Profesně je k roku 1989 uváděn jako odborný asistent Právnické fakulty Univerzity Karlovy, bytem Nymburk. V prosinci 1989 zasedl v rámci procesu kooptací do Federálního shromáždění po sametové revoluci do Sněmovny lidu (volební obvod č. 26 – Nymburk, Středočeský kraj) jako poslanec za KSČ reprezentující novou garnituru nezatíženou normalizační politickou aktivitou. Mandát obhájil ve volbách roku 1990, nyní již za federalizovanou KSČM. Během volebního období opustil komunistickou stranu a byl pak nezařazeným poslancem. Ve Federálním shromáždění setrval do konce funkčního období, tedy do voleb roku 1992. V parlamentu stal členem Komise pro objasnění událostí 17. listopadu a Komise pro odsun sovětských vojsk. Do roku 1992 byl členem ústavněprávního výboru a místopředsedou výboru imunitního. V rámci těchto funkcí se podílel na přípravě četných zákonů i ústavních zákonů.  Hlasoval jako jediný komunista pro to, aby se majetek KSČ vrátil zpět lidu. Později se profiloval jako právník.