Tanulmányait Pesten kezdte a piaristáknál. A jogot szintén Pesten, az utolsó évét pedig a pécsi jogakadémián végezte. 1842-ben mint önkéntes belépett a császári hadseregbe tiszthelyettesi ranggal és ott szolgált 1843-ig. A szabadságharcban is részt vett. Mint Coburg huszárhadnagy lépett a honvédek közé. Rövid idő alatt főhadnaggyá léptették elő. Ott volt a kápolnai csatában és a szikszói ütközetekben. Az utóbbiban egy ágyúgolyó a mellkasát súrolta, ami miatt kénytelen volt még 1849 elején leszerelni. 1865-ig visszavonulva élt birtokain. Az alkotmányos rend visszaállítása után elfogadta simontornyai szolgabíróvá történt megválasztatását. Erről az állásáról azonban hamarosan lemondott. Tolna megye közügyeiben, mint megyebizottsági tag tevékenyen részt vett. 1878-ban és 1882-ben megválasztották Pincehelyen országgyűlési képviselőnek, utóbb Perczel Béla helyébe pártonkívüli programmal. 1887-től ugyanezt a kerületet képviselte függetlenségi programmal.