El 1270 va acompanyar al seu marit a la Novena Croada. Elionor i el seu marit Eduard es trobaven encara a Terra Santa quan, a la mort del seu pare Enric III el 16 de novembre de 1272, varen ser proclamats rei i reina d'Anglaterra. No obstant això, la coronació es va fer quan van tornar de les Croades. En Terra Santa, Elionor va ser una companya lleial, fins al punt que, segons la llegenda, va arribar a salvar la vida del seu marit succionant el verí d'un escurçó que havia mossegat a Eduard. Va acompanyar-lo no només a les Croades sinó també en la conquesta de Gal·les, donant a llum al menor dels seus quinze fills, Eduard (futur Eduard II), al castell de Caernarfon, en el mateix centre de Gal·les. La devoció entre la parella un vers l'altre sembla que va ser major que la de tots dos vers els seus descendents; de fet, els seus fills van acabar sent criats per les seves àvies, Elionor de Provença i Joana de Dammartin. La mort del seu segon fill, Enric el 1274 a Guilford no va ser dolorosa per als seus pares, que no van assistir al seu funeral, malgrat el curt camí que hi havia entre Londres i Guilford.