Постепенно и против този крал се създава опозиция. Тя се ръководи от поета Алфонс дьо Ламартин, историка Жул Мишле и социалиста Луи Блан. За да избегне забраната за обществени събрания, тя организира серия банкети, на които всъщност се държат политически речи. Тя излиза с конкретни предложения за реформи, но възрастният крал ги отхвърля. На 22 февруари 1848 г. вестник „Насионал“ призовава всички недоволни да излязат на улиците и така започва Февруарската революция. В нея интересите на буржоазията и бедните слоеве се разминават: когато кралят сменя премиера Гизо, богатите граждани са доволни, но бедните искат република. Луи-Филип абдикира без съпротива и на 25 февруари е обявена Втората република. Тя просъществува кратко, тъй като се ръководи от журналисти и поети без политически опит и с твърде различни виждания.