Izbucnirea insurecției lui Kościuszko în Polonia centrală în martie 1794 a servit ca o scânteie pentru formarea unităților militare poloneze în teritoriile ocupate, iar polonezii din Polonia Mare au sperat să-și elibereze regiunea. Inițial, Tadeusz Kościuszko, care a inițiat lupta împotriva rușilor în Polonia centrală, nu a vrut să sprijine Revolta din Polonia Mare deoarece își dorea să evite lupta pe două fronturi (la acel moment, Regatul Prusiei se afla nominal într-o alianță cu Polonia împotriva Rusiei). Ca urmare, insurecția planificată în Polonia Mare aproape că s-a încheiat înainte de a începe. Cu toate acestea, situația s-a schimbat în iunie 1794, când prusacii și-au declarat sprijinul pentru Rusia Țaristă și i-au oferit sprijin militar în înăbușirea insurecției lui Kościuszko (după victoria sa în Bătălia de la Racławice). Ca urmare, Consiliul Național Suprem a emis o proclamație "Către cetățenii Poloniei Mari," chemându-i la arme.