Rudolfs raseri kogte over, da han igen blev hvervet i januar 1943 som en del af et samlet mobiliseringsprogram. Senere udtrykte han, til de amerikanske Puma-distributører, troen på, at han uretfærdigt blev tilbagehvervet for at få sin bror "frigivet til fabrikken" i 1942, og hævdede, at han for sin egen øjeblikkelige værnepligning måtte "takke min bror og hans [nazistiske] parti venner ... " Rudolf, der blev stationeret i Tuschin i april 1943, skrev til sin bror: "Jeg vil ikke tøve med at søge lukningen af fabrikken, så du bliver tvunget til at blive hvervet, og få mulighed for at spille leder og, som en førsteklasses sportsmand, at bære en pistol." Seks måneder senere blev fabrikken faktisk lukket, men som en del af Det trejde riges "Totaler Krieg - Kürzester Krieg"-kampagne, hvoraf en del involverede konvertering af al industri til militær produktion. Rudolf var på orlov på tidspunktet for nedlukning og havde til hensigt at tage noget af læderbeholdningen til senere brug. Bedrøvet over at finde ud af, at Adi allerede havde gjort det, fordømte han sin bror til "Kreisleitung" ("partiledere" på amtniveau) ifølge Kathe, der behandlede hendes mand "på den mest nedslående måde."