Октобра 1908. Аустроугарска је извршила анексију Босне и Херцеговине, што је довело до Анексионе кризе и додатног нарушавања српско-аустроугарских односа. Руководство ССДС је тада заузело антиратни став и осудило не само званичну политику Аустроугарске, већ и ставове аустријских социјалдемократа, који су правдали потезе своје владе. Своје протесте српски социјалдемократи упутили су Међународном социјалистичком бироу, што им је донело одређени углед и признање код социјалистичких и социјалдемократских вођа, који су такође заузимали антиратни став и осуђивали империјалистичку политику Аустроугарске. Поводом анексије, у Београду је 11. октобра 1908. одржан масован раднички збор на коме је говорио Димитрије Туцовић. Крајем 1908. и почетком 1909. бавио се завођењем реда у вођењу администрације и књиговодства ССДС, као и набавком социјалистичке литературе на немачком и француском језику. Обилазио је партијске организације у Чачку, Параћину, Младеновцу, Смедеревској Паланци, Свилајнцу и другим градовима. Упркос заузетости, сарађивао је у страним социјалистичким листовима како би истина о радничком покрету у Србији стигла до што већег броја социјалиста у Европи. Марта 1909. заједно са Недељком Кошанином, био је изабран за члана Међународног социјалистичког бироа. На Петом конгресу Главног радничког савеза, одржаном априла 1909. у Београду, поднео је "Реферат о једној централној инстанци за све опште, класне акције покрета" у коме је указао на потребе за обједињавања интереса класне борбе. Тада је заједно са Душаном Поповићем завршио превод књиге "Жена и социјализам" немачког социјалисте Августа Бебела.