se v květnu 1942 za podpory Stalina (i přes varování Žukova) pustil do ofenzívy, ale sovětská vojska ještě nebyla dobře připravena a utrpěla vážnou porážku v bitvě u Charkova. Ta nakonec skončila obklíčením sovětských vojsk a německým útokem na Stalingrad - kde Rusům mj. dost pravděpodobně chybělo oněch 207 000 vojáků a 1300 tanků. Od července 1942 velel Stalingradskému a od října 1942 Severozápadnímu frontu. Od března 1943 až do konce války byl představitelem Stavky pro koordinaci frontů v různých operacích, většinou však spíše druhořadého charakteru. Největšího úspěchu dosáhl v Jasko-Kišiněvské operaci na konci srpna 1944. V průběhu války i po ní získal řadu čestných ocenění a postů.