Після цього Мауро зіграв у чемпіонаті Південної Америки 1956 року в Уругваї, зайнявши четверте місце, а до чемпіонату світу 1958 року у Швеції Мауро Рамос вже став ідолом «Сан-Паулу», продовжуючи показувати чудову гру і перебуваючи в чудовій спортивній формі. Це не могли не помітити в керівництві бразильського футболу, знову запросивши Мауро на чемпіонат світу. Проте і в Швеції Рамос провів увесь турнір на лаві запасних, вигравши перший у своїй кар'єрі титул чемпіона світу. Головними стовпами оборони тоді були Ілдералду Белліні і Орландо Песанья. Обидва — гравці «Васко да Гама» з Ріо-де-Жанейро.