Бруно проби във Формула 1, след като изкара два сезона във Формула 2, като състезател за Макларън в няколко състезания през периода 1977 – 1978. Най-доброто финиширане бе 8-о място за ГП на Великобритания през 1978. След като стана шампион на Формула 2 същата година, Джакомели се присъедени към Аутоделта, които се готвят за завръщането на Алфа Ромео като заводски отбор за сезон 1979. Алфа участва само в четири състезания с болидите 177 и 179. В тези четири, италианеца финишира само на ГП на Франция. През следващата година отново италианския отбор имаше проблеми с надеждността на болида като Джакомели финишира само в 3 от 14-те състезания. Той обаче показа няколко признаци на представяне в квалификациите, като пол-позишъна от ГП на САЩ за 1980 бе една от върховите постижения. През 1981 отборът показа, че все пак проблемите са преодолени, макар че Джакомели не завърши в точките в седем от 15-те състезания. За радост на тима, той постигна и първия си подиум в последното състезание в Лас Вегас. За 1982 Алфа престави новия 182 като Андреа де Чезарис бе съотборник на Джакомели. Първите няколко състезания болидът отново не е толкова надежден. Във втората половина 182 показа подобрения като Джакомели финишира 5-и в Хокенхаймринг като това са единствените точки за италианеца за сезон 1982. За следващия сезон той се присъедени към британския Толеман, но Бруно често бива побеждаван от съотборника си Дерек Уорик. Последната точка за Джакомели бе 6-а позиция на ГП на Европа.