Грчко уништење је тада спасило активније мешање европских сила . Портини уступци Русији омогућили су јој да одлучније одбије британски предлог за посредовање у грчком питању и одлуке Петроградског протокола . 6. јула 1827. године, Лондонским уговором, руска и енглеска влада придобиле су за себе и Француску, која се мало занимала питањем и трудила да споразумно ради са Енглеском . Грчка влада, којој је остало само 16 пијастра и ни мало барута, прихватила је предлог три силе за склапање мира, али султан га је, четрнаест пута, одбацио . То је резултирало слањем заједничке ратне флоте, не да ратује са Хусревом, него да заустави транспорт турских трупа морем и да примора египатску флоту, да се повуче. Овај догађај је кулминирао битком код Наваринског залива, 20. октобра 1827. године, где је блокирана османско-египатска флота, која је прва напала, била и потпуно спаљена, а Ибрахим-паша је, потучен до ногу, морао да се повуче . Иако је Мухамед Али је за овај пораз окривио Хусрев-пашу, који је донекле и био одговоран, он је достигао врхунац своје каријере, имавши већи утицај и од великог везира.