Син поручика російської армії, який загинув на російсько-турецькій війні одночасно з народженням Генрика. Навчався в дворянському училищі в Меджибожі (де подружився з Леонардом Совіньським), потім у гімназії в Кам'янці-Подільському. Дебютував у пресі з віршами в 1848 році в київській польській газеті «Зірка» (пол. Gwiazda), під псевдонімом Генрик з Бара (пол. Henryk z Baru). У тому ж році відправився до Львова, щоб взяти участь у національно-визвольному русі, вступив в Руський собор, публікувався в газеті Dnewnyk Ruskij. Потім подався до Угорщини, бажаючи брати участь у Угорської революції у військах під командуванням генерала Дембінського. Зрештою був узятий в полон російськими військами і відправлений у солдати на Кавказ, звідки з початком Кримської війни переведений до Криму. Під час битви при Альмі перейшов на бік французьких військ. Виконував обов'язки перекладача при штабі адмірала Брюан аж до закінчення воєнних дій. По закінченні війни в знак визнання його заслуг отримав призначення на французьку дипломатичну службу і з 1856 року до кінця життя працював секретарем французького консульства на Занзібарі.