Za novega kralja je parlament sprejel zahteve Henrika Bolingbroke-ja, potomca Edvarda I., ki je bil do neke mere uzurpator, saj je prezrl dedno pravico osemletnega Edmunda, sina grofa Mortimerja, ki ga je bil svoj čas Rihard II. imenoval za prestolonaslednika. Prav to je bil pozneje vzrok vojne dveh vrtnic. Po smrti Henrika IV. je postal kralj njegov sin z imenom Henrik V. Angleški, ki je ukinil vojno s Francijo z dogovorm v Troyesu (1420). Ta dogovor je predvideval, da po smrti Karla VI. deduje njegov prestol angleški kralj. Ker sta kmalu umrla bodisi Karel kot Henrik, je Henrik VI. Angleški pri samo osmih mesecih starosti postal vladar obeh kraljevin. V teku njegovega vladanja se je leta 1453 zaključila stoletna vojna, a se je začela vojna dveh vrtnic, to je državljanska vojna med dvema vejama Plantagenetov, lankastrsko in yorško. Lankastri so bili potomci četrtega sina Edvarda III., Yorki pa potomci njegovega petega sina. .