Proti tomuto prodeji podala odpor Eliška Berková z Žerotína u soudu, ale její protest byl zamítnut. Žálkovští, původně evangelíci, po bělohorské bitvě přestoupili na katolickou víru. Jeden z nich - Jiří Protivec Žálkovský ze Žálkovic - vydal roku 1689 knihu o umučení Jana Sarkandra ("Tortura seu elongium Joannis Sarkandri"). Za nich byla také postavena socha sv. Jana u zámecké zdi. Rod Žálkovských vládl nad Víceměřicemi až do roku 1732. Poslední vůlí z 22. dubna 1744 zdědila Vicoměřice nejstarší dcera Marie Alžběty, Marie Terezie, kněžna z Oettingen-Spielberku, a tato poslední vůlí z 13. července 1745 odkazuje svůj majetek nezletilým dcerkám Leopoldině a Eleonoře. Majitelkou Viceměřic a celého statku se stala Leopoldina, provdaná kněžna z Kounic-Rittberku. 14. srpna 1794 odkázala svůj majetek své dceři Eleonoře, která se brzy provdala za 22letého knížete Klementa Metternicha. V roce 1825 dědí statek kojetínský i s Víceměřicemi jeho syn Viktor kniže Metternich. Roku 1829 po jeho smrti se stává majitelkou jeho sestra Leontina, hraběnka Sandorová, provdaná za uherského hraběte Sandora. Dcera hraběnky Sandorové Pauline Metternichová se provdala za nevlastního strýce Richarda, syna Metternicha a 1861 Víceměřické panství zdědila. Po smrti vévodkyně Pauly se v roce 1921 stává majitelkou panství Žofie, kněžna z Oettingen-Spielbergu, pravnučka kancléře Metternicha.