Встановлення дипломатичних контактів між Бранденбург-Пруссією та Військом Запорізьким припало на період закінчення Тридцятилітньої війни, і було наслідком так званого Шведського потопу. У 1655 році основна частина військ Речі Посполитої була задіяна в боях проти козаків і виявилася не в змозі протистояти Швеції. Курфюрст Бранденбургу Фрідріх Вільгельм, будучи васалом Польського короля як герцог Пруссії, повинен був виступити союзником Речі Посполитої й направити свої війська на придушення повстання Хмельницького (вони брали участь у Битві під Берестечком і польському поході на Україну в 1654—1655 роках). Після вступу Швеції у війну проти Польщі на боці повсталих козаків, Фрідріх Вільгельм, не бажаючи воювати проти Швеції, прийняв рішення відмовити у допомозі польському королю. Через це війська польського короля стали представляти пряму загрозу для його прусських володінь.