Maktforskyvingen vekk fra adelige føydalsystem hadde begynt på 1300-tallet. Da hundreårskrigen ble avsluttet i 1453, var kongene nesten uten store konkurrenter i Frankrike, mens i England ble adelen sterkt redusert etter en en blodig borgerkrig. Frankrike begynte med Ludvig XI å bygge opp og administrere landet. England fulgte etter i 1485, da Henrik VII fikk samlet engelskmennene. Spania vokste frem fra flere små nasjoner til to, Castilla og Aragon. De to ble styrt sammen fra 1479, da dronning Isabella av Kongedømmet Castillas mann, Ferdinand ble kronet til konge av Kongeriket Aragón. Frankrike, England og Spania ble raskt styrt sterkt sentralisert, om ikke helt eneveldige. Også Portugal og Det tysk-romerske rike i vest og Polen i øst ble maktfaktorer. Nederland og Flandern begynte også å bemerke seg. I øst ble reorienteringen litt annerledes, og det var mot Det osmanske rike. I denne sammenhengen er det perioden frem til de første tiårene etter oppdagelsen av Amerika og til reformasjonen - altså ca. 1517.