Почавши шахову кар'єру в зірковий для Польщі час, по війні залишився чи не єдиним з сильних шахістів довоєнного покоління. Виграв другий повоєнний чемпіонат Польщі в віці 47 років, у 1952 був близьким до повторення успіху, набравши в турнірі рівну кількість очок із Богданом Сливою, однак програв йому вирішальний матч. В 1952 році разом зі Станіславом Гавліковським був виключений зі складу збірної Польщі за політичними мотивами (ненадійний класовий елемент) напередодні Олімпіади в Гельсинкі. Гравці, що замінили досвідчених шахістів набрали по ½ очка, ані партії не вигравши; збірна посіла жалюгідне 12 місце з 18 команд.