Відносини "IKL" з центристськими урядами, в яких брали участь соціал-демократи, були ворожими. Головним противником "IKL" був міністр Урго Кекконен (післявоєнний президент, який проводив політику зближення з СССР), неодноразово ставив питання про заборону "IKL" як організації екстремістської, антидержавної і котра володіє приватною силовою структурою. Кекконен заявляв, що заборона "IKL" так само необхідна, як придушення комуністів в 1918 . Однак заборонити партію по суду йому не вдалося .