Han var søn af regerende hertug Frederik II. Eugen (1732-1797) og Frederikke Dorothea Sophie af Brandenburg, blev 1779 oberst i dansk tjeneste, 1781 chef for Lollandske Infanteriregiment og 1783 generalmajor. Han var ved dette tidspunkt ilde anskrevet hos det guldbergske parti, men chancen til forfremmelse blev ved det snart påfulgte regeringsskifte derved desto bedre. 1785 udnævntes han til kommandør for Livgarden til Fods, 1789 til generalløjtnant, 1801 til guvernør i København, 1803 til Ridder af Elefanten. Alt tydede på, at han stod i det bedste forhold til kronprinsen, under hvis fraværelse fra hovedstaden han stedse førte kommandoen i Nordsjælland, og det vakte derfor nogen opsigt, da han 1806 fra Stuttgart, hvorhen han havde orlov, på grund af de indtrådte politiske forhold ansøgte om afsked. Denne blev ham meddelt uden pension, men med en present af 10.000 Rdl.