עם התקרבותו האיטית של הניצחון האמריקאי, התרבו האבדות. החשש בפיקוד העליון של ארצות הברית היה שפלישה לאיי המולדת היפנים תגרום למספר עצום של אבדות לבעלות הברית במבצע קריסה, הפלישה ליפן שלא יצאה אל הפועל. בשל העובדה שיפן הייתה מסוגלת לעמוד בפני מתקפות פצצות תבערה הרסניות ומצור ימי, על אף אבידות של מאות אלפי אזרחים, הורה הנשיא הארי טרומן להטיל את שתי פצצות האטום היחידות שהיו זמניות, מתוך תקווה שכוח הרס מוחלט זה על עיר ישבור את הנחישות היפנית ויביא לסיום המלחמה. הפצצה הראשונה הוטלה על העיר התעשייתית הירושימה ב-6 באוגוסט 1945, והיא גרמה למותם של כ-70,000 איש. הפצצה השנייה הוטלה ב-9 באוגוסט על עיר תעשייתית נוספת, נגסאקי, לאחר שנראה שהפיקוד העליון היפני לא מתכונן להיכנעה, והיא גרמה למותם של כ-35,000 איש. מתוך חשש להטלתן של פצצות אטום נוספות, ב-15 באוגוסט 1945 נכנעה יפן.