Све тежи услови живота и појачан терор снажно се одражавају на расположење народних маса. КП Румуније организује саботаже и штрајкове. КП Румуније је августа 1943. године израдила план оружаног устанка. Новембра исте године је у Совјетском Савезу формирана дивизија Тудор Владимиресцу састављена од румунских ратних заробљеника-добровољаца која је, заједно са Црвеном армијом, учествовала у ослобађању Румуније (са Будимпештом) и источног дела Чехословачке. Антонеску одбија преговоре са Совјетима. Победа Црвене армије у Јашко-кишињевској операцији убрзала је оружани устанак. Устанак је отпочео 23. августа 1944. године хапшењем Антонескуа и његове владе, разоружавањем немачких јединица и поседањем главних објеката у Букурешту. Краљ Михај је декларацијом укинуо фашистичку диктатуру и изразио спремност да Румунија уђе у рат против Немачке. Влада генерала Константина Сенетескуа објавила је 24. августа рат Немачкој. Немци као противтежу Сенетескуу образују фашистичку владу Хорија Симе и бомбардују Букурешт у кога 31. августа ипак улази Црвена армија. Споразум Румуније и чланица антихитлеровске коалиције потписан је 12. септембра у Москви. На власт у земљи је 6. марта 1945. године дошла комунистичка партија.