De la sfârșitul secolului al XIX-lea, China a decăzut rapid într-o stare de semi-colonie. Chiar și elementele cele mai conservatoare din cadrul curții Qing nu au mai putut ignora slăbiciunea militară a Chinei, în contrast cu " barbarii" străini de la frontierele dinastiei. În 1860, în timpul celui de-al doilea război al Opiuului, capitala Beijing a fost capturată și Palatul de Vara distrus, de o forță de coaliție anglo-franceză, relativ mică, de 25.000 de trupe. Deși chinezii au inventat praful de pușcă, și armele de foc au fost în uz continuu în războiul chinez, încă de pe vremea dinastiei Song, apariția de arme moderne, ca rezultat al Revoluției Industriale Europene, a făcut din China o forță învechită, cu echipamente, metode de instruite tradiționale, o armată și marină depășită. Guvernul a încercat o modernizare în timpul Mișcării de auto-Consolidarea au dar fără să producă rezultate durabile. Au fost diferite motive pentru eșecul aparent de modernizare, din perioada târzie Qing, precum: lipsa de fonduri, lipsa de voință politică și reticența la îndepărtarea de tradiție. Însă motivele rămân disputate.