1849 és 1851 között politikai metamorfózison esett át. Hugo, aki a francia főrend vikomtjaként személyes kapcsolatban állt Lajos Fülöppel, kritikával fogadta az 1848. februári forradalmat, és egyértelműen a mérsékelt köztársaságpártiakat, a közrend védőit támogatta. A februári eseményeket követően Párizs 8. kerületének polgármesterévé választották, a pótválasztásokon pedig bekerült az Alkotmányozó gyűlésbe. 1848 júniusában, amikor a kormány bezárta a Nemzeti műhelyeket, mert sokba kerültek, Párizs népe fellázadt, és barikádokat emelt. Hugo polgármesteri minőségében kormánycsapatot vezetett a Saint-Louis utcai barikád ellen, amelyet emberáldozatok árán leromboltak. Az útjukba kerülő másik barikád harcosaival megpróbált tárgyalni a vérontás elkerülése végett, de sikertelenül. A megtorlásnak ember esett áldozatul.