() oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Varvas ja Anna Kaisa Hernesaari. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Laimi Loviisa Perälän kanssa. Varvas työskenteli työmiehenä Kauhavalla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 16. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin pataljoona rintamakomennuksen jälkeen 2. marraskuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin siviilitöihin Saksaan. Takaisin Suomeen Varvas palasi 1. maaliskuuta 1918 Tornion, mistä hänet komennettiin sisällissotaa käyvään Suomen Valkoiseen armeijaan aluksi 1. Jääkärirykmentin täydennyspataljoonaan, mistä hänet siirrettiin kuormastoaliupseeriksi 1. Jääkäriprikaatin esikuntaan. Varvas saapui esikunnan mukana Messukylään, mutta joutui sairastuttuaan sairaalahoitoon. Hänet vapautettiin lopullisesti armeijan palveluksesta 18. helmikuuta 1919 hänen sairauden johdosta. Varvas toimi sen jälkeen työmiehenä Kauhavalla. Varvas osallistui talvisotaan varikonpäällikkönä 9. Divisioonan pioneerivarikolla, jonka jälkeen hän siirtyi vartiomieheksi Kokkolan varikolle. Hänet on haudattiin Kauhavan jääkärihautaan. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Vääpeli keväällä 1918. Kunniamerkit: Talvisodan muistomitali, Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.