El març de 1813 assumeix el comandament del IV cos de la Grande Armée i dirigeix el centre a la batalla de Lützen i a la batalla de Bautzen. És enviat, amb poders il·limitats, al sud de França per tal d'intentar reparar el mal sofert en la gran derrota de la Batalla de Vitòria. En aquesta campanya Soult demostra el seu talent com a general, malgrat que fou vençut repetidament per les tropes comandades per Arthur Wellesley de Wellington. Les seves últimes ofensives a Espanya són rebutjades per Wellington en la batalla de Sorauren i pel general Manuel Alberto Freire Andrade Armijo a la Batalla de San Marcial. L'exèrcit de Soult és perseguit péls aliats dins de frança on lliura les batalles del Nivelle, Nive i Orthez, abans de batre's amb Wellington en una sagnant batalla final a Tolosa el 1814.