Vůdčími osobnostmi „nového“ Malého divadla byli v 60. letech režiséři Josef Krofta, Ladislav Dvořák, Ivan Pilný, Antonín Bašta a výtvarník Lubor Friedrich. Svou činnost poprvé divadlo rozšiřuje za hranice Čech (v letech 1967–1968 působí na pařížském předměstí Colombes, kde se hrálo celkem 42 představení). Profil divadla v 70. letech tvořily inscenace Jiřího Středy (Mauglí), Milana Tomáška (Bleděmodrý Petr) i Jana Kačera (Zlatovláska v dramatizaci Josefa Kainara). Přelom 70. a 80. let znamenal soustředění na tvorbu pro nejmenší. Společenský převrat v roce 1989 přinesl změnu statutu a od 1. ledna 1991 se Malé divadlo pod vedením Václava Martince transformovalo jako Divadlo M.