A bajorok földjét a morvák birodalmának IX. századi megerősödésével újabb veszély fenyegette. A helyzetet súlyosbította a bajor nemességen belül tomboló ellentét is. A szláv herceg, Szvatopluk "(Zwentibald)" seregei hamarosan végigtombolták a Duna folyása menti alsó-ausztriai területeket. Az ellentétek alig csillapodtak, amikor keletről újabb veszély ütötte fel a fejét. 881-ben jelentek meg Wenia (Bécs) magasságában a támadó magyarok. A bajor nemesség az új támadásokkal szemben nem volt képes közösen fellépni, és a morvákkal való szövetség ötlete is későn merült fel. 907. július 4-én Pressburg/Pozsony (→Pozsonyi csata) vára mellett a bajor Luitpold vezette seregek megsemmisítő csapást szenvedtek a támadó magyaroktól. Felső-Pannónia ezzel végleg el is veszett a bajorok kezéből. A németek országának határai visszahúzódtak az Enns folyóig, melyet a "Gonosz" Arnulf bár kitartóan védett, a magyarok ellen azonban tehetetlen maradt. Arnulf pozíciója ennek ellenére megerősödött Bajorországban, olyannyira, hogy figyelmen kívül hagyhatta I. Konrád rendelkezéseit. Arnulf csupán később ismerte el I. Henrik hatalmát, azonban csak számos előjog garantálása fejében Bajorország számára.