Томo Радуловић, Херцеговац, школован у Дубровнику, први је добио дозволу да у граду отвори трговину. Прву једоспратницу на мјесту зграде данашње Градске управе, Тома подиже 1855. а другу већ 1862. године, под називом "Албанија“. Томи је досадило што му у радњу улазе сељаци а слабо шта пазаре, па је на зграду истакао руком исписан назив "Господска улица“. То је било непосредно пред улазак Аустроугарске војске у Бањалуку 1878. године. Овај назив су Аустријанци прихватили и улица се званично звала "Herren gasse" до 1918. Иначе прије доласка Аустријанаца звала се Пиварска. Између два рата звала се улица Краља Алфонса из захвалности према овом шпанском краљу, који је спасио 16 Срба осуђених на смрт, у познатом бањолучком Велеиздајничком процесу 1915-1916. године. А послије рата па све до данас званично носи назив по бањалучком револуционару и публицисти Веселину Маслеши. И поред многобројних промјена назива, међу Бањалучанима и туристима она је и данас најпознатија као "Господска улица“. Ма како да се звала, Господска улица је била и остала срце грађанске Бање Луке. Мјесто на којем се, углавном, одвијао културни живот града, за вријеме Аустроугарске. Као успомена на то вријеме и данас стоји зграда у којој је продавница обуће "Бонел", некадашњи Српски дом, који изгради Српска читаоница, са фа- бриком обуће "Бата-Борово", уз помоћ бањолучких грађана. Намјера је била да се у ту зграду смјесте српска друштва. Одлука о изградњи Српског дома донесена је у марту 1907., у априлу 1908. године купљено је земљиште и преведено у власништво Српске читаонице. Због недостатка средстава, а потом и анексионе кризе и Првог свјетског рата, када је и Читаоници, као и свим другим српским друштвима био забрањен рад, од изградње дома не би ништа. Идеја поново заживљава 1936., да би изградња почела 1. јула 1938., а у јуну 1939. године отворен је нови Српски дом и усељена Српска читаоница.