מצב החירום בוטל באוגוסט, לרגל כינון המלוכה החוקתית. דנטון והאחרים שבו מהגלות ומהמחתרת. כשהתגלה עומק הפער בין המלך לפייאנטים והציבור איבד בו כל אמון, נהנו הקורדליירים מפריחה מחודשת והשפעה הולכת וגוברת, במיוחד לאחר פתיחת מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה שדחקה את המפה הפוליטית שמאלה במהירות. ב-20 ביוני 1792 מילאו תפקיד חשוב בהפגנה בארמון הטווילרי בדרישה להשיב את השרים הז'ירונדינים שהמלך פיטר. הכרזת ברונסוויק והשכנוע בכך שלה פאייט בוגד דחפו את פריז מעבר לקצה. דנטון התעלם מהחוק והעביר את אספת רובע תיאטר פרנסז בראשותו למצב של כינוס מתמיד; הוא דרבן את גיוס והתססת המוני הסנקילוטים ויצר קשרים עם גדודי המתנדבים שנהרו לעיר מהפרובינציה לקראת יום השנה לבסטיליה. הוא היה השחקן הבולט בהפיכת ה-10 באוגוסט 1792 שהפילה את המלך ושמה אותו במעצר, והקורדליירים הפכו באחת למרכיב בקואליציית המונטניארדים החדשה שנטלה את השלטון. דנטון ומארה, אנשי השוליים לשעבר, היו שניים משלושת ה"טריומווירים" שניהלו למעשה את צרפת לצד רובספייר.