No fou fins al final del , amb l'arribada de les tropes napoleòniques a la península, que començà a difondre's a estrats cada cop més amplis de població un sentiment nacional italià, percebudes fins llavors només per un petit cercle d'intel·lectuals, aristòcrates i burgesos ja exposats a les idees de la Il·lustració, que havia trobat a Nàpols el seu principal centre d'estudi acadèmic. Un herència encara ben present dona testimoniatge de la influència "francesa" és donada per l'origen de la bandera italiana, inicialment adoptada a la petita i efímera república creada per Napoleó Bonaparte a la Itàlia centre septentrional i, convertida així en bandera nacional italiana; sempre es remunta a Napoleó la primera moneda amb la paraula "Itàlia": es tracta del napoleó d'or de 20 francs encunyat el 1801 per la República Subalpina per celebrar la victòria a la Batalla de Marengo que porta les paraules: "L'Italie délivrée à Marengo" (Itàlia alliberada a Marengo).