ביולי 1942 פשטה משטרת צרפת על בתיהם של היהודים ברבעים המרכזיים של פריז וריכזה אותם בוולודרום הישן שבעיר לקראת גירושם למחנה ההשמדה אושוויץ. בעת פשיטת המשטרה על בית משפחת סטרז'ינסקי ניסתה שרה להציל את מישל, אחיה הקטן ונעלה אותו בארון הקיר שבחדרם וביקשה ממנו לשמור על דממה עד שהיא תבוא לחלצו. המשפחה עם שאר יהודי העיר נכלאו באצטדיון בתנאי דוחק קשים, ללא מזון ומים וללא תנאים סניטריים כלשהם. בחלוף מספר ימים כשהם מורעבים ותשושים, הועברו היהודים במשאיות למחנה הריכוז דראנסי, שם הופרדו זה מזה באכזריות ושוכנו בצריפים. כשהיא לבדה, קודחת מחום ומורעבת, שמרה שרה בקנאות על מפתח הארון שבו נעלה את אחיה. לאחר תקופת מה במחנה, כשהיא חשה כל העת צורך דחוף לצאת ולחלץ את אחיה הכלוא בארון, הצליחה שרה לברוח מתחת לגדר התיל שהקיפה את המחנה ומצאה מסתור בביתם של זוג חקלאים נוצרים בכפר סמוך. בעזרתם חזרה לדירתה בפריז שהייתה כבר מאוכלסת על ידי משפחה אחרת. שרה התפרצה לדירה ופתחה את הארון הנעול במפתח שנשאה כל העת על גופה, וגילתה לחרדתה את גופת אחיה המרקיבה.