Първоначално е военноморското оръдие, но е адаптирано за наземна служба, в резултат на задръжка в предаването на съдовете в експлоатация. Първото оръдие се появява на позиция (например, под Вердюн, през февруари 1915 г.), но има сериозен проблем с продължителните срокове за подготовка на необходимите бетонни огневи точки. За да се удовлетворят изискванията за по-голяма мобилност и по-бързо въвеждане в употреба, през 1917 г. Круп разработва комбиниран железопътен лафет. Две от тези оръдия за първи път влизат в действие при обстрела на Вердюн. Последните варианти участват, през 1918 г., при пролетното настъпление, и второто сражение при Марна. Едно оръдие е пленено в град Коекеларе (на 16 октомври 1918 г.) от белгийците в края на войната, а седемте останали оръдия са унищожени през 1921 и 1922 (в рамките на изпълняването на условията на Версайския договор). Белгийците продават своето оръдие на французите през 1924 г. за експериментални цели. През 1940 г. то е пленено от немците след капитулацията на Франция, но не се използва.