Viaceré mozaiky z justiniánskeho obdobia sa nachádzajú na východe v Palestíne, Gaze a Sýrii. Veľkým centrom byzantského umenia na východe bol najmä kláštor sv. Kataríny na vrchu Sinaj, ktorý do dnes zachováva niektoré mozaiky. Z roku 540 pochádza mozaika Premenenia Pána Pomerne zachovaná je tzv. Madabská mapa, ktorá zobrazuje Svätú zem. Mapa v súčasnosti obsahuje 750 000 mramorových kociek, čo asi tretina z pôvodného diela. Zobrazuje územie od libanonského Týru po egyptskú deltu. Významné miesta sú označené gréckou inskripciu. Byzantské mozaiky sa nachádzajú aj v ruinách vyhoreného kresťanského chrámu v galilejskom Hippos. Farebné mozaiky tu zobrazujú Kristovo zázračné rozmnoženie rýb. Niektoré mozaiky vznikali preto aby poskytli informácie o určitých miestach, či ich datácii alebo o ich donoroch. Sú preto menej vizuálne významné a ich hodnota tkvie skôr v podanej informácii. Mozaiky ale zdobili aj chrámy vystavané nad miestami spojenými so životom Krista. Po páde levantských území do arabských rúk po bitke pri rieke Jarmúk sa však hlavné ťažisko presunulo do centrálnej časti Byzancie. Zachované mladšie mozaiky z tohto obdobia sa nachádzajú na Cypre. Ide o výzdoby chrámových apsíd v Panagia Angeloktistos a Panagia Kanakaria. Zobrazujú Madonu s dieťaťom, typovo vychádzajú z neznámeho, možno sýrskeho vzoru.