Hannan elinikäinen ystävä on Johannes Smeds, kunnallismies ja Smedsin talon isäntä. Johannes on myös saanut kokea elämässään raskaita vastoinkäymisiä, joiden jättämiin arpiin hän yrittää keskustellen Hannan kanssa löytää parannusta vielä vanhoilla päivillään. Johanneksen Erik-poika kuoli vuoden 1918 sodassa ja toisen pojan, Gustavin, vei viina. Parantumattomasti sairas Johannes ei oikein jaksa enää uskoa toipuvansa katkeruudestaan.