У 1814. години, основана је тајна организација Хетерија са циљем ослобађања Грчке. Хетерија је планирала да покрене побуне на Пелопонезу, Дунавским кнежевинама, и главном граду са околним областима. Прва од ових побуна започела је 6. марта 1821. у дунавским кнежевинама коју су Османлије угушиле. Дана 17. марта 1821. године, Маниоти су објавили рат што је био почетак револуционарних акција других контролисаних држава. У октобру 1821. године, Теодорос Колокотронис заузео је Триполицу, након чега су уследиле и друге побуне на Криту, Македонији, и централној Грчкој. Убрзо су се развиле тензије међу различитим грчким фракцијама, што је довело до два узастопна грађанска рата. Мухамед Али Египатски пристао је да пошаље свог сина Ибрахим-пашу у Грчку са војском како би сузбио побуну за узврат за територијалну корист. До краја 1825. године већи део Пелопонеза био је под египатском контролом, а град Мисолонги је био под опсадом и пао је априла 1826. Ибрахим је успео да сузбије већи део побуне на Пелопонезу и Атина је поново заузета. Русија, Британија и Француска одлучиле су да се умешају у сукоб и свака нација је послала морнарицу у Грчку. Након вести да ће комбинована османско-египатска флота напасти грчко острво Хидру, савезничка флота пресрела је османско-египатску флоту у бици код Наварина. Након недељног сукоба, започела је битка у којој је уништена османско-египатска флота. Уз помоћ француских експедиционих снага Грци су кренули ка заузетом делу Централне Грчке до 1828. године.