На 18 г. той постъпва като оберст-лейтенант в австрийската войска. След участието му в Австро-турската война той става на 9 април 1788 г. генерал-майор и на 20 август 1790 г. фелдмаршал-лейтенант. След избухването на войната против революционна Франция той участва в боевете в Нидерландия и 1796 г. в Долен Рейн. През март 1793 г. той напада под ерцхерцог Карл Австрийски в битката при Неервинден. За успеха му херцогът му дава на 23 юли 1793 г. "командирския кръст" на "Мария Терезия орден". През края на юни 1796 г., заради здавословни проблеми, той се оттегля от активната военна служба, и отива във Виена.