ויסגלס מציג את השתלשלות האירועים לאחר הכישלון הראשוני של מפת הדרכים בשנת 2003, עד להעלאת רעיון ההתנתקות ושקילתו באופן רציני על ידי שרון. ויסגלס היה מתומכיה הבולטים של תוכנית ההתנתקות, ובספרו הוא מתאר את היתרונות שלעתו מגולמים בתוכנית: הקטנת הוויכוח הטריטוריאלי, חיזוק גושי ההתיישבות הגדולים בגדה לקראת סיפוחם, חיזוק התמיכה מהאמריקנים וממדינות אירופיות, הפגנת רצינות בדבר החתירה להסכם קבע עם הפלסטינים. נוסף על אלה, טוען ויסגלס כי ההתנתקות הייתה אמורה להוות "חומר מרדים" לתוכנית מפת הדרכים.