После освајања Јајца, Турци су наставили са упадима у Хрватску. Знатне снаге из Босне учествовале су у походу на Беч 1529, а у походу 1532. било их је око 10.000 (по Хамеру 100.000, што је многоструко преувеличано). Користећи се несређеним приликама у Хрватској и Славонији, током грађанског рата између присталица Фердинанда I Хабзбурга и Јована Запоље за краља Угарске (1527–40), "босански санџакбег", пошто је претходно заузео Брод на Сави, Кобаш у Босни, Добор, Стару Градишку и друге градове, продро је у другој половини 1536. у Славонију и у садејству са "смедеревским санџакбегом" заузео многе градове славонске властеле, а 27. јануара 1537. освојио је Пожегу и Пожешку котлину. Ускоро затим, 27. марта 1537, босанске и херцеговачке чете заузеле су Клис, чуме је учињен крај мађарској власти јужно од Велебита. На предлог Хусрев-бега, Порта је одобрила оснивање Клишког санџака (од нахија северозападне Босне, Далмације, Крбаве и Лике). Исте године краљ Фердинанд I покушао је да протера Турке из Славоније, али су његове снаге претрпеле пораз (Кацијанеров поход). Ускоро затим Турци су безуспешно опседали Костајницу и Зрин, заузели Дубицу, Јасеновац и Новску, а у Длмацији Надин и Врану. Од освојених области формиран је у Славонији 30. јануара 1538. Пожешки санџак.