Доктор філологічних наук Діана Кобленкова у своїй роботі зазначає відмінність між ранньою творчістю Ліндгрен і роботами 70-х років, коли автор встигла «розчаруватися в практиці соціальних реформ», незмінно пов'язаних з насильством. Хоча спочатку в повістях Ліндгрен домінували ініціативні і сильні персонажі, а сама творчість «руйнувала літературний і етичний канон», згодом у ньому стали переважати «елементи християнської етики». Основним конфліктом в повісті Кобленкова виділяє етичний, пов'язаний з ідеєю про непротивлення злу насильством, а сам твір відносить до «християнського сентименталізму», характеризуючи при цьому його сприйняття як «християнської „педагогічної поеми“,» з елементами роману виховання. Багато критиків відзначали наявність в книзі політичної риторики 70-х, а образ Урвара між тим письменник Йенс Андерсен порівняв з Че Геварою. Політичний підтекст, на думку Кобленкової, відносить у числі іншого повість в ряди "«дорослих творів» «соціального обурення»". Тернквіст у своїй роботі також відзначив велике число політично-спрямованих інтерпретацій окремих персонажів і сюжету загалом, у тому числі ніби присутні в книзі алюзії на Берлінську стіну, на події у В'єтнамі або в Індії, на протистояння Сходу і Заходу. Тим не менш, на його думку такого роду інтерпретації є надуманими, за винятком лише можливо знайшовшого місце в сюжеті відбиття авторського відношення до будь-якої диктатури в цілому.