Nedlouho po vítězství nad Peršany zasáhla pomalu se zotavující východořímskou říši expanze Arabů sjednocených pod praporem islámu, jejíž začátek je některými moderními historiky vnímán jako definitivní završení antiky. V roce 636 byli Římané drtivě poraženi Araby v bitvě u Jarmúku. Protože říši chyběly po vyčerpávající válce s Peršany zdroje k dalšímu odporu, ztratila do roku 642 všechny své východní provincie s výjimkou Anatolie. Moc východořímské říše se následkem toho omezovala na arabskými nájezdy vytrvale drancovanou Malou Asii, zbývající državy v Itálii, hlavní město Konstantinopol se zázemím v Thrákii a některé ostrovy a opevněná sídla v Řecku. K podstatným změnám došlo i v charakteru státu a společnosti: za Herakleia zesílily grecizační tendence v administrativě a vojsku, latina přestala být již za perské války používána jako úřední jazyk. Ke svému konci tím dospěla pozdně-antická římská říše, jejíž místo od tohoto okamžiku zaujímala středověká Byzanc, uchovávající řecko-římské a křesťanské dědictví až do roku 1453.