L'aviació durant la Guerra Civil espanyola es desenvolupà en un ambient de constant canvi i modernització que donaren lloc a la creació de teories noves per part de tots els participants tant directes com observadors. Conceptes com ara bombarders de picat, el reconeixement aeri, el bombardeig com arma de terror, l'atac en "cadenes" i noves doctrines de caça tingueren el seu baptisme de foc en episodis com ara l'Incident Deutschsland, el setge de Madrid i el bombardeig de Guernica. Mecànicament la guerra també suposà l'evolució de l'enginyeria aeronàutica amb el desenvolupament de motors cada vegada més potents (com ara el Daimler-Benz DB 601 de 809 kW en línia i amb tecnologia d'injecció) i formes més aerodinàmiques i resistents (generalitzant l'ús de cabines tancades i trens d'aterratge retràctils) capaces de resistir velocitats properes als 800 km/h (com ara el Fokker). També va estendre l'ús de metalls com ara el duralimini front a les estructures tradicionals de fusta amb cobriment tèxtil a l'hora de conformar el fuselatge dels avions.