Han vandret i de orleanistiske salongene, men til tross for forbindelsene med de sistnevnte og legitmistiske kretsene var han likevel ingen beundrer av dynastiet eller av Ludvig Filip I av Frankrike, og februarrevolusjonen i 1848 var ham ganske likegyldig. Junirevolusjonen innga ham derimot en redsel for kulturen og den borgerlige ordningen og førte ham inn blant Napoléons tilhengere.