Италија је од 1918. до 1941. године била највећа спољнополитичка претња постојању Југославије и од свих југословенских суседа је имала према њој највеће империјалистичке интересе. Италија на Париској мировној конференцији није добила територије обећане Лондонским споразумом зарад њеног учествовања у Првом светском рату и зато је спонзорисала сваки антијугословенски покрет, од црногорских сепаратиста па све до усташа. Италија је, као и Аустроугарска, још у време Првог балканског рата и Скадарске кризе имала империјалистичке планове у Албанији. Она је Тиранским споразумима из 1926. и 1927. наметнула свој протекторат у Албанији, а у априлу 1939. је окупирала и прикључила је италијанској круни. Тако је граница између Југославије и Италије била силно увећана.