A poc a poc, l'economia del país s'esgotava i quedava clar que Bulgària no estava preparada per suportar una llarga guerra. No hi havia prou munició, roba i menjar per als soldats, i la creixent pressió de l'Entesa provocava grans pèrdues de força vital, tot i que els búlgars encara mantenien les seves posicions a Macedònia i Romania. La situació s'agreujà al setembre de 1918], quan les forces aliades varen fer una ruptura a Dobro Pole, que fou també el motiu de la revolta de Vladàia. Els soldats búlgars es negaren a lluitar, es rebel·laren i es retiraren, i arribaren fins a la capital en la seva protesta. El motiu d'aquesta rebel·lia és l'economia del país. L'exèrcit es veia obligat a viure de racions extremadament miserables. Quan els soldats tornaven del front, esparracats, mutilats, ferits i despatxats, va néixer la idea d'aixecar-se a Sofia. La rebel·lió fou sufocada, el que marca en realitat el començament del final de la guerra per a Bulgària. El rei Ferran I abdicà.