Sébastiani a recunoscut Restaurația Bourbonică, dar s-a alăturat lui Napoleon în timpul celor o sută de zile, fiind ales în Camera Deputaților pentru prima dată în 1815. Exilat o scurtă perioadă după întoarcerea regelui Ludovic al XVIII-lea, a fost din nou recunoscut ca deputat în 1819, făcând parte din facțiunea stângistă, sprijinind politica liberală și intrând în conflict cu guvernul condus de Jean-Baptiste de Villèle. După Revoluția din Iulie, l-a sprijinit pe noul rege Ludovic-Filip. În perioada cât Sébastiani a îndeplinit funcția de ministru de externe (1830-1832), Franța s-a implicat în Revoluția belgiană, a refuzat să susțină Revolta din Noiembrie, s-a elaborat o soluție controversată într-un litigiu comercial cu Statele Unite ale Americii și a avut loc ocupația franceză a Anconei. În anii ulteriori, el a fost funcționar de rang înalt al Guvernului Francez, îndeplinind funcția de ambasador. În anul 1840 a fost numit Mareșal al Franței.