V 60. letech proběhl liberalizační proces. Ten vyvrcholil roku 1968 událostmi známými jako pražské jaro. Politici jako Alexander Dubček, Josef Smrkovský, Zdeněk Mlynář či Oldřich Černík mluvili o konceptu tzv. socialismu s lidskou tváří. Jimi ovládnutý ústřední výbor KSČ zformuloval reformní Akční program. Ekonom Ota Šik připravil ekonomickou reformu, která chtěla skloubit volný trh s centrálně řízenou ekonomikou. Občanská společnost proces podpořila peticí Dva tisíce slov, kterou zformuloval spisovatel Ludvík Vaculík. Marxističtí filozofové Eduard Goldstücker či Karel Kosík vytvářeli jakési ideové zázemí procesu. Reformní hnutí však bylo poraženo vojenským zásahem států Varšavské smlouvy 21. srpna 1968; Československo zůstalo okupováno sovětskou armádou až do roku 1991. Po invazi emigrovalo mnoho především vzdělaných lidí, což ještě zhoršilo hospodářské zaostávání ČSSR. Režim na to reagoval zavřením hranic a velkorysou podporou porodnosti – výsledkem byl „baby boom“ a tzv. generace Husákových dětí.