A principis del , l'electorat havia recuperat la prosperitat, i l'elector Frederic August I rivalitzà amb Brandenburg en el domini d'Alemanya. Convertit al catolicisme, es va enfrontar a Carles XII de Suècia en la Gran Guerra del Nord pel tron de Polònia, el que va dur a la conquesta de Saxònia pels suecs en 1706. Frederic August convertí la capital, Dresden, en una de les ciutats més belles d'Europa i va introduir en Meissen la indústria de les porcellanes. Frederic August II es va alinear amb Àustria en contra de Prússia, el que va originar els desastres de la Guerra dels Set Anys en la capitulació de Pirna, 1756, i la pèrdua del tron polonès. Saxònia va tornar a recuperar-se amb Frederic August III; l'exèrcit va passar de 18.000 a 30.000 soldats, i en general va participar de la política prussiana. Es va veure obligat a entrar en la Quarta Coalició antifrancesa durant la revolució, però després de la derrota en la Batalla de Jena (1806) contra Napoleó, concertà la pau amb França i li va ser atorgat el títol real per l'Emperador, formant-se el Regne de Saxònia.