Током Другог светског рата Добропољчани су се великом већином борили на страни партизана па је село два пута спаљивано. Први пут од стране Италијана, у пратњи четника, а други пут од стране усташа из Лишана. Споменик палим борцима је уништен након 1995. када је и по трећи пут у 20. веку село спаљено. Обнова уништених кућа почела је тек 2004. године. За време постојања РСК у селу је убијено 6 цивила хрватске националности, Ивковића, иако су били лојални српским властима. Након „Олује“ у селу је убијено или се води као нестало 4 цивила српске националности старије животне доби. Комунисти су дуго ово село држали заосталим, па је, иако се борило против нацизма за разлику од данашњег средишта општине, први пут електрификовано тек пред крај седамдесетих када је и изграђен асфалтни пут кроз село, уз значајан допринос мештана, за разлику од данашњег средишта општине.