След конгреса Нанкин влиза в четата на Киро Узунов. Четата обикаля Гьоктепе, Сърмашик и Конак, а Нанкин превежда болни четници през границата в Бургас. Междувременно четата е разбита в местността Мелахреново край Гьоктепе, като трима четници са убити, войводата тежко ранен и заминава за България и четата е оглавена от Иван Делибозов. Избухването на въстанието на 6 август ги заварва в местността Махмукьово, Гьоктепенско. Четата напада Сърмашик, но заптиетата не ги дочакват и до сражение не се стига. Същото се случва и в Гьоктепе. В Конак нападат митницата, а заптиета бягат в граничния пост в Босна. След като към четата се присъединяват смъртните дружини от Гьоктепе и Конак, четата обсажда Босненския пост 24 часа. Сражението е решено от Нанкин, Делибозов и Йордан Мяшков, които нападат войниците с бомби-одринки и принуждават османците да се изтеглят на юг. След това въстаниците нападат граничния пост на връх Живак, убиват двама граничари, а останалите разпръсват. На 8 август в Гьоктепе убиват предателя Димитър Папазов, заради когото загиват Ефтим Попов, Ангел Моллов и Стоян Васильов.