עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה גוגליה למפקד אחד המבצרים בעורף. צעד שנחשב לחריג בצבא האוסטרו-הונגרי כיוון שגוגליה היה קצין ארטילריה. לקראת סוף אוגוסט הועבר גוגליה לפקד על בריגדת התותחנים ה-43 אשר הייתה חלק מהדיוויזיה ה-43 בפיקודו של אלברט שמידט אשר היה זוטר מגוגליה בדרגה. הוא פיקד על הבריגדה במהלך קרב גליציה וקרב למברג, על חלקו בקרבות קיבל את אות מסדר העיט האדום מהקיסרות הגרמנית. ב-3 בדצמבר של אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-33 אשר הייתה חלק מהקורפוס החמישי. הוא היה גנרל הארטילריה הראשון בצבא האוסטרו-הונגרי שפיקד על יחידה בגודל של דיוויזיה. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך הקרבות סביב קרקוב, ולאחר מכן השתתף במרדף אחר הכוחות הרוסיים לנהר נידה. בינואר 1915 הועברה הדיוויזיה לאזור הקרפטים והשתתפה במתקפת הקרפטים. במאי של אותה שנה הוא השתתף במתקפת גורליצה-טרנוב ובנסיגה הגדולה. על חלקו בקרבות הוא מונה למפקד הקורפוס החמישי. הקורפוס שלו זכה להצלחות במרדף אחר הכוחות הרוסיים הנסוגים, ועל כך הוענק לו תואר האצולה "פון זלוטה ליפה" (על שם שתי עיירות שמהן הצליח לגרש את האויב). במהלך מתקפת ברוסילוב ביוני 1916, הצליח הקורפוס של גוגליה לשמור על עמדותיו, אולם עקב נסיגת הקורפוסים השכנים נאלץ לסגת גם כן כדי להימנע מכיתור. הקורפוס שלו הצליח להתייצב ביולי, ולהדוף את הרוסים אחור. על כך הוא עוטר בדרגה הראשונה של אות מסדר לאופולד, באות מסדר הכתר הפרוסי עם כוכב, וב-14 בנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת פלדצוגמייסטר. בדצמבר 1917 הוא מונה למפקח הכללי של הארטילריה, אולם בעקבות כישלון מתקפת הנהר פיאווה, מונה ביולי 1918 למפקד הקורפוס ה-24 בחזית האיטלקית. לאחר חודש הוא מונה למפקד "קבוצת בלונו" אשר הייתה בגודל של 4 קורפוסים. הוא שימש בתפקיד זה עד התבוסה הסופית בחזית האיטלקית בקרב ויטוריו ונטו.