След Мексиканската революция от 1821 г. американската имиграция в Тексас се увеличава, което води и до увеличаване на стълкновенията с индианците. През 1827 г. колонистите в лицето на Грийн де Вит и двама вождове на каранкауа, Антонито и Делгадо подписват договор. Въпреки споразумението конфликтите между двете страни продължават. Населението на племето постоянно намалява, докато се бори срещу нарастващото бяло население и срещу враждебните команчи и тонкауа. До 1840-те племето почти изчезва. Една група лагеруваща на река Гуаделупе е нападната от тексасците през 1840 г. Оцелелите се преместват към крайбрежието, северозападно от Корпус Кристи. Друга малка група, живеела на Арансас Бей, близо до устието на река Нуесес. До средата на 1840-те повечето от оцелелите каранкауа се преместват в Тамаулипас, Мексико. В края на 1850-те се завръщат отново в Тексас и се установяват в околностите на Рио Гранде Сити. Местните жители не приветстват тяхното завръщане и през 1858 г. тексасците, водени от Хуан Кортина нападат и унищожават групата. След тази атака племето се счита за изчезнало.