Литовські татари служили в родових хорунгах або стягах аж до 17 століття. Вони прибували на службу на вимогу великого князя або короля. Татарськими хорунгами керували хорунжі або маршалки. Було шість основних родів литовсько-польських татар: Юшини (Хушини, Уйшуни), Наймани, Барини, Улани, Кондрати (Конграти), Ялоїри (Джалаїри). Хорунжества, очолювані ними, були приписані до окремих воєводств: Юшинське — до Трокського воєводства, Найманське — до Віленського, Баринське до Новогрудського, Уланське — до Гродненського та Ошмянського повітів. З 16 століття всі служиві татари користувалися однаковими правами (як знать, так і воїни, що отримали земельні пожалування). Татари стали частиною шляхти, але ніколи не отримали повних політичних прав та не могли брати участь у Сеймах і виборах королів. Татарські військові формування брали участь у всіх війнах Речі Посполитої, в повстанні Тадеуша Костюшка 1794 року, в повстаннях 1831 та 1863—1864 років.