Desmoulinsin isä oli Guisessa vaikuttanut korkea virkamies, paikallisen voutikunnan ("bailliage") kenraaliluutnantti. Desmoulins lähetettiin Pariisin arvostettuun Lycée Louis-le-Grand -kouluun, jota myös Maximilien Robespierre kävi samaan aikaan. Desmoulins kouluttautui asianajajaksi ja työskenteli vuodesta 1785 Pariisin parlamentissa. Änkytys haittasi alkuaan hänen työtään ja urakehitystään, mutta vallankumouksen puhjettua hän yllättäen löysi puhujanlahjansa. Kun valtiovarainministeri Jacques Neckerin erottaminen uhkasi pysäyttää vapaamielisen kehityksen Ranskassa heti alkuunsa, Desmoulins piti 12. heinäkuuta 1789 Pariisin Palais-Royalin puutarhassa kahvilan pöydällä seisten ja pistooli kädessä spontaanin puheen, jolla hän innosti kansanjoukon tarttumaan aseisiin. Tämä johti kaksi päivää myöhemmin vallankumouksen lähtölaukauksena pidettyyn Bastiljin valtaukseen, johon hän osallistui itsekin. Pian näiden tapahtumien jälkeen Desmoulins julkaisi ensimmäisen kuuluisan pamflettinsa "La France Libre" (”Vapaa Ranska”), jossa lueteltiin vanhan hallinnon vääryyksiä ja esitettiin ajatus tasavallasta. Sitä seurasi syyskuussa 1789 ilmestynyt "Discours de la lanterne aux Parisiens" (”Lyhtypylvään vetoomus pariisilaisille”), jossa Desmoulins puolusti porvarillis-demokraattisia uudistuksia. Hän sai tämän jälkeen lempinimen ”lyhtypylvään yliprokuraattori”.