Окупационния корпус от Гърция и Сърбия, спиране на икономическата помощ и прекъсване на съюза с Нацистка Германия, недопускане българските войски да участват във военните действия, разпускане на профашистките организации и сътрудничество с антифашисткия блок. Програмата е изготвена от Георги Димитров и има за цел обединяване на опозицията под ръководството на Комунистическата партия. Въпреки усилията на комунистите, по-голямата част от враждебно настроените към режима политически партии и групировки продължават да водят борба срещу него с легални средства. Национален комитет на ОФ е образуван едва през август 1943 г., когато след разгрома на Германия при Сталинград и Курск (вж. Битка за Сталинград и Битка при Курск) става ясно, че Тройният съюз ще загуби войната. В комитета на БРП (к.) влизат представители на БЗНС „Падне“, политическият кръг „Звено“, БРСДП и независими интелектуалци.