1943-tól kezdve az angolszász bombázások súlyos károkat okoztak a városban, gondokat okozott az élelmiszer- és az energiaellátás is, súlyos problémát okozott az utcákat és csatornákat elárasztó szenny. 1944 őszén a város türelmetlenül várta a szövetségesek felszabadító hadjáratát, azonban a arhemi csata ezt meggátolta. A szövetségesek előretörését segítendő, az emigrációban élő holland kormány általános sztrájkra hívta fel a holland vasutasokat 1944 októberében, amelynek a városban lévők is eleget tettek. Ez súlyos áruhiányt idézett elő, novemberre már 1000 KJ alá csökkent egy felnőtt átlagos napi adagja a városban. Különösen a nyugati területek – így Amszterdam is – voltak érintettek az éhínségben (hollandul: "Hongerwinter", magyarul: téli éhínség). A pontos áldozatok száma a mai napig nem ismert, azt nagyjából és fő közé teszik a kutatók, elsősorban a nyugati területeken. A várost csak 1945. május 5-én foglalták el a szövetségesek, az egyik utolsó jelentős városként Európában.