Espanya, tant a la seva configuració territorial com a la definició de la seva entitat estatal, no va arribar a presentar un aspecte semblant a l'actual fins a la mort del rei Carles II: amb ella es va produir l'extinció dels Dinastia dels Habsburg de Madrid, l'ascensió de Felip V i la inauguració de la dinastia Borbó i les seves reformes. L'àrea política referida -sobretot en la seva percepció exterior- com a Espanya era, de fet, la unió, en la persona del rei, de diverses entitats polítiques sortides de l'edat mitjana. La transcendència del matrimoni entre Ferran II d'Aragó i Isabel I de Castella l'any 1469 i les personalitats d'aquests reis van tenir molt a veure amb això, encara que també hi va intervenir l'atzar, que va anar frustrant alguns dels seus projectes i va fer triomfar d'altres. No havia estat l'única opció considerada, ja que era possible igualment una unió de Castella amb Portugal, bé sense Aragó (en cas d'haver triomfat la seva neboda Joana la Beltraneja en la Guerra de Successió de Castella) o bé amb ell (en cas d'haver sobreviscut el seu net, el príncep Miquel da Paz).