Po maturitě v roce 1942 se zapojil do odbojového hnutí v rámci organizace soustředěné okolo osoby Miloše Hájka. Podařilo se mu uniknout zatčení a na jaře 1945 byl aktivním účastníkem bojů v rámci pražského povstání. Po válce vystudoval ekonomii na Vysoké škole politické a sociální a vstoupil do KSČ. V rámci prezenční vojenské služby přednášel na několika školách, aby posléze zakotvil na Vojenské politické akademii, kde zůstal až do sovětské okupace a postupně se vypracoval na vedoucího Katedry československých dějin. Na počátku roku 1968 byl zvolen rektorem, ale jako představitel reformního proudu a jeden z tvůrců nové vojenské doktríny musel posléze akademii zcela opustit, byl vyloučen ze strany a zbaven možnosti vědecky působit.