Кршење верских слобода установљених „Писмом Величанства“ изазвало је прашку дефренестрацију (избацивање краљевских саветника кроз прозор прашке већнице), а то је представљао почетак побуне чешких сталежа против Хабзбурга. Сталежи Чешке су одмах прогласили свргавање Хабзбурга са чешког престола и изабрали новог краља. Такође, склопили су савез са сталежима Доње Аустрије, угарским сталежима, Ердељем и неким немачким кнежевинама (очекивана је и помоћ Енглеске која никад није дошла, као што ни немачке кнежевине нису упутиле велику помоћ). За разлику од чешких савезника, католичка лига је пружила делетворну помоћ Хабзбурзима, који су удружени прво сломили отпор аустријских сталежа, а онда у кратком походу нанели пораз Чесима код Беле горе (1621), после које је фалачки кнез (зимски краљ у Чешкој) срамно побегао ван земље. После битке на Белој гори, хабзбуршки краљеви су успоставили апсолутну владавину у Чешкој, а покушај да то исто ураде и у Немачкој изазвао је почетак Тридесетогодишњег рата. Све ово је имало катастрофалне последице по Чешку: