De-a lungul timpului proprietarii mai importanți ai moșiei Bragadiru au fost domnitorul Grigore al IV-lea Ghica (prima parte a secolului al XIX-lea, până în anul 1834), doamna Eufrosina Ghica - soția domnitorului (între anii 1840-1855), frații Mihail și Nicolae Dumba - oameni politici și mari proprietari din Viena (între anii 1855-1900), Irina Dumba - fiica lui Nicolae Dumba (între anii 1900-1910), latifundiarul Gheorghe Negroponte (între anii 1910-1930). Frații Dumba au construit în localitatea Bragadiru un conac -ruinele zidului de împrejmuire există și azi - în anul 1872 o școală cu etaj - nu mai există astăzi - iar în 1898 primăria - azi gradiniță, precum și biserica „Sfinții Voievozi Mihail și Gavriil” (înainte existase biserica „Sfânta Adormire”, construită de un anume Orbescu înainte de 1800). Gheorghe Negroponte a construit un conac pe locul unde fusese satul Scăești, din care însă nu s-a păstrat nimic. Localitatea Bragadiru s-a mărit considerabil după primul război mondial, prin asimilarea satului Roiba ce se înfiripase în partea sa de sud. Comuna Bragadiru a dat trei eroi în Războiul de Independență, patru eroi în Războiul Balcanic din 1913 și un număr de 164 eroi în Primul Război Mondial, numele lor fiind înscrise pe monumentul din curtea bisericii. În cel de-al Doilea Război Mondial tributul de sânge al comunei Bragadiru a fost de 118 eroi. Este de menționat și faptul că Bragadiru a fost unul din focarele importante ale răscoalei țărănești din 1907.