O tactică specială era și aceea de a surprinde navele inamice trase la țărm și cu echipajele debarcate pentru aprovizionare sau odihnă. Lupta navală se transforma astfel într-o luptă terestră, în care atacanții aveau avantajul elementului-surpriză. Probabil cel mai celebru caz îl reprezintă confruntarea finală din Războiul peloponesiac, când, în Bătălia de la Aigos Potamos (405 î.Hr.), generalul spartan a simulat o retragere a flotei sale, apoi, spre sfârșitul zilei a revenit surprinzând flota ateniană acostată și cu echipajele debarcate. Victoria spartanilor în lupta de pe uscat a fost zdrobitoare, fiind urmată de masacrarea celor circa 3.000 de prizonieri atenieni.