Az 1848-as pesti forradalmi ifjak köréhez tartozó Oroszhegyi Józsa emlékezetét az utódokban elsősorban Jókai Mór visszaemlékezései ("Életemből", "Az én kortársaim"), valamint a nem sokkal később Bukarestbe került Koós Ferenc emlékiratai "(Életem és emlékeim)" tartották életben. Jókai az egykori forradalmi kormánybiztos, a "Pesti Gerillacsapat" megszervezője és őrnagya, a halálra, majd 10 évi nehéz börtönre ítélt és Josefstadtban raboskodó orvos 1849 tavaszi felvidéki hősiességét köszöntötte lelkes cikkben ("Oroszhegyi Józsa." Esti Lapok, 1849. március 17.), s "Enyém, tied, övé" c. regényében is megörökítette. Császári kegyelemmel szabadulva 1856-ban előbb Abrudbányán orvos, majd átkelve a Kárpátokon megannyi 1848-as magyar forradalmár útján, Bukarestben, Râmnicu Săratban, majd Foksányban teljesített orvosi szolgálatot. 1860-ban szerkesztője volt a Bukaresti Magyar Közlönynek is.