Литовські політики намагалися показати відновлений Вільнюс як велику дипломатичну перемогу. Союз литовських націоналістів, правляча політична партія в Литві після перевороту 1926 року, використовував святкування повернення міста, щоб підвищити його престиж і популярність. Уряд наголошував на своїй компетентности, а опозиція - на радянській щедрості. Хоча політики публічно вихваляли Радянський Союз і глузували з "традиційної радянсько-литовської дружби", приватно вони розуміли, що цей договір є серйозною загрозою незалежности Литви. Народне ставлення відображалося у відомому гаслі "Вільнюс - mūsų, Лієтува - русь" (Вільнюс - це наш, а Литва - це Росія). Після підписання договору Литва втратила нейтралітет і не могла самостійно здійснювати свою зовнішню політику. Наприклад, Литва не могла підтримати Фінляндію, коли спалахнула Зимова війна після відмови Фінляндії від подібного договору про взаємодопомогу, запропонованого Радянським Союзом. У міжнародній політиці Литва стала радянським сателітом.