A continuació, Didier va seleccionar un nou objectiu: René Bousquet, el cap de la policia col·laboracionista del govern de Pétain. Bousquet (tot i no haver estat mai jutjat i condemnat) es creu que va ser l'organitzador principal de la Batuda del Velòdrom d'Hivern, del pogrom de Marsella el gener de 1943 i d'altres accions de persecució i eliminació de persones jueves a l'Europa ocupada. El matí del 8 de juny de 1993, Didier va encendre una espelma a Santa Joana d'Arc. Després es va dirigir cap al bloc d'apartaments en què Bousquet tenia la seva residència de París a l'Avinguda Raphaël del 16è districte. Didier va explicar que era un missatger amb documents del Ministeri de l'Interior que necessitaven ser lliurats urgentment a Bousquet, aconseguint així l'ingrés a l'edifici. Continuà fins a l'apartament de Bousquet al sisè pis. Bousquet va obrir la porta i Didier va repetir la seva explicació, que portava els documents que calia lliurar amb urgència mentre va obrir la seva bossa. En lloc de documents va treure un revòlver, amb el qual va disparar a René Bousquet quatre o cinc bales (segons les fonts). Després va explicar que havia utilitzat quatre bales perquè el primer parell de trets no van detenir Bousquet que s'abalançà sobre ell, renegant i intentant colpejar-lo. Havia tiemut que el gos de Bousquet l'ataqués, però el gos va fugir al primer tret.