В началните месеци на Учредителното събрание кралското семейство остава изолирано във Версайския дворец, а из цялата страна има повсеместни вълнения поради революционните настроения и продължаващата икономическа криза. Кралят е нерешителен, получава противоречиви съвети и не се опитва да търси диалог със заседаващите депутати. В критични моменти той е зает с болестта на дофина, който умира на 4 юни 1789 г. Уволнението на Некер в началото на юли 1789 г. отприщва народния гняв, който кулминира в превземането на Бастилията и кралят е принуден да признае авторитета на Учредителното събрание. Той неохотно признава отмяната на феодалните порядки и привилегии, както и приетата през август Декларация за правата на човека и гражданина, но продължава да смята, че революцията ще утихне от само себе си. Икономическата криза обаче се задълбочава и на 5 октомври 1789 ядосана тълпа жени от парижките предградия се устремява към Версай, обсажда го и остава цялата нощ. На другия ден кралят и семейството му са принудени да се върнат обратно в Париж, настаняват ги в двореца Тюйлери, на практика под домашен арест. По време на заседанията на Законодателното събрание кралят в качеството си на бъдещ конституционен монарх в някои случаи сътрудничи на законодателните инициативи (например дава съгласието си за Гражданската конституция), а в други упражнява правото си на вето - например за полагането на клетва от свещениците или за декрета срещу емигрантите.