На састанку делегација Српске Крајине је инсистирала на повлачењу Хрватске војске из Западне Славоније и постепеној имплементацији прекида ватре, пратећи економску сарадњу прије политичког рјешења. Делегација Хрватске није имала намјеру да преговара, већ да се дипломатски припреми за војно рјешење рата. Столтенберг је предложио компромис од седам тачака, укључујући преговоре засноване на Плану З-4, са почетком од 10. августа. Приједлог је у почетку прихватио Бабић, који је затим изразио уздржаност према Плану З-4 као политичкој нагодби када му је затражено да јавно изрази подршку Столтенберговом приједлогу (тако је Новаковићева делегација слиједила његово мишљење). Пашалић је затим затражио да Новаковић прихвати седам захтјева Хрватске, који су укључивали непосредну замјену Српске Крајине са хрватском цивилном влашћу. Новаковић је одбио Пашалићев приједлог, указујући да је он прихватио Столтенбергов приједлог, након чега је Пашалић прогласио да је Српска Крајина одбила понуду Хрватске за преговоре. Хрватска је сматрала да Бабић није довољно снажан да обезбједи Мартићеву подршку иницијативи и стога није у могућности да обавеже Српску Крајину на споразум. Овај став је подржавао и сам Бабић, који је Галбрајту на састанку у Београду 2. августа рекао да ће Мартић послушати само Милошевића. Хрватска је 4. августа покренула операцију Олуја и, према Галбрајту, потпуно прекинула преговоре о Плану З-4 и повезани политички процес.