Jiří Pořízka, otec Pavlíny Pořízkovej, podľahol po sovietskej okupácii Česko-Slovenska panike, pretože bol členom starej šľachtickej rodiny a v minulosti bol väznený ako člen skautského hnutia. Podal si žiadosť o vydanie pasu, ktorý aj dostal. S manželkou sa dohodli, že vycestujú do zahraničia a malú 3-ročnú Pavlínu nechali u manželkiných rodičov, kde aj zvyčajne trávila veľa času. Plánovali, že ju pri prvej príležitosti dostanú tiež do zahraničia. To rozhodlo, že si na emigráciu zvolili Švédsko ako neutrálnu krajinu. Po vycestovaní bezvýsledne žiadali česko-slovenské úrady aj Červený kríž o vycestovanie Pavlíny. Pred švédskym parlamentom začali protestnú hladovku, aby donútili česko-slovenské úrady vyhovieť ich žiadosti. Počas 10-dňovej hladovky sa pod ich žiadosť podpísalo 80 000 ľudí. Vecou sa začal zaoberať švédsky parlament a minister zahraničných vecí. Po celú dobu s Pavlínou udržiavali len telefonický kontakt.