Dupa moartea premierului stalinist Bierut, in 1956, a inceput o "perioada de „dezghet”", culminând cu revolta muncitorilor din Poznan. Succesorul lui Bierut, Ochab, l-a reabilitat pe Gomulka si i-a dat mâna liberă să implementeze reforme. În fața sovieticilor care amenințau cu o intervenție armată, Gomulka nu s-a pierdut cu firea, reușind să-și impună punctul de vedere. Dar, pe măsura trecerii timpului, el a devenit tot mai conservator, acceptând participarea țării sale la înabușirea revoltei din Cehoslovacia, in 1968. Reprimarea sângeroasă, în decembrie 1970, a revoltei muncitorilor de la șantierele navale a dus la demisia sa, Gomulka retragându-se astfel definitiv din politică, pâna la moartea sa, survenită în 1982.