Klavus saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi 5. Jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 11. huhtikuuta 1918 pataljoonan konekiväärikomppaniaan ja vähän myöhemmin vääpeliksi 15. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella. Klavus palveli sisällissodan jälkeen 3. konekiväärikomppanian vääpelinä 5. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Kuopion jalkaväkirykmentti 4. Hänet siirrettiin 5. syyskuuta 1918 koulutusaliupseeriksi Itämeren jalkaväkirykmentti l:n 2. konekiväärikomppaniaan. Armeijasta Klavus erosi 11. helmikuuta 1919 ja matkusti Raippaluotoon ja ryhtyi viljelemään kotitilaansa. Viljelijän työnsä ohella hän toimi myös Raippaluodon suojeluskunnan paikallispäällikkönä 8. maaliskuuta 1922 - 15. maaliskuuta 1925 välisenä aikana ja paikallisesikunnan jäsen vuodesta 1929 alkaen. Klavus osallistui talvi - ja jatkosotaan kotipitäjänsä suojeluskunnan paikallispäällikkönä sekä väestönsuojelutehtävissä ja hevosten vastaanottomiehenä. - Sotien jälkeen Kalvus jatkoi tilansa viljelyä. Hänet haudattiin Raippaluotoon. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 19. huhtikuuta 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit: Vapaudenmitali 2. lk: Vapaussodan muistomitali soljen kera, Jääkärimerkki, Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.