Міжнаро́дні відно́сини Португа́лії — відносини Португалії з іншими державами та міжнародними організаціями в інтересах власної держави. Визначається урядом країни, здійснюється Міністерством закордонних справ Португалії. Історично, головним завданням португальської дипломатії був захист незалежності держави від Іспанії, для чого португальці підтримували тісні контакти зі Святим Престолом і Англією. Іншим важливим завданням була охорона португальських заморських колоній від місцевих і колоніальних держав. У XV—XVI століттях Португалія була локомотивом великих географічних відкриттів, але занепала після вигасання Авіської династії й союзу з Іспанією (1580). Незважаючи на відновлення португальської самостійності (1640), країна не змогла повернути собі статус великої держави. Внаслідок серії криз — Лісабонського землетрусу (1775), наполеонівської навали (1807) і унезалежнення Бразилії (1822) — Португалія поступово втратила позиції в світовій міжнародній політиці. Протягом ХІХ століття вона намагалася зберегти свої колонії в Африці від зазіхань Британії та Німеччини. Сподіваючись на розподіл німецьких колоніальних володінь, Португалія вступила до Першої світової війни на боці Антанти (1917), але отримала лише маленький Кіонгський трикутник. Через це вона обрала нейтралітет під час Другої світової війни (1939—1945), хоча негласно допомагала силам антинімецької коаліції. Португалія була союзником США під час Холодної війни (1946—1989), вступила до НАТО (1949) і ООН (1955). Після приходу соціалістів до влади (1974) країна відмовилася від колоній в Африці та Південно-Східній Азії, обрала курс на вступ до ЄС й обмеження власного суверенітету (1986).