Она и њен муж, који је био један од омиљених професора на Медицинском факултету и кога су студенти називали „студентском мајком“, били су веома богати и пошто нису имали деце били су добротвори даровитих уметника и сиромашних студената. Најпре су помагали младе даровите уметнике — сликаре, вајаре, песнике, међу којима је најпознатији био Сретен Стојановић. Криста је учествовала у изградњи уметничког Павиљона „Цвијета Зузорић“, на Калемегдану и касније у раду Друштва пријатеља уметности „Цвијета Зузорић”, који је израстао у централну уметничку установу у Београду — била је председница управе овог Друштва од октобра 1938. године. Њихова кућа у улици Страхињића бана, која је страдала у шестоаприлском бомбардовању Београда, 1941. године, била је украшена рељефом и скулптурама Стретена Стојановића, Томе Росандића, Лојза Долинара, Петра Палавичинија и др. Такође у кући се налазио велики број уметничких слика, најзначајнијих југословенских сликара тога доба.