Vladanje Jana II. Kazimirja, ki ga je izvolila Habsburžanom naklonjena skupina plemičev v sejmu, sovpada z obdobjem velike krize poljsko-litvanske države, ki je v zgodovini dobila poimenovanje "potop" (1648-67). V tem času je vstaji ukrajinskega prebivalstva, ki so jo sprožili Zaporoški Kozaki in njihovi zavezniki Krimski Tatari, sledila rusko-poljska vojna, v katere prvi polovici (1654-55) je rusko-kozaška vojska zavzela vzhodno polovico Republike. Poleti 1655 je s severa z vojsko vdrl v državo še švedski kralj Karel X. Gustav in okupiral zahodni del države. Ob izdajalskem obnašanju poljskih magnatov je Poljski-Litvi grozilo razkosanje in razpad, a je domoljubna pripadnost in katoliška vnema ljudskih množic, ki so potem za sabo potegnile tudi plemstvo, (tedaj še) rešila poljsko državo. Potem ko so odvrnili nevarnost, ki je prihajala s severo-zahoda in je bila vojna s Švedsko končana z mirom v Olivi, je Poljska-Litva v drugem delu vojne z Rusijo prišla do pobude (1659-64), zavzela nazaj od Rusov okupirana ozemlja in prodrla celo na levi breg Dnjepra.