Зграда хотела, која и данас постоји, зидана је 1891. године, уписана у катастарске књиге 1905. године, а власник је била Трговачка фирма из Сарајева. Послиједњи власник прије продаје зграде био је Фрањо Челина. Нови власници 1907. године постају Абрахам Цилер и Лотика Целермајер. Није било лако водити хотел и носити се са проблемима касабалија. Лотика је брзо схватила навике и психологију људи уског и скученог видокруга. Свој начин пословања прилагодила је овдашњим условима и само са једним циљем – остварити зараду. И у томе је успјела – зарадила је много и стекла читав иметак. Умор и слом дошли су у исто вријеме када и друштвене промјене. Дошла су „нова времена, нове идеје и нов начин живота“. Било је то вријеме „анексионе кризе“ када почиње урушавање свих пређашњих вриједности које су довеле до просперитета. Хотел је слабо радио, гомилали су се дугови и обавезе. „Бестидни простак Тердик“ отворио је срамну кућу и привукао све њене госте. Ударци су се низали један за другим, бринула је о сестриној дјеци, оне које је помагала и од којих је највише очекивала, разочарали су је. На њу више нико није мислио.