След края на Нидерландската война през 1678 г. в Европа настъпва мирно десетилетие, каквото тя не познава от началото на века. То обаче не е лишено от напрежение, идващо все така от агресивната политика на френския крал Луи XIV. С неразпуснатата си армия той окупира редица области в Рейнланд и Нидерландия, като нарича това „политика на присъединенията“ (Реюнион). Много засегнати германски принцове и техните съюзници се настройват враждебно срещу Франция, но не могат да направят нищо срещу огромния ѝ потенциал, така че да я спрат. Освен това през 1683 г. Австрия и останалите владения на императора са нападната от османските турци, които обсаждат Виена. Луи се възползва от затрудненото положение на своя основен противник и довършва Реюниона с превземането на Страсбург в Елзас и Казале в Италия (1684 г.). След това обаче той подписва примирие със засегнатите принцове в Регенсбург, в което те признават завоеванията му, а той обещава да спре.