Després de la Rendició del Japó el 15 d'agost de 1945, Singapur va estar un temps en estat de anomia, i durant aquest temps es van cometre multitud de vandalismes, saquejos, i assassinats venjatius. El 15 de setembre de 1945 les tropes britàniques, dirigides per Louis Mountbatten, van tornar a Singapur per reconèixer oficialment la rendició de les forces japoneses de Seishirō Itagaki, en representació de Hisaichi Terauchi, i es va formar una administració militar britànica per governar l'illa fins a març de 1946. La major part de la infraestructura urbana havia quedat arrasada en la guerra, inclosos els subministraments d'aigua i electricitat, els serveis telefònics, i les instal·lacions del port de Singapur. La gran escassetat d'aliments va causar greus problemes de malnutrició i va ocasionar una ona desenfrenada de malalties, crims, i violència. L'alt preu dels aliments, la desocupació, i el descontentament dels treballadors, va culminar en una sèrie de vagues el 1947, paralitzant el transport públic i molts altres serveis. A la fi de 1947, l'economia va començar a recobrar el rumb, agilitzada per la creixent demanda mundial de suro i estany, però encara es trigarien diversos anys més perquè l'economia aconseguís els nivells anteriors a la guerra.