Монгольська навала призвело до регресу в економіці та військової організації Русі. Протягом другої половини XIII сторіччя монголо-татари багаторазово розорюють північно-східні руські міста, що були торгово-ремісничими центрами. З 1259 року Монгольська імперія (й потім Золота Орда) контролює Волзький торговий шлях, що зв'язував Центральну Азію з Північною Європою. Руйнується стара руська військова організація. Так піші стрілки відслідковуються тут з кінця XII сторіччя й після 1242 року припиняють згадуватися; значення лука в кінних дружинах знову зростає. До другої половини XIV сторіччя завершується почався ще в XII столітті в Південній Русі процес трансформації дружини, делившейся на старшу і молодшу, у двір князя і полк, який виставляється певним князівством. Більшість дослідників вважають міські полки не кінними феодальними ополченнями відповідних князівств, а пішими народними ополченнями відповідних міст, і простежують їх аж до XVI століття. Панує думка про те, що в Куликовській битві центр російського війська був представлений пішим народним ополченням, хоча про поділ сполучених військ на тактичні одиниці за родами зброї (військ) (як у 1185 році, наприклад, коли загальна кількість полків досягало 6 нічого не відомо, всі 5 тактичних полків формувалися з міських полків на чолі з князями відповідних князівств, а при підрахунку втрат виділяються дві категорії загиблих — старші й молодші дружинники.