Szarka András és Koncz Mária, közrendű birtokosok fia. Tanult Máramarosszigeten, Szatmárnémetin és Debrecenben, ahol mint hittanhallgató gimnáziumi osztály tanításával volt megbízva. Az 1848–49-es szabadságharcban részt vett, Erdélyben Bem József táborában szolgált mint tüzér, több sebet kapott, így az 1849-es debreceni csatában bal szemét vesztette el és kapitányi ranggal távozott. 1850-ben a nagykállói gimnáziumhoz igazgató-tanárnak választották; innét 1852. október 1-jén a máramarosszigeti líceumhoz ment tanárnak, mely állását az 1850-es évek végén ugyanott a lelkészivel cserélte fel. Nyugalomba lépett 1889 elején. Elnöke volt a máramaros-tályéki református pap-tanítóegyesületnek 1878-tól 1888-ig.