Následkem toho byl Šaron téhož roku nucen vypsat předčasné parlamentní volby (nyní již bez přímé volby premiéra). Před volbami se ve Straně práce konaly primárky, v nichž se stal novým předsedou Amram Micna, který vedl stranu do voleb s programem jednostranného stažení z Pásma Gazy. Ve volbách však strana výrazně propadla a získala pouhých devatenáct mandátů (v té době historické minimum), zatímco Šaronův Likud získal 38 mandátů (poté, co se Jisra'el be-alija sloučila s Likudem celkem 40 mandátů). Následně, kvůli vnitřní opozici, Micna rezignoval na vedení strany, ve kterém byl nahrazen Peresem. Přestože se Strana práce nejprve nestala vládní stranou Šaronovy pravicové koaliční vlády, byla nakonec Šaronem samotným přizvána kvůli prosazení Šaronova plánu na jednostranné stažení z Gazy. Stalo se tak v důsledku odchodu Národní jednoty a Národní náboženské strany z vlády.