Відомими є збережені документи про місцеві вибори 1937 року де солтисом (старостою) села Чорні Лози обрано було Шафранського Броніслава, поляка за національністю, вступив на посаду 19 жовтня 1937 року. Підсолтисом (підстаростою) було обрано Трохимчука Григорія, українця за національністю, в тому ж році. Багато мешканців села працювали на Бабино-Томахівському цукрозаводі, що належав у 1920-30х роках компанії "LUDWIK TUCZEK S-ka". Повз село курсували автобуси сполученням Рівне-Гоща-Корець, Рівне-Межиричі (нині Великі Межиричі) Рівне-Бабин-Бугрин. Також деякі мешканці Чорних Лоз (української національності) брали активну участь у просвітянській діяльності, будучи членами "Просвітянської хати" в Бабині, що була заснована тут 4 січня 1934 року.З початком радянсько-німецької війни в 1941 році поблизу сіл Чорні Лози, Бабин та Дмитрівка відбувся епізод однієї з найбільших танкових битв по лінії Луцьк-Дубно-Броди (23-29 червня 1941р). Під час танкової битви в червні 1941р в Чорних Лозах згоріло декілька будинків. Починаючи з цього періоду село починає зазнавати постійних руйнувань та занепадає. З появою в місцевому лісі червоних партизанів, яких десантували сюди радянські спецпідрозділи НКВС у вересні 1941р., почалися репресії німецької окупаційної влади, адже за одного вбитого партизанами солдата Вермахту розстрілювали 10 цивільних місцевих мешканців. Таких випадків за 1941-1942рр у сусідньому Бабині було декілька. В лютому 1944 року з поверненням сюди частин Червоної Армії та радянської окупаційної влади настає новий епізод протистояння між ними та місцевим населенням, що масово вступало до лав УПА, адже вже мали досвід співіснування з більшовицьким режимом в 1939-1941 роках. До 1945 року в Чорних Лозах майже не лишилось вцілілих будинків. Мешканці, що лишилися були розселилися по сусіднім селам.