Viita växte upp i Pispala och gick några år i läroverk i Tammerfors. Som lyriker debuterade han med "Betonimylläri" 1947 och blev snart känd för sina smidiga och kraftiga rytmer; diktspråket var enkelt och fast, tonfallet ofta satiriskt. Hans huvudarbete, "Moreeni" (1950, svensk översättning "Morän", 1965), en episk skildring av Pispala under kriget 1918, är en av efterkrigstidens stora romaner. År 1948 belönades han med Kalevi Jäntti-priset och 1956 med Aleksis Kivipriset.