"Skáldatal" antas ha påbörjats på Snorre Sturlassons tid, kanske av Snorre själv, men har antagligen fullbordats av någon av hans brorsöner Sturla Tordsson ("Sturla Þórðarson") eller Olav Tordsson vitaskald ("Óláfr Þórðarson hvítaskáld"). Den främsta grunden för detta antagande är det faktum att "Skáldatal" endast har bevarats i handskrifter av Snorres verk; dels den så kallade Codex Upsaliensis från tidigt 1300-tal som fått beteckningen DG 11 och är en av de viktigaste versionerna av "Snorres Edda"; dels i huvudhandskriften av Snorres "Heimskringla" från 1250-talet. Denna skrift förstördes visserligen i den stora branden i Köpenhamn år 1728, men hade dessförinnan kopierats av handskriftssamlaren och professorn Árni Magnússon och finns nu i ett manuskript med beteckningen AM761 4to. I denna version av "Skáldatal" finns också instuckna skaldeverser, vilket helt saknas i Uppsala-handskriften. En vetenskaplig utgåva av "Skáldatal" finns publicerad i tredje bandet av "Edda Snorra Sturlusonar", utgiven genom det Arnamagnæanska Legatet i Köpenhamn år 1887.