Druhý kontinentální kongres vydal odpověď na proklamaci 6. prosince a uvedl, že zatímco oni byli vždy věrní králi, britský parlament nikdy neměl legitimní nárok na vládu nad kolonisty, neboť kolonie nebyly v britském parlamentu demokraticky zastoupeny. Kongres dále tvrdil, že je jeho povinností i nadále upozorňovat na porušování britské ústavy ze strany britského parlamentu. Dále Kongres uvedl, že pokud budou jejich příznivci ve Velké Británii potrestáni za „zvýhodňování, napomáhání nebo souhlas s americkou svobodou“, bude následovat odveta. Delegáti kongresu také uvedli, že stále doufají, že se vyhnou „pohromám občanské války“. "Proclamation of Rebellion" a "Speech from the Throne" nasměroval k nezávislosti i ty umírněné delegáty kontinentálního kongresu jako byl John Dickinson, kteří doufali, že král najde způsob, jak vyřešit spor mezi koloniemi a parlamentem. Když se ukázalo, že král není nakloněn smíru, pouto mezi koloniemi a parlamentem výrazně zesláblo. Idea prohlášení nezávislosti se stala skutečností, která vyvrcholila podepsáním Deklarace nezávislosti Spojených států dne 4. července 1776.