Na konci 16. a v první polovině 17. století došlo ke smíšení Kozkova životního příběhu s různými žertovnými historkami, takže z něj vznikla jakási česká obdoba Tilla Eulenspiegela (známý jako Enšpígl). Jako první jej takto zachytil Václav Březan (1568 – 1618) ve své "Historii rožmberské", ale známější je pak z "Třeboňských pamětí" od Vavřince Benedikta Mecera (1603 – 1683). Moderní autoři, především František Heřmánek a Vladimír Müller, pak zcela postavili mýtus nad historický obraz kontroverzního duchovního, kterým Kozka dozajista byl. V jejich dílech pak představuje především hluboký úpadek řádového kléru v době před Bílou horou.