Efter faderens død (1819) var Saint-Aubain med sin moder flyttet til sin onkel Buntzens nye ejendom ved Christianshavns Vold, hvor også fru Thomasine Gyllembourg tilbragte nogle år af sin enkestand. Men midt i 1820'erne gik det gamle, ansete handelshus Buntzen &amp; Søn fallit som følge af betydelige tab under krigen 1807-14 og dennes lammende indflydelse på alle forretningsforhold. Fru Saint-Aubain havde part i Firmaet og tabte hele sin formue med undtagelse af nogle grunde ved Kalkbrænderiet—den gang næsten uden værd, nu repræsenterende en hel kapital. Næsten samtidig hermed mistede hun 2 af sine børn, den ovenfor nævnte flinke søn, der som løjtnant havde forberedt sig til at tage den juridiske embedseksamen, og den elskelige datter Albertine, hvis minde Heibergs smukke digt har bevaret for efterverdenen. Næsten knust af disse ulykker søgte hun nu hos sin søn sin eneste støtte og fandt den også i rigt mål. Med den inderligste kærlighed sluttede Saint-Aubain sig til sin moder, og de to levede uadskillelig sammen indtil hendes død under koleraepidemien i København 1853.