Найбільш стародавні житлові споруди на території Галицького дитинця простежуються археологами з VIII століття. Поселення на цьому місці в наступні століття швидко розрослося у зв'язку з розташуванням на торговому шляху між Києвом і Польщею, а також з початком тут відгалуження торгового шляху до Угорщини через «Руські ворота». Система укріплень Галича формується на рубежі XII і XIII століть. На початку XIII століття місто пережило кілька облог у ході міжусобних воєн. Галич був розорений і частково зруйнований в результаті Батиєвої навали, але деякий час продовжував бути центром Галицької єпархії. Остаточний занепад стародавнього Галича датують серединою XIV століття у зв'язку з військовим вторгненням польських і литовських феодалів. Поступово адміністративний центр перемістився на нове місце за 7 кілометрів нижче за течією Лукви біля її впадіння в Дністер, де раніше, ймовірно існувала пристань старої столиці. Це місце стало ядром нового міста, що зберегло назву Галич. На високому березі Дністра був споруджений Галицький замок (Старостинський замок).