Nasser var tveksam till en union. I teorin var det ju detta han hade kämpat för men de praktiska problemen hade knappast en enkel lösning. Att förstatliga de utländska oljebolag som var verksamma i Irak skulle få Suezkrisen att framstå som en västanfläkt. Det fanns också taktiska invändningar – om Baathpartiet i de två länderna blev det dominerande politiska partiet skulle Egypten hamna i underläge. Samtalen slutade med en vag resolution att målet var en federal stat med gemensamt parlament och en president. Planerna fick ett hastigt slut när fraktionsstrider i den syriska regimen ledde till att proegyptiska officerare rensades ut och ersattes med radikala baathpartister. Den 18 juli försökte moderata baathpartister som stödde union med Egypten göra en kupp men misslyckades och general Amin Hafez avrättade 27 misstänkta upprorsmakare. Den 22 juli förklarade Nasser att det syriska Baathpartiet bestod av fascister, opportunister och upprorsmakare och att Egypten inte längre ansåg sig bunden av unionsplanerna.