În aceeași zi, Pius al IX-lea l-a numit pe contele , fost ambasador francez al guvernului Guizot la Sfântul Scaun, ca șef al guvernului. Rossi rămăsese la Roma, după Revoluția Franceză din 1848, când a fost înlocuit de ducele numit de Lamartine, ministrul afacerilor externe. El și-a asumat și rolurile de ministru de interne, politică și finanțe. Rossi era în favoarea sistemului constituțional, dar se opunea unui război național. Clerul înalt și conservatorii îl considerau revoluționar și periculos; poporul și radicalii îl considerau reacționar, apărător al puterii absolute; în timp ce liberalii și moderații, susținătorii săi naturali, nu-și doreau să colaboreze cu el.