Po okupaci v srpnu 1968 nastoupila tvrdá normalizace a nová nákupní komise již roku 1970 odmítla schválit nákup některých děl. Delegáti XIV. sjezdu KSČ v roce 1971 se shodli na tom, že koncepční zaměření galerie na umění 20. století není vhodné. Jiří Kohoutek, který odmítal respektovat nařízení KNV a přehodnotit expozici z "nových ideově politických hledisek" (zůstala vystavena i díla umělců, kteří po okupaci emigrovali), byl 1. prosince 1971 odvolán ještě před otevřením nově rekonstruovaného sídla Středočeské galerie v Husově ulici v Praze. Na jeho místo dosadil již "konsolidovaný" Svaz výtvarných umělců malíře Vladimíra Brehovszkého a jako jeho odborného náměstka Jiřího M. Boháče. Oba odmítli předchozí koncepci galerie, přeinstalovali expozici v Nelahozevsi a s cílem "dotvářet profil socialistického člověka" přehodnotili dějiny českého umění ve prospěch realistických tendencí. V expozici moderního umění byla zvláštní část vyhrazena "výtvarným dílům odrážejícím lidské drama, boj proti fašismu, neokolonialismu a antihumanismu".