Однак Квітнева революція 1978 року, в ході якої до влади в Афганістані прийшла марксистська Народно-Демократична партія Афганістану, суттєво змінила характер афганської влади й відносини між країнами. Якщо попередні афганські керівники вбачали в СРСР гаранта афганського суверенітету й вигідного економічного партнера, то Нур Мухаммед Таракі та його оточення, які планували радикальну модернізацію країни за радянським зразком 1930-их років, розглядали північного сусіда як ідеологічного союзника, старшого партнера у революційних перетвореннях, джерело економічної та військової допомоги.