Tjekkiet opstod som en selvstændig stat i slutningen af det 9. århundrede som Hertugdømmet Bøhmen, der var underlagt Stormähren. Med Stormährens fald i 907 overtog Bøhmen under přemysliderne rollen som områdets vigtigste magt. I 1002 blev hertugdømmet officielt anerkendt som en del af Det Hellige Romerske Rige af Tysk Nation. I 1198 rejste det sig som Kongeriget Bøhmen, der nåede sin største udstrækning i det 14. århundrede. Udover Bøhmen herskede den bøhmiske konge også over markgrevskaberne Mähren, Oberlausitz og Niederlausitz, samt de såkaldt schlesiske hertugdømmer. Kongen var som kurfyrste med til at vælge den tysk-romerske kejser og Prag var af flere omgange mellem det 14. og 17. århundrede kejserlig hovedstad. Det 15. århundredes protestantiske Hussitterkrige medførte bl.a., at Bøhmen blev ramt af økonomiske handelsblokader. Kongeriget måtte også modstå fem sammenhængende korstog, der alle var romerkirkens forsøg på at tvinge Bøhmen tilbage i den katolske fold.