Narodil se v Karélii, jež je dnes (od finsko-sovětské války) součástí Ruska. Vystudoval práva. Během zimní a pokračovací války byl vedoucím výboru pro zásobování v Helsinkách. Podobný post zastával nakonec i ve válečném vládním kabinetu. Od čtyřicátých let též pracoval ve finské centrální bance, roku 1943 se stal jejím generálním ředitelem. V roce 1946 se stal předsedou Státní ekonomické rady, odstoupit musel roku 1950 po hrozbě generální stávky (stejnou radu vedl ještě 1954–1956). Ukázal se být nicméně v krizi roku 1950 obratným vyjednávačem, čímž si vysloužil sérii vládních postů v 50. letech. Nejvýznamnějším bylo jeho angažmá na ministerstvu průmyslu. Aurova hospodářská politika byla kombinací důrazu na liberalizaci ekonomiky a zároveň slabosti pro švédský sociální model. Tato kombinace finské hospodářství silně ovlivnila.