Посланий у 1852 році проводити державні іспити у провінції Цзянсі, з півдороги повернувся на батьківщину для дотримання жалоби за померлу матір, проте вже напочатку наступного року отримав найвищий указ зайнятися в своїй провінції Хунань організацією загонів самооборони для захисту від тайпінів і створив більш боєздатну, ніж регулярні війська, добре озброєну хунаньску армію (Сянцзюнь), чисельність якої доходила до 50 000 бійців і яка стала провісником регіональних армій майбутніх мілітаристів. У боротьбі з повстанцями використовував як сухопутні, так і водні війська, зокрема, 25 лютого 1854 року сформував флотилію з 240 суден з 5 тис. моряків. У 1860 році призначений намісником (цзунду) провінцій Цзянсу, Аньхой і Цзянсу і уповноваженим по боротьбі з тайпінами на півдні країни. Його молодший брат генерал Цзен Ґоцюань 19 липня 1864 року захопив Нанкін, яким повстанці володіли 11 років, що призвело до смерті їхніх лідерів Хун Сюцюаня і Хун Женьганя і в кінцевому рахунку придушення повстання. За цю перемогу Цзен Гуофан отримав титул маркіза (хоу) першого класу — Рішучого і хороброго (Їюн-хоу), чого вперше удостоївся цивільний чиновник, а також призначення піклувальником спадкоємця престолу (тайцзи тайбао).