Apja Lázár Benedek, Alsó-Fehér vármegye főispánja, anyja gróf Bethlen Mária kereszteshölgy. Lázár Kálmán Nagyenyedi középiskolai éveit követően 1846–1848-ban jogi tanulmányokat végzett Kolozsváron, majd 1848 szeptemberében önkéntesként csatlakozott a szabadságharchoz. Először a Pesten Perczel Mór által szervezett Zrínyi-szabadcsapat közhonvédja volt, majd október 12-én a Zomborban Zákó István parancsnoksága alatt megalakuló 34. honvédzászlóalj főhadnagya lett. Alakulata a felső-tiszai hadtest, a későbbi I. hadtest kötelékében került. Lázár Kálmánt főhadnaggyá, majd 1849. február 1-jén századossá léptették elő. Április végétől vezérkari segédtisztként szolgált Henryk Dembiński altábornagy mellett a felső-magyarországi hadseregben. A világosi fegyverletételt követően az Oszmán Birodalomba, a ma Bulgáriában lévő Vidin városába menekült, de a hatósági felszólításnak eleget téve már 1849 októberében hazatért. Háromhetes vizsgálati fogság után birtoka rendbetételével foglalkozott és gazdálkodott, valamint törökországi emlékiratai megírásán dolgozott. Könyve 1850-es megjelenését követően letartóztatták, és néhány hónapig a gyulafehérvári várbörtönben sínylődött.