Přestože severoafrická Ifríkíjje a zejména oblast pozdějšího Tuniska zažívaly za vlády Hafsidů rozkvětu jako nikdy dříve, mnohdy se hovoří o „zlaté éře“, tak z hlediska mezinárodní politiky a vlivu byly nepatrnou mocí a okolní svět nikterak nepoznamenali. Ačkoli si úspěšně podmanili sousední alžírské země Tilimsánského sultanátu, byli mezi lety 1347 a 1357 dvakrát poraženi marockými Marínovci a v průběhu 14. století se museli potýkat s trvalým hospodářským úpadkem. Hafsidé se stali podporovateli středomořského pirátství. Berberští piráti přepadávali obchodní lodě evropských států a zejména italské námořní republiky připravovali o podstatné výnosy z obchodu. Řádění pirátů vyvolávalo pozornost Evropy k Hafsidům. Další křížová výprava označovaná jako mahdijská z roku 1390 se pokusila o dobytí pirátské pevnosti Mahdia na území hafsidského státu. Tato ledabylá evropská intervence Hafsidy vážněji nezasáhla, pouze je přiměla na krátký čas zdržet se pirátských aktivit vůči Janovanům.