Решено „занапред четите не би трябвало да бъдат големи и войнствующи, а просто агитационни между населението“, а смъртните наказания да се заместят с убеждения и заплахи. Констатира се, че „не е в интерес на работата организацията да се държи изключително почти в ръцете на учителите“, а трябва да се привлекат „хора от самото общество“. Предлага се да се състави съд, който да съди Борис Сарафов като главен виновник за прибързано повдигнатото Илинденско-Преображенско въстание. Застъпва се идеята за автономия на Македония, като се подчертава, че „добре разбраните интереси изискват да се работи въз почвата на автономията“. Обсъдена е нуждата за отпор срещу опитите за създаване сфери на влияние от Сърбия, Гърция и България, и разграничаване от Българската екзархия и България. Приема също да се води активна борба с гръцката и сръбската въоръжени пропаганди и да се издава вестник на френски, който да защитава интересите на ВМОРО в Европа. Делегатите на конгреса се изказват скептично за взетите решения на конгреса на Струмишкия революционен окръг от същия месец, за даване на широки права на местните комитети.