Генерал Щойбен командва 11-а армия и по време на септемврийското съюзническо настъпление на Македонския фронт, което започва с тежкото и оказало се решаващо поражение при Добро поле. Въпреки положените усилия генералът не успява да спре отстъплението на неразбитата част от войските си и загубата на редица стратегически позиции и населени места, което довежда и до капитулацията на България на 29 септември. След тази дата фон Щойбен се оказва в още по-тежко положение и е практически лишен от пехотната част на армията си. Пристигащите австрийски и германски подкрепления му помагат да изгради към 15 октомври една сила от шест слаби дивизии, състоящи се от 33200 пушки, 620 саби и 356 оръдия в 61,5 батальона, 7 ескадрона и 81 батареи.. С тези сили и изправен пред значително превъзхождащ го противник, фон Щойбен има възможност единствено да продължи отстъплението с бой, докато в самия край на войната войските не се прехвърлят на север от Дунав в Унгария. Генералът и армията му успяват да напуснат Унгария, като избягват интерниране.