Huset byggdes i fyra våningar. Den understa, källaren, byggdes borgliknande med svagt lutande väggar för att stå emot havets angrepp. I bottenvåningen fanns generatorer och bränsleförråd, och naturligtvis en bastu. Från bottenvåningen ledde en catwalk ut till en lägre byggnad vid den lilla kajkanten, vilken inrymde den tryckluftdrivna mistlursmekanismen. Hamnen var någorlunda skyddad av ett lågt skär intill, men den var trång och grund, och vid kraftig sjögång eller nordlig vind mer eller mindre obrukbar. En och två trappor upp fanns personalens bostadskvarter och kök. Som mest bodde tre familjer kontinuerligt i fyren. Efter kriget hamnade fyren innanför Porkalaområdet, som arrenderades av Sovjetunionen, och då den återficks 1956, var bostadskvarteren i så dåligt skick, att de inte var beboeliga. Ganska snart elektrifierades och automatiserades fyren och mistluren togs ur bruk.