I stadens brand 1728 miste han nästan all sin egendom, som han från sin bostad hade låtit föra in i kyrkan. Då en teologisk professur 1731 blev ledig, stötte hans utnämning till denna på bestämt motstånd hos kungen, som inte desto mindre samma år utnämnde honom till biskop i Ribe. I detta hans sista ämbete vållades honom många obehagligheter och sorger, och det synes, som om han endast i begränsad utsträckning har varit platsen vuxen i denna kyrkliga brytningstid. Varken hos Kirkeinspektionskollegiet eller hos stiftets prästerskap fick han stöd.