Hasonló bátorsággal harcolt az 1812. és 1813. évi hadjáratokban és Duroc halála után a császári palota főmarsallja lett. A tartalékhadtest élén részt vett a lützeni és bautzeni csatákban; nem bírta ugyan megakadályozni, hogy Blücher az Elbán át ne keljen, a lipcsei ütközet után azonban a visszavonulásra nézve rendkívül fontos Lindenau falut megvédte, és a Hanau mellett megvívott csata után fedezte a francia hadsereg átkelését a Rajnán. A császárt lemondása után követte Elba szigetére, és a száz nap alatt sem hagyta el. Hősiesen harcolt Waterloonál, azután Szent Ilona szigetére is elkísérte a száműzött császárt, és annak haláláig vele maradt.