У серпні 1941 року Євмен Доломан був мобілізований Устинівським райвійськкоматом на війну. Відступав на схід, брав участь у спорудженні укріплень в прифронтовому тилу, а з грудня 1941 року працював на будівництві танкового заводу в Челябінську. У березні 1943 року, через Жовтневий райвійськкомат Челябінської області, записався добровольцем до 10-го Уральського добровольчого танкового корпусу, що формувався на Уралі, та в складі 244-ї (63-ї гвардійської) танкової бригади цього корпусу з липня 1943 року воював на Брянському, потім на 1-му Українському, фронті. Спочатку був рядовим, навідником мінометної обслуги, згодом замінив загиблого комсорга моторизованого батальйону та в званні гвардії старшини був затверджений на цій посаді. Член ВКП(б) (КПРС) з 1944 року. В кінці 1944 року був переведений в політвідділ 62-ї гвардійської танкової бригади, підвищений в військовому званні до гвардії старшого лейтенанта. Брав участь у битві на Курській дузі, у визволенні Кам'янця-Подільського, Львова, Варшави, Праги, у форсуванні Одра, Шпрее, в штурмі Берліна. Був поранений, нагороджений трьома бойовими орденами та медаллю «За відвагу». З армії звільнився в 1951 році, маючи звання капітана.