I mars 1921 utbröt strejker i Petrograd och arbetare tog sig ut på gatorna för att kräva bättre matransoner och större självständighet åt fackföreningarna. Goldman och Berkman kände ett ansvar för att stödja strejkarna, och sade: "Att förbli tyst nu är omöjligt, till och med brottsligt." Oroligheterna spred sig till hamnstaden Kronstadt, där ett militärt svar beordrades. I de efterföljande striderna dog sexhundra sjömän, tvåtusen arresterades, och tusentals sovjetsoldater dog. Efter dessa händelser bestämde sig Goldman och Berkman för att det inte fanns någon framtid för dem i landet. Hon skrev: "Vi blir allt mer övertygade om att det inte finns någonting vi kan göra här. Och eftersom vi inte kan uthärda detta inaktiva liv mycket längre, har vi bestämt oss för att lämna landet." I december 1921 lämnade de landet och reste till Lettlands huvudstad Riga. USA:s ombudsman i staden ringde upp politikerna i Washington, som i sin tur började söka efter information om paret hos andra regeringar.