Опсада није била потпуна, пошто је Москва добијала намирнице из Рјазања, који је остао веран Шујском, али је војска узурпатора у јесен 1607. покорила готово читаву северну и источну Русију (сем Новгорода, Смоленска, Нижњег Новгорода и Казања). Тешки намети од стране Пољака и козака изазвали побуне руских сељака, грађана и властеле. Почетком 1609. у Москви су угушене две побуне бољара притив Василија Шујског, али је цар добио помоћ у виду шведске интервенције у Русији, и удружена руско-шведска војска под командом Михаила Скопин-Шујског кренула је у пролеће 1609. из Новгорода на Москву, уништавајући одреде побуњеника. Шведско мешање у руски грађански рат довело је до директне интервенције краља Жигмунда, који је у септембру 1609. опсео Смоленск. У децембру 1609. већина пољске војске напустила је Тушино и отишла под Смоленск. На вести о примицању Швеђана, остатак побуњеника покорио се цару Василију или повукао у Калугу са Лажним Димитријем II. Марта 1610. опсада Москве је дигнута.