4 червня 1916 р. почався російський наступ, відомий під назвою «Брусиловський прорив». Не втримав переважаючого ворога 12 червня австрійські війська відступили за Прут, де планувалася подальша оборона краю. 14 червня почався штурм позиції на підступах до Чернівців, На вечір 13 червня корпуси 9-ої армії генерала від інфантерії Лєчицького заглибилися в "тактичну оборону" австро-угорців на правому крилі на 15 км, а у центрі на 50 км, маючи лівий фланг майже на місці. Але цей гучний успіх коштував росіянам велику ціну (не менше 30 тис. бійців, тобто близько 17% від загальної кількості бійців). Протягом 13-17 червня на підступах до м. Чернівці у районі с. Стара Жучка відбулася надзвичайно запекла боротьба. В результаті російських артобстрілів у с. Денесівка не залишилося жодної вцілілої будівлі, а траншеї північного фасу "мостового причілку" були так “зорані” артвогнем, що вже не могли слугувати укриттям. Під завалами траншей багато захистників "мостового причілку" полягло мученицькою смертю. 18 червня росіяни захопили Чернівці, названі за неприступність «другим Верденом»: суцільний залізобетон, джунглі колючого дроту з пропущеним струмом, артилерія аж до калібру 305 мм. У ході наступу 9-а армія росіян взяла у полон 1246 офіцерів і 50959 солдат противника. До кінця червня - початку липня російські війська захопили майже всю Буковину. Фронт змістився у Карпатські гори, де росіяни разом із румунськими військами почали запеклі бої, але успіху не досягли і перейшли до позиційної війни. а 9-а армія генерала П. Лєчицького 11 серпня взяла без бою м. Станіслав. На середину серпня наступ російських армій припинився. 9-а армія зупинилася на смузі Станіслав – Кімполунґ.