Ľudovít Filip sa vrátil do Paríža na druhý deň, snažil sa stretnúť s Talleyrandom.. Tomuto napomohlo sprostredkovanie Adolpha Thiersa. Raz, už ako kráľ, Ľudovít Filip potom, ako si želal urobiť Talleyranda svojím ministrom zahraničných vecí, ho rýchlo menoval na jeho žiadosť veľvyslancom v Londýne, aby zaručil neutralitu novému režimu. Rozhodnutie bolo kritizované v Paríži ale ocenené v Londýne, kde Wellington (premiér) a Aberdeen (minister zahraničia) boli jeho priateľmi už dlho. Bol prijatý vo veľkom štýle 24. septembra a ubytovaný v sídle Williama Pitta. Jeho menovanie uspokojilo európske dvory vystrašené novou francúzskou revolúciou, zatiaľ čo prepukla belgická.