Наприкінці 60-х років XIX століття, після падіння січневого повстання та закінчення національного трауру, настав час явної зацікавленості народністю, найбільшим ефектом цього інтересу стала поява куяв'яка у салонах. Загальна характеристика цього танцю з’явилася в підручнику із назвою: «Салонні танці», з 1879 року, авторства Аркадіуша Клечевського, який також походив з Куяв. Кароль Местенхаузер також згадував про куяв'як у своєму підручнику, але в цьому випадку куяв'як був описаний у поєднанні з обереком. В цей час куяв'як все частіше почав з'являтись на балах, хоча все ще набагато рідше, ніж мазур чи краков'як. Незадовго до спалаху Першої світової війни куяв'як почав зникати з програм «танцювальних вечорів» та з публікацій.