Найдавнішою з належних до цієї групи пам'яток вважається «Літописець великих князів литовських». Його почали складати наприкінці XIV століття й продовжували вносити до нього записи до 20-х років XV ст., завершили 1428—1430. У ньому зафіксовані події з історії Великого князівства Литовського від смерті великого князя Гедиміна до смерті великого князя Вітовта. Він містить дані й про українські землі, про Київське князівство та Поділля. Зокрема, про минуле Поділля йдеться в розміщеній у ньому повісті «О Подольской землі». У ній висвітлюються події, починаючи від 1360-х рр. (з визволення цієї землі від ординського панування великим князем литов. Ольгердом унаслідок перемоги в Синьоводській битві 1362 року) і до початку 1430-х рр. Розповідається й про передачу Поділля в уділ князю Коріяту Гедиміновичу та його нащадкам, про їхню військову та містобудівну діяльність. Обґрунтовуються права литовських великих князів на Поділля (на ці землі претендувало тоді також польське королівство), а також справедливість боротьби православних феодалів Великого князівства на чолі зі Свидригайлом (як під час перебування останнього на великокнязівському престолі 1430—1432, так і пізніше — 1432—1440) проти Польщі і католицької частини пануючої еліти Литовсько-Руської держави.