השימוש בטוקיו אקספרס החל לאחר קרב האי סאבו באוגוסט 1942, ונמשך עד השלבים האחרונים של המערכה באיי שלמה. מכיוון שהמשחתות לא נועדו לשאת מטען רב, הן לא יכלו לשאת ציוד ארטילריה או כלי רכב, ולרוב נשאו רק אספקה וחיילים. בדצמבר, בשל נוכחות צי בעלות הברית באוזר גוודלקנל, הכין הצי הקיסרי תוכנית אספקה מאולתרת נוספת, שתאפשר למשחתות לחמוק מאיום אוניות האויב וממטוסי כוח אוויר קקטוס. חביות נפט גדולות עמוסות בציוד רפואי ובאספקה בסיסית, תוך השארת אוויר שיאפשר ציפה, נקשרו יחד בחבל והושלכו לים בהגיע המשחתת לגוודלקנל, בזמן שהיא ביצעה תפנית חדה. סירות מנוע או שחיין תפסו את הקצה הצף של החבל והביאו אותו אל החוף, שם משו החיילים את השורה הארוכה של החביות. תוכנית זו לא זכתה להצלחה רבה, כשרק כחמישית מהחביות הגיעו לחוף.