O constantă a acestei dinastii rămâne războiul veșnic, cel fără de răgaz. Atunci când nu îl instigă, Mamelucii îl susțin cu ardoare. Dovadă în acest sens stau treizeci și opt de campanii, conduse în întregime de Baybars, împotriva dușmanilor de rang înalt amintiți anterior: mongolii și cruciații. Cei dintâi sunt învinși la ʻAyn Djālūt în 658/1260, prin această victorie Mamelucii reușind să pună capăt expansiunii mongole din regiunea Mediteranei. Împreună cu aliații lor întâmplători, sunt înfrânți sistematic și cruciații, principalele momente care au marcat acest demers fiind: capturarea Sfântului Ludovic în 647/1249; cucerirea și distrugerea punctelor de sprijin france ( în special pe coaste ); căderea Antiohiei în 666/1268; a orașului Tripoli în 688/1289; și, în cele din urmă a fortăreței Sant-Jean d’Acre, care anunță sfârșitul ocupației france, de acum izolată în insulele sale: Rhodos și Cipru.