Poslední prezident apelačního soudu před Bílou horou. Přísahu složil 21. října 1616. V tomto úřadě setrval i po bitvě na Bílé hoře (v době druhého stavovského povstání tuto funkci nezastával). Také zasedal ve vyšetřovací císařské komisi nad zatčenými povstalci. Byl velmi obávaný, nemilosrdně pronásledoval nekatolické rebely takovým bezohledným způsobem, že proti sobě dokonce popudil i katolíky. Roku 1621 půjčil císaři peníze, které se mu vrátily v podobě velkého množství získaných statků. Roku 1627 se stal přísedícím reformačního soudu ve věcech náboženských. Po dvacetisedmileté službě jako prezident rady nad apelacemi byl za své horlivé vyšetřovací služby po Bílé hoře jmenován roku 1636 nejvyšším zemským komorníkem a v roce 1638 nejvyšším zemským hofmistrem.