ב-23 בנובמבר חצו כוחות מעצמות המרכז את הדנובה ליד סבישטוב, הפתיעו את הכוחות הרומנים והצליחו לכבוש שטחים נרחבים. בראשית דצמבר יצאו הרומנים למתקפת נגד כושלת בגזרת הנהר ארג'ש. בעקבות כישלון המתקפה החל הצבא הרומני בנסיגה רחבה ומהירה לאורך כל החזית. בראשית דצמבר הביסו כוחות מעצמות המרכז את הצבא הרומני בקרב בוקרשט שהוביל לכניעת העיר ולמעבר ההנהגה הרומנית לעיר יאשי. ב-27 בדצמבר נכבשה רמניקו סראט, ב-5 בינואר 1917 נכבשה בראילה וב-8 בינואר פוקשאן. במהלך החורף התייצבה החזית, עניין שאיפשר לצבא הרומני להתארגן מחדש ולפתוח בסדרת מתקפות במהלך קיץ 1917. אף על פי שהרומנים והרוסים לא הצליחו לפרוץ את קווי מעצמות המרכז, סדרת המתקפות אילצה את פיקוד מעצמות המרכז להקצות כוחות גדולים לזירה זו. עם פרוץ מהפכת אוקטובר עזב הצבא הרוסי את זירת הלחימה, הרומנים נותרו לבדם במערכה וב-9 בדצמבר 1917 נאלצו לחתום על הסכם שביתת נשק עם מעצמות המרכז. ב-3 במרץ 1918 נחתם חוזה ברסט-ליטובסק אשר סיים את מצב הלוחמה בין מעצמות המרכז לאימפריה הרוסית. ב-7 במאי 1918 אולצו הרומנים לחתום על חוזה בוקרשט ובמסגרתו מסרו את חבל דרום דוברוג'ה כולו וחלק מצפון דוברוג'ה לבולגריה. תביעותיה הטריטוריאליות של בולגריה לקבלת כל חבל דוברוג'ה לא נענו במלואן, שאר חלקי החבל נותרו בידי כוחות צבא גרמניים והעניין עורר זעם רב בבולגריה. אי קבלת התביעות הטריטוריאליות בשילוב הקיפאון בחזית המקדונית וחוסר השקט מבית הובילו להתפטרות ראש הממשלה רדוסלאבוב ובמקומו מונה אלכסנדר מלינוב. מלינוב התפטר אף הוא לאחר מספר חודשים ובמקומו מונה תאודור תאודורוב.