El 19 de novembre del 1823, Lleó XII designà Jean de Saunhac-Belcastel bisbe d'Elna (seu vacant des de la mort d'Antoine d'Esponchez el 1801), i el bisbe començà a elegir nous responsables per a les institucions diocesanes. Trià mossèn Naudo per dirigir el Seminari Major, i aquest, per tal d'incrementar les vocacions sacerdotals, creà el 1825 un pensionat escolar a Prada de Conflent, en un antic convent de caputxins. El 10 de maig de l'any següent es posà la primera pedra d'un nou Seminari Major; però la revolució del juliol del 1830 portà un assalt brutal a les instal·lacions, que calgué reconstruir. A l'any següent, Naudo fou nomenat vicari general del bisbat.