Végleges magyarországi letelepedését követően 1925-ben a Budai Sakkozó Társaság tagja lett, és itt kezdte meg sportszervezői munkásságát. Választmányi tag, intéző, csapatkapitány, majd alelnök lett. A Magyar Sakkszövetségnek is alelnöke, majd 1928 őszén megbízott csapatkapitánya lett. Jelentős szerepe volt a budapesti csapatbajnokságok megszervezésében. Ő alapította a Szávay-kupát 20 fős csapatok részvételével, amellyel a tömegsport fejlődését szolgálta. 1930 júniusában ő vezette Bécsbe a 30 fős Budapest-válogatottat, amely 17–13-ra nyert. Halála előtti utolsó jelentős ténykedése volt, hogy előteremtette a hamburgi sakkolimpiára utazó magyar válogatott számára szükséges költségeket. Az olimpián már nem tudott részt venni váratlan és tragikus halála miatt.