Титул герцогів Пруссії () носили спадкові правителі Прусського герцогства на теренах Східної Пруссії в 1525—1701 роках. Вони походили винятково з німецької династії Гогенцоллернів. Засновником Прусського герцогства був великий магістр католицького Тевтонського ордену Альбрехт, який після невдалої війни з поляками і під впливом Реформації ліквідував орденську державу, перетворив її на герцогство і запровадив лютеранство. Прусське герцогство вважалося леном Корони Польської, а прусські герцоги обов'язково приносили васальну присягу польським королям. 1618 року, після смерті другого герцога Альбрехта-Фрідріха, лінія прусських Гогенцоллернів урвалася, а титул із герцогством перейшов до бранденбурзьких маркграфів з тієї ж династії, родичів покійного, що були курфюрстами Священної Римської імперії. Внаслідок цього утворилося нова держава Бранденбург-Пруссія, правителі якої були одночасно васалами як германських імператорів (як маркграфів Бранденбургу), так і польських королів (як герцогів Пруссії). Завдяки Потопу і Північній війні прусські герцоги добилися формальної незалежності Прусського герцогства від Речі Посполитої, що було підтверджено Велявсько-Бидгощським (1657) і Олівським (1660) трактатами. 1701 року останній герцог Фрідріх змінив свій титул на королівський, а герцогство перетворив на королівство.