Montgomery Blair var son till presidentrådgivaren Francis Preston Blair och bror till unionsgeneralen och senatorn Frank Blair. Han utexaminerades från West Point 1835 och tjänstgjorde därefter som officer i Floridakriget. Han tog avsked från armén 1836 för att läsa juridik vid Transylvania University. Blair flyttade till Saint Louis där han började sin advokatbana med senator Thomas Hart Benton som mentor. Han var federal distriktsåklagare för Missouri 1839-1842, borgmästare i Saint Louis 1842-1843 och häradshövding i St. Louis County 1845-1849. Blair flyttade 1852 till Washington DC där han bedrev en framgångsrik advokatpraktik och var generaladvokat vid Court of Claims 1855-1857. Blair övergav demokraterna och stödde Free Soil Party därför att han inte ville att slaveriet skulle spridas till de territorier som USA förvärvat från Mexiko efter det mexikansk-amerikanska kriget. Blair tog sig 1854 an slaven Dred Scott vilken stämt sin ägare och fått rätt till frigivning i de lägre instanserna. Nu skulle målet upp i och ingen annan ville ta åt sig fallet. Till slut fick Blair hjälp av George Ticknor Curtis. När Dred Scott v. Sandford 1857 avgjorts till Dred Scotts nackdel uppmanade Blair Jacksondemokraterna att söka sig till det nya republikanska partiet.