Градови северне Португалије у почетку су били војна утврђења за борбу против Арабљана. Касније су постали центри колонизације новоослобођених области. Градски живот развијао се веома споро за разлику од осталих држава Западне Европе. Милиције португалских градова нису биле цеховског карактера већ су осниване од стране племства. Од такве полиције води порекло и једини португалски витешки ред — Авиш. Власт краља ограничавали су кортеси — представнички сталешки органи црквене и световне аристократије и градова, образовани средином 13. века. Краљ се у борби са племством ослањао на сељаке и ниже племство угрожено низом антифеудалних устанака. Последњи бургундски владар, Фернандо I Португалски, гине крајем 14. века у побуни крупних феудалаца. Кастиља је искористила кризу и припојила Португал својој територији. Португалски витезови обратили су се за помоћ краљевини Енглеској која им шаље 300 стрелаца. Уз помоћ њих, Португалци односе победу 1385. године код Алжубароте. За новог краља изабран је Жоао I (1385—1433). Следеће године Жоао склапа Виндзорски споразум са Енглеском којим су положени темељи вековној англо-португалској сарадњи на војном и политичком пољу. Први португалски зборник закона из 1446. године утро је пут стварању апсолутне монархије.