A francia forradalom előtt a legelterjedtebb nyelv a holland, illetve a brüsszeli nyelvjárás volt, franciául csak a nemesség és személyzetük beszéltek. A francia megszállást, illetve az 1830-as függetlenséget követően azonban a francia lett a város, illetve Belgium hivatalos nyelve, bár ekkor Brüsszel lakosságának 90%-a még holland volt. A 19. század során jelentősen megugrott a fővárosban élő franciaajkúak száma, az ide bevándorló francia állampolgárok, illetve az államigazgatásban alkalmazott vallonok révén. Az új állami nyelv kiválasztását jelentősen befolyásolta, hogy az arisztokrácia, az egyház és az értelmiség franciául beszélt, és a flamandot csak az alsóbb néptömegek, a parasztok és a munkások nyelvének tartották. Ehhez járult még az északi szomszéd Hollandia felé irányuló ellenszenv.