Biermanns far var en kommunistisk, jødisk værftsarbejder, henrettet i Auschwitz i 1943 for sabotage. Hver morgen fandt den lille dreng et stykke sukker, som hans mor forklarede, hans far havde sendt ham på en månestråle. Under ildstormen mod Hamborg i 1943 sad han gemt i kælderen i Schwabenstraße med sin mor, mens bydelen Hammerbrook brændte over deres hoveder. Til sidst måtte de også flygte fra kælderen, op i de brændende gader. De løb langs med husene for at undgå ildstormen, der rasede med orkans styrke, så hustage fløj gennem luften. Asfalten kogte, hvor heden kom til, og mennesker segnede om. Rene tilfældigheder fik Biermann, hans mor Emma og moster Lotte levende gennem rædselsnatten.