Principala forță de rezistență în Polonia ocupată de naziști a fost Armia Krajowa ("Armata Teritorială"), cu efective de 200.000-300.000 de soldați și numeroși simpatizanți. Armia Krajowa și-a coordonat operațiunile cu Guvernul polonez din exil și a fost autoarea a numeroase sabotaje, acțiuni de diversiune și de strângere de informații. Acțiunile sale de luptă au fost mai reduse până în 1943, timp în care armata a evitat luptele fără sorți de izbândă, încercând să-și păstreze forțele pentru conflictele din care ar fi putut ieși câștigătoare. Prilejuri pentru acțiuni de amploare s-au ivit în momentul în care mașina de război nazistă a început să se destrame ca urmare a succeselor Armatei Roșii de pe frontul de răsărit. Armia Krajowa a inițiat o insurecție națională (Operațiunea Furtuna) împotriva forțelor germane. Mai înainte de aceasta, Armata Teritorială a declanșat mii de raiduri, operațiuni de culegere de informații, sabotări ale liniilor de cale ferată, a transporturilor feroviare de materiale militare și a producției militare de război, s-a angajat în nenumărate ciocniri cu poliția germană și cu unitățile mai mici ale armatei de ocupație.. Armata Teritorială a efectuat acțiuni de "răzbunare" prin uciderea ofițerilor Gestapo responsabili pentru teroarea nazistă. După declanșarea Operațiunii Barbarossa – invadarea URSS-ului de către forțele Axei – Armata Teritorială a sprijinit efortul sovietic de război prin sabotarea înaintării germane în teritoriile rusești și prin culegerea de informații cu privire la efectivele și mișcările marilor unități naziste. După 1943, acțiunile directe de luptă ale Armia Krajowa au crescut în mod semnificativ. Pierderile germane produse de partizanii polonezi s-au cifrat la 850 – 1.700 de morți pe lună în 1944, față de 250 – 320 morți pe lună în 1942.