На території сучасної Хорватії серби мешкали з часів переселення слов'ян на Балкани, коли вони заснували кілька держав у Південній Далмації. На території нинішніх Славонії і Центральної Хорватії вони стали активно мігрувати із Сербії та Боснії після 1538 року, коли імператор Священної Римської імперії Фердинанд I надав притулок і місця для постійного проживання сербам, які зазнавали дискримінації в Османській імперії. У прикордонних областях Австрійської імперії було створено військову адміністрацію, яка отримала назву «Військова границя», або «Військова Кра́їна» (, , або "«Војна межа»"). Серби отримали землю і не обкладалися податками, в обмін на це вони повинні були вести військову службу й охороняти кордони Австрії. Після того, як Сербія отримала незалежність від Османської імперії, значна кількість сербів проживали на території Австро-Угорської імперії (особливо багато — в Боснії і Герцеговині та безпосередньо на території Хорватії і Славонії). Бажання Сербського королівства возз'єднати всі землі з сербським населенням стало однією з причин кризи на Балканах і початку Першої світової війни. Після входження Хорватії до складу Королівства сербів, хорватів і словенців багато сербів продовжували жити на території Хорватії. Під час Другої світової війни режим усташів проводив . Після початку розпаду Югославії та проголошення незалежності Хорватії, серби, які живуть у Хорватії не бажали від'єднання від Югославії. У відповідь на проголошення незалежної Хорватії хорватські серби проголосили свою державу Республіка Сербська Країна (РСК). Після цього почалася війна в Хорватії між хорватами і сербами РСК.