Fredrik Vilhelm av Brandenburg, som kallades "den" "store kurfursten" "("der Große Kurfürst")" efter segern mot svenskarna vid Fehrbellin 1675, tog 1640 över regeringsuppgifterna från sin far. Första målet var att inrätta en stat efter den franska absolutismens förebild. För att nå målet begränsades adelns makt, förvaltningen centraliserades och det byggdes upp en stående armé för att försvara riket men även för att kunna slå ner eventuella uppror på hemmaplan. För att förbättra Berlins försvar hämtades nederländaren Johann Gregor Memhardt som både byggde ut fästningsanläggningen och slottet. I linje med strävan efter en absolutistisk stat inrättades en militär förvaltning i Berlin som begränsade stadens självförvaltning. För att stimulera invånarnas vilja att bygga beviljades gratis ved och skattefrihet i sex år för att upprätta nya byggnader. Genom införandet av accisen (en slags moms) ökade skatteintäkterna och därmed sanerades statens finanser. Samtidigt användes de nya pengarna för att bygga de nya stadsdelarna Friedrichswerder och Dorotheenstadt som båda låg inom stadens murar. Utanför muren uppstod förorterna Georgenvorstadt, Stralauer Vorstadt, Spandauer Vorstadt och Köpenicker Vorstadt. Pengarna användes även för att bygga ut handelsvägarna som byggandet av Friedrich Wilhelm-kanalen så att det skapades en ny vattenled mellan Spree och Oder, vilket möjliggjorde omfattande transporter från hamnstaden Stettin.