Од 14. века Париз није само краљевска резиденција, већ и седиште државне управе. У њему се састаје скупштина сталежа, и од тог времена има значајну улогу у историји Француске. Средином 14. века Париз је најнасељенији град Европе (по хроникама, у њему живи око 200.000 становника). У другој половини 14. века у Паризу су чести жестоки социјални сукоби, међу којима је најважнија побуна 1356-1358. под вођством Етјена Марсела, угушена и поред почетних успеха. У суштини, био је то први покушај буржоазије да себи обезбеди политичка права. Упркос класним сукобима и француским поразима у првој фази Стогодишњег рата, Париз се и даље ширио. Шарл V (1364-1380) изградио је нову ансенту на десној обали Сене ради заштите дела града који је израстао изван постојећих бедема. У склопу бедема, и за заштиту северног улаза у град, изграђено је 1370. велико утврђење Бастиља, које ће у наредном веку бити претворено у тамницу, углавном за политичке кривце (1789. француски народ обориће Бастиљу као симбол апсолутистичко-феудалне тираније). Париз је под Шарлом V територијално и административно подељен на 16 квартова.