Два роки Стика провів в підготовці до написання картини. Він на декілька місяців відправився в Єрусалим, де відвідав святі місця, вивчав природу, особливі риси місцевого населення та їх побут, зробивши безліч етюдів та начерків. Потім художник відправився у Рим, де зустрівся з Папою Римським Левом XIII, який благословив його палітру і дав своє благословення на роботу. Повернувшись додому, Ян прийняв спеціально замовлене і виткане полотно, площа якого становила 59 м в довжину і 14 м у висоту. Над панорамою художник працював по 12 годин на день протягом чотирьох місяців. Історики відзначають, що оригінальність цієї масштабної роботи полягає в тому, що фрагменти картини можуть виступати і в якості самостійних картин — наприклад, фрагменти «Улюблений учень Ісуса Іван, що тішить Марію», «молиться на колінах в пилу Марія Магдалина», «Центуріон Лонгин на білому коні, що віддає накази солдатам». За традицією живописців епохи Відродження Стика зобразив на полотні і свій автопортрет в образі апостола Павла. Прем'єрний показ панорами відбувся у Варшаві 22 червня 1897 року. Потім картина відправилася в турне по містах Європи, а у 1904 році була представлена ​​на Всесвітній виставці у місті Сент-Луїсі (Міссурі, США). Тогочасна преса і критика писали, що робота всюди була зустрінута з тріумфом і визнана шедевром, як з художньої, так з релігійної точки зору.