Після завершення боротьби Антонія та Октавіана місто на кілька століть опинилось у стабільному середовищі, позбавленому великих військових загроз. Лише в 66 році містян серйозно схвилювали події у сусідній Юдеї, де спалахнуло перша велика війна за звільнення від римського панування. Хоча загони повсталих, які спустошували землі сусідніх римських міст, були далеко від Дамаска, проте у ньому проживала велика юдейська община. Побоюючись виступу її членів, дамасці зібрали чоловіків-юдеїв у гімнасії під приводом наради та перебили їх. Всього, за твердженням Йосипа Флавія, з урахуванням жінок та дітей у місті загинуло 18 тисяч юдеїв.