1241-től a lovagok nagymestere lett, Türingiai Konrádot követve. Már mindjárt uralkodása elején az Északnyugat-Oroszország elleni háborúban vett részt és főparancsnoka volt annak a német lovagokból, kardtestvérekből, észtekből és dánokból álló seregnek, ami 1242 tavaszán Novgorod meghódítására indult. A hadjárat tragédiával végződött: a Csúd-tavon, amely ekkor még mindig be volt fagyva, megütközött egy jóval nagyobb orosz sereggel. A körülkerített lovagok alatt beszakadt a jég, és sokan a tóba fulladtak. Az életben maradt lovagokat az oroszok kivégezték.