Починаючи з 1906 року після Великого Каліфорнійського землетрусу в штаті Каліфорнія (США) відзначено збільшення кількості тварин, що хворіли з ураженням очей і виникненням лімфаденіту. У 1910 році працівник Каліфорнійської протичумної станції Д. В. Маккой звернув увагу на чумоподібні бубони (великі лімфаденіти) у місцевих ховрахів, що жили поблизу . Спроби відокремити від цих тварин чумний мікроб не були успішними, але після ретельної праці у 1911 році Маккою і Ч. Чепіну вдалося виявити відмінний від чумної палички мікроорганізм, названий ними "Bacterium tularensis". В 1914 році було встановлено, що цей збудник здатний уражати людей. У 1925 р. Х. Охара в Японії виділив того ж самого мікроба, а пізніше американський вчений Е. Френсіс встановив їхню ідентичність і повідомив, що інфекційна хвороба, що отримала назву туляремії, передається людині від гризунів та комах. Ім'я цього дослідника було увічнене у родовій назві мікроба ("Francisella") і одному з синонімів туляремії (хвороба Френсіса).