У време када је Павловић дошао у Црну Гору (1878) управо су се успешно окончали ослободилачки ратови против османске влати и друштво је почело из корена да се мења и преображава. Осећала се потреба да се просветне и културне активности наставе са још јачим интензитетом и у таквим приликама обрео се Павловић на Цетињу, преузимајући главну реч у књижевном и јавном животу црногорске престонице. Он ће заједно са др Лазом Костићем, Симом Матавуљом, Валтазаром-Балдом Богишићем и П.А. Ровинским давати тон јавном животу на Цетињу и печат културној клими оновремене Црне Горе. У току боравка на Цетињу, Павловић је обављао најодговорније државне и друштвене функције, био је уредник Гласа Црногорца (1879—1885), директор Цетињске гимназије (1883—1885), министар просвете (1886—1892). Био је такође председник одбора за подизање Зетског дома, члан дворског песничког савета, уредник часописа Зета, уредник "Црногорке", управник Државне штампарије и главни школски надзорник.