Јован је рођен у Црепаји, у Банату, тада у Војној граници, 1821. године. Родитељи су му били: Дамјан Стефановић граничарски наредник и Марија Поповић родом из Борче. Остао је без мајке у трећој години живота, а без оца - у 13-ој години. Чим је муком завршио српску и немачку школу, пријавио се код фелдмаршаллајтанта Михаљевића. Измолио је да буде примљен - премештен у његову 59. регулашку регименту, као кадет 1839. године. Прве године војничке службе, бавио се као члан комисије, инжињерским проучавањима мерењима по граду Темишвару. Са региментом се премештао по царевини, док 1842. године није упознао у Прагу и побратимио се са познатим књижевником Љубомиром Ненадовићем. После положеног испита у Грацу 1847. године ушао је у генералски штаб у Бечу. За време Мађарске буне активни је учесник српског покрета, истакао се у много битака, нарочито код места Вилова у Бачкој. Након тог рата (1850) служио је као капетан у Пешачкој регименти војводе Велингтона, број 72, стациониран у Брегенцу. Године 1853. је милошћу царевом и по статуту Леополдовог ордена III степена, произведен у аустријско витештво са предикатом От Вилова. Био је носилац и часног крста за заслуге и почасни члан друштва маршала Радецког.