La majoria d'observadors coincideixen en dir que Hu va presidir una dècada de creixement econòmic consistent, va saber navegar per la crisi financera mundial i va augmentar immensament la talla internacional de la Xina. El mandat de Hu també s’acredita amb la modernització de les infraestructures xineses, el llançament de la primera sonda espacial tripulada de la Xina i l’èxit de dos esdeveniments internacionals: els Jocs Olímpics de Pequín de 2008 i l’Exposició Universal de Xangai de 2010. A més, el "suau enfocament" de Hu cap a Taiwan, coincidint amb l'elecció d'un govern del Kuomintang a Taipei, es va acreditar per haver millorat la relació entre la Xina continental i Taiwan. El comerç i el contacte entre les dues parts van augmentar significativament durant el mandat de Hu. A més, les polítiques populistes de Hu i del primer ministre Wen Jiabao han donat com a resultat l’eliminació d’impostos agrícoles pels agricultors, polítiques més flexibles envers els treballadors migrants que viuen a les ciutats, un desenvolupament més equilibrat entre les regions costaneres i els països interiors, l’aplicació del salari mínim a les ciutats i la promoció d’habitatges sostenibles i assequibles. La resposta a la crisi de salut pública del SARS i l'expansió massiva de la cobertura de l'assegurança mèdica per a ciutadans de renda mitjana i baixa van obtenir reconeixements a nivell nacional. En termes generals, aquestes polítiques han estat ben rebudes pel públic xinès.