Heinäkuussa 1611 Venäjälle edennyt ruotsalainen sotapäällikkö Jakob De la Gardie pakotti Novgorodin säädyt hyväksymään päätöksen, jonka mukaan ne tukisivat Venäjän tyhjäksi jääneelle valtaistuimelle toista Kaarle IX:n pojista. Kun Kaarle IX kuoli saman vuoden lokakuussa ja Kustaa Aadolfista tuli Ruotsin kuningas, päädyttiin tsaariksi De la Gardien neuvosta tarjoamaan tuolloin 10-vuotiasta Kaarle Filipiä. Leskikuningatar Kristiina pyrki viivyttämään poikansa lähettämistä Venäjälle eikä Kustaa II Aadolfkaan edistänyt hanketta tarmokkaasti, sillä hän ei luottanut venäläisiin. Lopulta Kaarle Filip lähetettiin Viipuriin, jossa oli tarkoitus neuvotella venäläisten kanssa tarkemmista ehdoista. Hänen saapuessaan viimein sinne heinäkuussa 1613 Venäjän säätykokous oli jo valinut uudeksi tsaariksi ruhtinas Mikael Romanovin, joten hanke kariutui.