Питання про Закамське срібло має безпосередній стосунок до нового піднесення Русі над степом і до кінця монголо-татарського ярма. Росіяни спочатку перемогли степ економічно, а вже потім військовим шляхом, і військова перевага була на їх боці, зокрема, завдяки закупівлям у Європі вогнепальної зброї, що з'явилась тоді. Протягом наступного століття руські князівства розбагатіли сріблом настільки, що скасували обіг старовинних грошових знаків, кун, які являли собою клапті шкіри з текстом, аналог сучасних паперових грошей. У Росії XV ст. в обігу була тільки срібна монета, і кожне село, що складалось із 2-3 дворів, платило податків щорічно полтину сріблом. Італійський мандрівник Марко Поло повідомляв, що «… Країна ця не торгова, але вони мають багато дорогого хутра високої цінності; у них є і соболя, і горностаї, і білки, і ерколіни, і безліч славних лисиць, найкращих у світі. Багато у них срібних руд; добувають вони багато срібла». Карамзін, посилаючись на це повідомлення, висловлює сумнів у його істинності і знову згадує, що тоді в російських землях не було іншого срібла, крім Закамського, про яке до того ж у XV ст. вже немає ніяких згадок в збережених документах. Попри це, кількість срібла, яке новгородці виплачували, щоб відкупитись від завойовників, вражає: тільки литовський князь Вітовт одного разу отримав від них 60 пудів (близько тонни), «що до відкриття Америки було дуже багато». Новгородське Заволоччя, до якого належала Двінська земля разом з пермською, була особливо багатою і давала доходів істотно більше, ніж сам Новгород з усією його західноєвропейської торгівлею. Дмитру Донському за Новгород платили окупу 3000 р., а за Заволоччя — 5000 р.