Po komunistickém převratu v Československu v únoru 1948 byly rodiny Voskova a Bechyňova politicky perzekuovány. Emanuel Voska byl jako zpravodajský důstojník prvního a druhého odboje a pro své vazby na španělské interbrigadisty se stal předmětem zájmu Státní bezpečnosti. V roce 1950 byl zatčen a ve vykonstruovaném procesu roku 1954 odsouzen na deset let vězení. V procesu s Rudolfem Slánským v listopadu 1952 byly, dopis nalezený při domovní prohlídce a jeho výpověď při zatčení, použity jako důkazy proti Otto Šlingovi. V roce 1960 byl jako těžce nemocný, krátce před svou smrtí, podmínečně propuštěn. Zdeněk Bechyně byl jako odpůrce Fierlingerovy koncepce sloučení ČSSDS s KSČ poprvé StB zatčen, vyslýchán a krátce vězněn roku 1949. O majetek rodina vinou znárodnění přišla. Roku 1950 byl zatčen podruhé a v procesu odsouzen za velezradu ke čtrnáctiletému trestu. Z vězení byl propuštěn až roku 1964. V období Pražského jara se angažoval v obnově ČSSD, což ukončila invaze vojsk Varšavské smlouvy do ČSSR a následný nástup normalizace. Stihl ještě na jaře 1969 vykonat cestu do Londýna a předat dokumenty zdejšímu exilovému vedení strany.