Гармата Бр-2 встановлювалася на дослідну самохідно-артилерійську установку (САУ) СУ-14-1, подану на полігонні випробування 16 травня 1936 року спочатку з 203-мм гаубицею Б-4. Ця САУ відкритого типу загальною масою до 48 тонн була побудована на модифікованому шасі важкого танка Т-35 із використанням вузлів і агрегатів середнього танка Т-28. Полігонні випробування СУ-14-1 пройшли невдало, хоча відзначався можливий потенціал подальшого вдосконалення конструкції. У 1937 році установку здали на склад, у зв'язку з арештом одного з її розробників П. Н. Сячинтова. У 1940 році, з початком Радянсько-фінської війни, установку вирішили підготувати для бойових дій; вважалося, що потужна гармата ефективно руйнуватиме укріплення лінії Маннергейма. Однак доопрацювання установки, що включало посилення бронювання з допомогою броньових екранів і установку закритої броньової рубки, затягнулася, на фронт САУ потрапити не встигла й залишилася на полігоні в Кубинці. Модифікована таким чином самохідка відома в літературі під назвою СУ-14Бр-2. Восени 1941 року під час наближення німецьких військ до полігону СУ-14Бр-2 вела по них вогонь з дальніх дистанцій. Також гармата встановлювалася на дослідну самохідно-артилерійську установку Об'єкт 212.