El novembre, Durruti va ser cridat per col·laborar en la defensa de Madrid, però només se li va permetre portar una part de la columna (uns 1.400 sobre més de 6.000 milicians). Durruti va arribar a Madrid pels volts del dia 10 de novembre de 1936. Sense gaire temps per a descansar, els efectius de la columna foren enviats ràpidament a primera línia de combat, ja que els feixistes amenaçaven la Ciutat Universitària i la plaça de la Moncloa. Els anarquistes participaren en durs enfrontaments en aquesta zona durant tot el dia 15 novembre, patint nombroses baixes. Els dies 16 i 18, la Columna Durruti conjuntament amb brigadistes internacionals varen passar a l'ofensiva per a intentar expulsar els feixistes més enllà del riu Manzanares. La columna fou delmada i Durruti també va morir en circumstàncies confuses el 20 de novembre. El va substituir al capdavant de la Columna Ricardo Sanz, que va acabar acceptant-ne la militarització, convertint-se així en la 26a Divisió de l'Exèrcit Popular Republicà (constituïda per les Brigades mixtes números 119, 120 i 121). La columna editava el seu propi butlletí anomenat "El Frente".