František Mertl měl po návratu z Itálie zákaz cestovat, ale v roce 1958 se mu podařilo připojit k zájezdu studentů Akademie do NDR. Při zastávce v Berlíně se vmísil do skupiny dělníků u Braniborské brány a přešel s nimi do britského sektoru v Západním Berlíně. Strávil dva měsíce v utečeneckých táborech, ale nakonec utekl, přešel pěšky hranice do Francie a vlakem docestoval do Nice, kde žila Jacqueline. Když se přihlásil na úřadě, narazil náhodou na Francouze, který bojoval s jeho otcem u Dunkerque. Spolu se zárukou rodičů Jacqueline to pomohlo ke získání nových dokladů. V Československu se státní orgány pomstily rodině – otec ztratil zaměstnání a StB se ho nevybíravým nátlakem pokoušela přinutit ke spolupráci, bratrovi přerušili studia na vysoké škole. František Mertl se roku 1959 ve Francii oženil a se svou ženou Jacqueline má syna Pierra (* 1960) a dceru Catherine (* 1961). Rodina Jacqueline sdílela podobně dramatický osud jako František Mertl – po ukončení Alžírské války za nezávislost byli roku 1962 spolu s ostatními Francouzi její rodiče a bratr vyhnáni z domova. Proto si celá rodina vybudovala nový dům ve Vence, jehož součástí se stal i malířský ateliér.