У Ваљево је после Церске и Колубарске битке допремљено око 12000 рањеника, од којих су многи касније распоређени по другим болницама у Србији. Преостало је око 8000 рањеника за којих је било око 2500 постеља. Свако ко је могао отишао је из Ваљева које се претворило у град рањеника и нешто медицинског особља, названо „долина смрти“. Није било хигијенских услова ни болничког материјала. Проширила се епидемија тифуса која је односила дневно око 50-100 живота, а крајем децембра 1914. и 100-200 живота дневно. Процене о окупном броју жртава су више од 3500 војника и више од 4000 цивила. Међу жртвама били су и лекари Павле Војтех и Драгиња Бабић, као и добровољна болничарка, сликарка, Надежда Петровић.