Po několika finských odmítnutích vyhlásil Stalin koncem listopadu 1939 Finsku válku. Rudá armáda, nedostatečně vybavená a pod špatným vedením, však utrpěla v této tzv. Zimní válce porážku a Finsko si (ovšem za cenu územních ztrát) udrželo nezávislost. Prvním pokusem o určitou protiakci bylo spojenecké vylodění v Norsku, avšak díky nedostatečným přípravám a chybám britského velení byly britské expediční sbory německou armádou rychle poraženy a do sféry německého vlivu nyní připadlo Dánsko a Norsko, které Německo během války v severní Evropě obsadilo. Po přesunu svých divizí k západním hranicím zahájila německá armáda bleskový útok na Francii. Přestože Francie vytvořila velký systém opevnění na hranicích s Německem (Maginotova linie), na hranicích s Belgií toto opevnění nebylo dokončeno. Němcům se podařilo zmást Spojence právě klamným útokem přes Belgii, takže zatímco britské a francouzské elitní jednotky postupovaly belgickým územím, německým jednotkám se podařilo překročit Ardenny, u kterých byla na francouzské straně nejslabší ochrana, a dostat se do týlu spojeneckých sil. Během několika týdnů byla Francie poražena a obsazena vojsky Třetí říše. Na jihu Francie pak byla vytvořena loutková vláda pod vedením francouzského generála Pétaina. V souvislosti s tím byly obsazeny Holandsko, Belgie a také Lucembursko. Itálie a země na balkánském a Pyrenejském poloostrově byly spojenci třetí říše, popřípadě zachovávaly neutralitu. Koncem roku 1940 tak zůstala Velká Británie na evropském bojišti osamocena.