Након што је Конзервативна партија изгубила изборе 1945, постао је лидер опозиције лабуристичкој влади. Јавно је упозоравао о "гвозденој завеси" због совјетског утицаја у Европи и промовисао је европско јединство. После победе на изборима из 1951. године, Черчил је поново постао премијер. Његов други термин је преокупиран спољним проблемима, укључујући Малајски грађански рат, устанак Мау-Мау, Корејски рат и државни удар у Ирану уз британску подршку. Черчил се повукао након што је претрпео мождани удар 1955. Након његове смрти у деведесетој години 1965, Елизабета II му је доделила част на државну сахрану, која је била један од највећих скупова светских државника у историји. Изабран је за највећег Британца свих времена у анкети из 2002. године.