Resultatet av krisen var at den iranske statsministeren Muhammed Mossadegh ble kastet fra makten. Under kuppet, med kodenavnet Operasjon Ajax (TPAJAX), plasserte CIA og MI6 Muhammed Reza Pahlavi ved makten i landet. I august 1954 ble oljeselskapet satt under et konsortium som ble foreslått delt på følgende måte: Anglo Iranian Oil Company (AIOC) (senere British Petroleum) skulle ha en 40 % andel, Shell skulle ha 14 % og CFP, et fransk selskap, skulle ha 6 %, mens de fem store amerikanske selskapene Standard Oil (NJ), Socony, Socal, Texas og Gulf skulle få 8 % hver. Men amerikanske uavhengige oljeselskaper hadde vært interessert i å starte operasjoner i Iran i lengre tid og hadde såvidt startet mens krisen fortsatte. Da det ble kjent at uavhengige selskaper ble ekskludert fra konsortiumet, uttrykte disse selskapene sitt sinne. I respons til disse klagene, overtalte Hoover de store selskapene å avgi 5 % (eller 1 % hver) av deres andel i konsortiumet til de uavhengige amerikanske selskapene.