Když byl Eco pozván na konferenci, která se konala v srpnu 1968 ve Varšavě, rozhodl se z cesty udělat kulturní výlet s manželkou a dvěma kamarády a cestou do Varšavy navštívit také tehdejší Československo. Spolu se podívali nejprve do Mariánských Lázní a Karových Varů, poté přijeli 19. srpna do Prahy, kde se Eco chtěl setkat s přáteli spisovateli. Bydleli v Libni a 21. srpna byli svědky tehdejších událostí. Prvotní reakcí byl strach, skupina chtěla ihned ujet, neměli však dostatek benzínu. Umberto Eco se vydal do centra města a viděl při tom první hodiny okupace, kolony tanků, diskuze Pražanů a okupantů, zlobu Pražanů i zmatenost řadových okupačních vojáků. Odpoledne se na Malé Straně v kavárně setkal se svým zdrceným českým přítelem. Po návratu zjistil, že jeho přátelé již sehnali benzín a další den skupina odjela do Rakouska, protože hranice s Polskem již byly uzavřené. Potom co na vlastní oči viděl, jak sovětské tanky válcují pražské jaro, rozhodl se využít svého práva se studenty v Itálii v řadě věcí nesouhlasit, zvláště když se diskuse od literatury a kultury posunula k Molotovovým koktejlům. Skupina 63 zanikla v roce 1969.