Пошто се Мартин ослањао на историјске изворе за време стварања света Леда и ватре, Гардијан је видео велику сличност између Вестероса и Енглеске у периоду Рата ружа. Атлантик је сагледао Песму леда и ватре „више као причу о политици него о хероизму, причу о човечанству које се бори са базичним опсесијама неголи да испуњава свој величанствени потенцијал,“ где изненадна борба за моћ кида репресију феудалног система, а не из борбе добра и зла. Мартин не само да је хтео да одрази сукоб средњовековне структуре класа у романима, већ и да истражи последице одлука вођа, јер ако су вође као особе добре то их одма не чини и добрим предводницима и обрнуто.