Kanada är ishockeyhistoriens framgångsrikaste landslag med tjugo världsmästartitlar (exklusive de världsmästerskap som räknades som gemensamma olympiska spel) och nio olympiska mästartitlar, vilket är blott en mer än det forna Sovjetunionen (OSS 1992), som vann nitton VM- och åtta olympiska titlar (om Sovjetunionen och Ryssland nu skall räknas som två separata och inte ett gemensamt landslag). Efter sin VM-titel 1961 och sitt VM-silver året därpå, och senare tre brons i rad 1966–1968, sjönk dock Kanada ned i en lång djup svacka som kulminerade under det så kallade Kanadabråket 1970–1976 då Kanada bojkottade VM och olympiska vinterspelen. 1977 då Kanadabråket var över deltog Kanada återigen men blev världsmästare igen för första gången efter 1961 först 1994 då Kanada nådde final och vann mot Finland, efter att tidigare i februari samma år ha förlorat den olympiska finalen mot Sverige efter straffslag, vilket upprepades i semifinalen året därpå där Sverige, då värdland och blivande finalist, vann genom sudden death. Kanada vann dock brons efter vinst i matchen om tredjepris mot Tjeckien, som förlorade den andra semifinalen mot blivande världsmästarna Finland men som tog revansch året därpå genom att vinna finalen med 4–2.