У XVI столітті крилом був трапецієподібний щит, який спочатку розписували, малюючи на ньому пір'я, а потім стали прикрашати справжнім пір'ям. Під час реформування гусарів Стефаном Баторієм, щити королівським указом замінили на кірасу. Але з усім тим крило не зникло, а перетворилося на дерев'яну рейку з пір'ям, яка трималася в руці як щит. Саме такі крила були замальовані німецькими художниками під час «Штутгартської каруселі», що відбулася в 1616 році, на честь хрестин сина Фрідріха фон Вютемберга. Задля зручності до кінця XVI століття (тобто за 15 років до «каруселі») крило почали кріпити до лівої сторони сідла, а незабаром з'явилося й друге крило, закріплене справа. До 1635 року обидва крила переповзли за спину, залишаючися прикріпленими до сідла. У роки «кривавого потопу», коли через тривалу війну, за свідченням очевидців, лише кожен десятий гусар був одягнений у лати, крила також майже не використовували. Після закінчення затяжної війни, коли економіка почала відновлюватися, гетьман, а потім і король — Ян III Собеський доклав усіх зусиль, щоб знову одягнути всіх гусар у лати. Та водночас виникла думка, що кріпити крила треба не до сідла, а до кіраси, утім литовські гусари й тоді продовжували прикріплювати крила до сідла, а не до кіраси.