Narodil se roku 1780 v měšťanské rodině v Gorici, kde absolvoval gymnázium a od roku 1796 studoval na Vídeňské univerzitě. V roce 1797 se dobrovolně přihlásil spolu s dalšími studenty do armády v rámci mobilizace sil proti Napoleonovi. Poté, co byl uzavřen Mír v Campo Formio, se vrátil ke studiím a nastoupil na inženýrskou akademii. Po obnovení napoleonských válek nastoupil roku 1799 opět do armády jako podporučík v pěším regimentu arcivévody Josefa číslo 63, který byl umístěn v Rivoli. Zúčastnil se mnohých bitev v severní Itálii. Byl povýšen na nadporučíka. Roku 1805 byl jmenován hejtmanem v generálním štábu. V bitvě u města Caldiero byl těžce raněn. Léčil se v Benátkách, pak v Gorici. Poté, co se uzdravil, nastoupil do válečného archivu, kde se podílel na zaznamenání bitev z napoleonských válek, zejména bitvy u Marenga. V roce 1808 ho Maxmilián Josef Rakouský-Este povolal na post organizátora budování zeměbrany v Horních a Dolních Rakousích. Opět se účastnil bojů, mj. bitvy u Řezna, tehdy už v hodnosti majora. Po pádu Vídně byl povýšen na nadporučíka. Z aktivní služby odešel roku 1816. V roce 1818 se usadil v rodné Gorici. Roku 1821 mu na Lublaňském kongresu Svaté aliance nabídl vévoda František IV. Modenský, aby pomohl s výstavbou vojenské akademie v Modeně. Za svou pomoc byl pak povýšen do stavu modenských šlechticů. Nadále se věnoval správě svého statku. Byl členem několika zemských zemědělských společnosti. Byl odborníkem na hydrauliku a zeměměřičství. V roce 1836 by povolán do Terstu, aby tam poradil s řešením zásobování vodou. Zabýval se též výzkumem vhodné trasy pro železniční spojení mezi Terstem a Vídní.