Utover høsten og vinteren 1939–1940 avventet de franske og britiske styrkene et forventet tysk angrep inn i Belgia, Nederland, Luxembourg, og det nordøstlige Frankrike, men de allierte vurderte også andre muligheter for å bekjempe Tyskland. Ved utbruddet av vinterkrigen, Sovjetunionens angrep på Finland 30. november 1939, ble det lagt planer om et britisk-fransk ekspedisjonskorps for å støtte Finland. Tanken bak var dels at Sovjetunionen, særlig fra fransk side, ble sett som Tysklands allierte, dels at man ved å landsette styrken i Narvik kunne bruke den for å okkupere jernmalmfeltene i Nord-Sverige. De allierte antok at uten svensk jernmalm kunne Tyskland maksimalt fortsette krigen i ett år. Finland måtte imidlertid be om våpenhvile før de allierte planene ble iverksatt, det førte til at den franske statsminister Édouard Daladier måtte gå av, og Paul Reynaud tok over. Det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 syntes å gi en ny mulighet for kamp mot Tyskland, men bortsett fra kampene ved Narvik klarte de tyske styrkene raskt å få overtaket. Manglende fremgang i krigføringen ledet våren 1940 til skifte av statsminister i Storbritannia, Neville Chamberlain ble erstattet med Winston Churchill.