Od vzniku Manehtova členění, které je samo nejspíše v souladu s dávnou egyptskou tradicí, jsou dějiny starověkého Egypta obvykle členěny na kratší časové úseky – dynastie a v jejich rámci dále na období vlád jednotlivých panovníků. Egyptologie tento postup převzala – překonává jím nejistotu absolutní chronologie a nahrazuje ji relativní posloupností dynastií a králů s počtem let jejich panování. Dějepisci 19. století navíc vedle toho do egyptské chronologie zavedli rozčlenění na tzv. „říše“ (Starou, Střední a Novou), jakási období prosperity a mocenského vzestupu, a tzv. „přechodné doby“ (První, Druhá a Třetí) jako období úpadku po „říších“ následující. Řazení jednotlivých dynastií do těchto epoch je ovšem zejména od 2. poloviny 20. století předmětem odborných diskusí.