El 1256, el comte Adolf IV de Schauenburg i Holstein va empenyorar el "hohen Feld" a l'Hospital del Sant Esperit. El 1375 es va aixecar el Landwehr com a línia de defensa, des del pantà "Kuhmühlenteich" al riu Wandse cap al maresme del Hammerbrook. Després de la reforma protestant del 1528, el terra va ser secularitzat i gestionat pel col·legi dels presidents de les cinc esglésies principals d'Hamburg "(Kollegium der Oberalten)". Quan es va acabar l'obra de la construcció del nou cinturó de defenses en estil Vauban que va incorporar l'aleshores suburbi de Sankt Georg, el «camp alt» va esdevenir un glacis, on no es podia construir qualsevol edifici ni créixer qualsevol arbre que pugui tancar la vista als defensors instal·lats a les muralles de la ciutat. La seva urbanització va començar després de les Guerres Napoleòniques a l'inici del . El 1773 comptava només amb trenta habitants, que el 1824 ja eren 583. El poble va créixer després del gran incendi del 1842, quan molts veïns del casc històric s'hi van instal·lar i encara més quan el 1861 es va suprimir el tancament nocturn de les portes de la ciutat. El 1874 va fusionar amb la ciutat d'Hamburg. L'obertura de la primera línia del metro el 1912 va ser un nou estímul de desenvolupament. Durant l'Operació Gomorra (1943) a la segona guerra mundial, uns 70% de les habitacions van ser destruïdes.