Han var søn af stiftamtmand Emanuel Blom (1747-1826, gift 2. gang 1798 med Charlotte Christiane von Arenstorff, 1775-1826) og Anne Marie Elisabeth Wirenfeldt (1757-1795). Han tilbragte en bevæget barndom; ved moderens død sendtes han, kun tre år gammel, til Norge til en farbroder, kom der fra i sit 11. år i huset hos pastor Forchhammer ved Christiansfeld, hvor han nød en omhyggelig undervisning indtil sin konfirmation, da han vendte tilbage til Norge for at indtræde i farbroderens købmands- og skibsrederforretning. Denne var imidlertid blevet ødelagt under krigen med englænderne, og Blom bestemte sig da til at slå handelen af hovedet og gå den militære vej. Han vendte da på ny hjem til sit fædreland, indtrådte 1808 som frikorporal i Kongens Regiment, gennemgik derpå Militærinstituttet og tog her fra 1811 sekondløjtnantseksamen med udmærkelse. 1813 gjorde han felttoget med i Nordtyskland og Holsten ved Holstenske Skarpskyttekorps, men vendte efter fredslutningen tilbage til Kongens Regiment, hvor han 1818 blev premierløjtnant, 1827 kaptajn og 1841 major, i hvilken egenskab han dog først trådte i funktion det følgende år ved 3. linjeinfanteribataljon. Han havde da erhvervet sig et smukt lov og ansås i det almindelige omdømme for en af Hærens dueligste officerer. I de Overvejelser angående officerernes kvalifikationer, der gik forud for Hærlovens ikrafttræden 1842, og som forelagdes kongen, udtales der om ham, at han i enhver henseende fyldestgør de for avancement stillede betingelser, og der tilføjes: "Forbinder med særdeles gode åndsevner en meget ædel Karakter; forstaar godt at omgaas sine undergivne; er Forfatter til flere historiske og militære Skrifter."