Протягом німецько-радянської війни головний епідеміолог (липень 1941 — липень 1942 року), потім начальник відділення госпіталю ЕГ-1912 Південно-Західного фронту до жовтня 1943 року, начальник ЕГ-1912 3-го Українського фронту до кінця війни. Керував протиепідемічною службою фронту в боях 1941 року на південному напрямку, в Київській і Єлецькій операціях. Брав участь у лікуванні поранених і хворих у Сталінградській битві, в Донбаській, Запорізькій та інших операціях. Очолював військовий госпіталь у битві за Дніпро, в Яссько-Кишинівській, Віденській та інших операціях.