V roce 1968 bylo odvysíláno mnoho trezorových pořadů. Taktéž "Dva roky na slamníku", dokumentující pohled vojáků na povinnou vojenskou službu, nebo "Poprvé k volbám", kde Otka Bednářová natočila fiktivní volby ve svobodné zemi. V témže roce připravovala Otka Bednářová dokument o inscenovaném procesu padesátých let s doktorem Václavem Vlkem. Nový pořad o procesech 50. let se jmenoval "Svědectví pro výstrahu". Redakce "Zvědavé kamery" rekonstruovala případ JUDr. Václava Vlka. Dokument byl překvapivě odvysílán. Během okupace Otka Bednářová dokumentovala dění v ulicích Prahy. "Zvědavá kamera" po okupaci musela změnit orientaci k etické problematice, pořady odkrývající negativa života v komunistickém režimu byly zakázány. Od září 1968 pobývala Otka Bednářová s oběma syny v Rakousku, díky pozvání svazu rakouské středoškolské mládeže. Avšak již za tři měsíce se vrátili do Prahy. Po návratu do televizního vysílání Otka Bednářová znovu natáčela pořady, které provokovaly stoupence komunistického režimu. Jedním z takových byl dokument "Člověk a židle". Posledním dokumentem Otky Bednářové, který natočila pro ČST, byl "Dobrý člověk ještě žije", ve kterém řešila pomoc silnějšího slabším.