З липня 1942 року по листопад 1943 року працював слюсарем-автоматником Акмолинського паровозного депо (Казахстан), та, після визволення від нацистських окупантів міста Полтави в листопаді 1943 року повернувся на батьківщину. У грудні 1943 року був призваний до армії, та, після короткочасної підготовки у школі молодших командирів при 8-му окремому запасному саперному полку (м. Ізюм Харківської області) за спеціальністю «сапер-мінер» був відправлений на Карело-фінський фронт, де в період із червня 1944 року по травень 1945 року був командиром відділення у складі військ Першої окремої мото-інженерної Печензької Ордена Бойового Червоного Прапора бригади РГК (Резерва Головного Командування).