У другој половини 18. века Француска запада у дубоку кризу: нарасле производне снаге (које контролише буржоазија) дошле су у оштар сукоб са апсолутистичко-феудалним поретком. У тим условима настаје нова идеологија: Париз постаје стециште филозофа и слободних мислилаца, расадник нових демократских идеја које ће потрести темеље феудалног друштва. Ту живе и раде Волтер, Русо, Дидро и други. Народ Париза устао је на оружје и заузео 14. јула 1789. Бастиљу, и тако дао почетни импулс Француској револуцији. Ноћу 10. августа 1792. републиканци Париза образовали су револуционарну општинску управу - Париску комуну, која ће као представник париског пролетаријата битно утицати на ток француске револуције. У тим данима, париске масе својим одушевљењем и одлучношћу дају пример читавом француском народу. Париз дефинитивно постаје седиште највише законодавне и извршне власти земље - престоница Француске, седиште Народне скупштине, Конвента, Директоријума и врховне војне управе револуције.