Sovietsky zväz odpovedal 25. júna 1941 masívnymi náletmi na fínske mestá a delostreleckým ostreľovaním fínskeho územia. Fínsko vzápätí vyhlásilo ZSSR vojnu a odmietlo naďalej akceptovať výsledky Zimnej vojny. Fínska armáda pod Mannerheimovým vedením bleskovo rozdrvila ruské jednotky umiestnené na Karelskej šiji a v Ladožskej Karélii (nemeckí generáli to s uznaním okomentovali ako „fínsky blitzkrieg“) a keďže mier bol v nedohľadne, pokračovala v útoku v oblasti Ruskej Karélie smerom na Onežské jazero, rieku Svir a Biele more. Potom, ako prerušila južnú časť Murmanskej magistrály a dosiahla líniu Ladožské jazero - rieka Svir - Onežské jazero, Mannerheim ofenzívu ukončil a vyzval vládu, aby ponúkla ZSSR mier a uznanie hraníc z roku 1939 ako výmenu za navrátenie Ruskej Karélie. Vláda tak niekoľkokrát tajne urobila, ZSSR to však stále odmietal. Mannerheim sa teda sústredil na minimalizáciu fínskej účasti na vojne. Odmietol zaútočiť na Leningrad či pokračovať v akciách za rieku Svir a celkom vylúčil väčšie posilnenie nemeckých jednotiek v Laponsku Fínskou armádou. Neobmäkčila ho ani Hitlerova ponuka aby sa stal vrchnym veliteľom nad jednotkami Osi v celom Fínsku.