Haringseet 1147-ben említik először. Bécs 1529-es ostromakor a falut elpusztították, a lakosságot megölték vagy elhurcolták rabszolgának. Helyükre horvátokat telepítettek; 1785-ig horvátul is énekeltek a templomban, de ekkortól az állandó viták miatt csak a németet engedélyezték. A templomot fallal és árokkal erősítették meg, így a lakosok vész esetén ide húzódhattak. 1605-ben Bocskai István hajdúi felégették a települést. 1689-ben Haringsee elszakadt Orth egyházközségétől, amelyhez addig tartozott. 1708-ban a kurucok teljesen elpusztították a falut. 1760-ban a falu addigi tulajdonosa, Kinsky gróf eladta a birtokot Mária Terézia császárnőnek. 1805-ben és 1809-ben Napóleon franciái szállták meg a települést. Az 1848-as forradalom után eltörölték a feudális birtokrendszert, megalakult Haringsee község és először választottak polgármestert. Az 1866-os porosz-osztrák háborúban a poroszok egészen a Haringsee határában folyó Rußbach vonaláig megközelítették Bécset. Az összecsapásokban 11 ház leégett. 1894-ben 84 házban 460 lakost számláltak össze, köztük 20 szlovák családot. 1901-ben az orthi mellékvonal megépülésével a falu bekerül a vasúti hálózatba. Az első világháborúban 23, a másodikban 36 haringseei esett el. 1920-ban Lassee, Haringsee és Engelhartstetten közös erőművet épített és a három településre bevezették az elektromosságot. A második világháború végén, 1945 áprilisában harcok folytak a faluért, amelynek során 3 helybeli, 2 német és 6 szovjet katona, valamint 2 lengyel munkás halt meg.