Ľudovít Napoleon veril, že ho ľudia podporovali, a rozhodol sa zachovať si moc iným spôsobom. Jeho nevlastný brat Morny a niekoľko blízkych poradcov v tichosti začali organizovať štátny prevrat. Prišli za generálnym veliteľom Jacquesom Leroyom de Saint Arnaudom, bývalým kapitánov francúzskej zahraničnej légie a veliteľom francúzskych síl v Alžírsku a ďalším dôstojníkom francúzskej armády v severnej Afrike, aby poskytli vojenskú podporu prevratu. Dátum prevratu bol 2. decembra, čo bolo výročie bitky pri Slavkove a výročie korunovácie jeho strýka Napoleona I. V noci z 1. na 2. decembra vojaci svätého Arnauda pokojne obsadili národnú tlačiarenskú kanceláriu, Palais Bourbon, tlačové kancelárie a strategické miesta v meste. Ráno Parížania našli okolo mesta plagáty oznamujúce rozpustenie Národného zhromaždenia, obnovenie všeobecných volieb, nové voľby a obliehanie v Paríži a okolitých departementoch. Vo svojich domovoch bolo zatknutých šestnásť členov Národného zhromaždenia. Keď sa na radnici 10. obvodného zhromaždenia zhromaždilo okolo 220 poslancov mierneho práva, boli tiež zatknutí. Dňa 3. decembra sa spisovateľ Victor Hugo a niekoľko ďalších republikánov pokúsili zorganizovať opozíciu proti prevratu. Objavilo sa niekoľko barikád a na uliciach vyšlo asi 1 000 povstalcov, avšak armáda sa pohybovala v platnosti s 30 000 jednotkami a povstania boli rýchlo rozdrvené, pričom podľa odhadov zahynulo 300 až 400 oponentov prevratu. Malé povstania sa vyskytli aj v militantnejších červených republikánskych mestách na juhu a v strede Francúzska, všetky však boli potlačené do 10. decembra.