Jeho pôsobenie ako historika a slavistu začínalo bohemistikou. V duchu Palackého sa venoval českým dejinám po roku 1526, J. Husovi (Hus et la guerre des hussites). Viacero prác venoval predbhielohorskému a pobielohorskému obdobiu pričom objasňoval príčiny zániku českej štátnosti. Pri slovakistických prácach čerpal z českých pramenov, čo jeho pozície približovalo k čechoslovakizmu. Venoval sa dejinám južných Slovanov a Rusov. V roku 1920 založil doteraz existujúci slavistický ústav Institut d'études slaves. V šesťzväzkovom kolektívnom diele "L’Histoire générale du IVe siècle à nos jours" písal kapitoly o dejinách slovanských národov (od najstarších čias po 16. storočie), pričom využíval výsledky bádania slovanských vzdelancov.