З початку Першої світової війни будинок перейшов у державне військове відомство Російської армії, і з 19 липня 1914 р. в ньому містився штаб 8-ї армії Південно-Західного фронту. В цьому ж будинку були виділені три житлових кімнати для командувача армії, генерала від кавалерії Брусилова Олексія Олексійовича (1853–1926), який став відомим завдяки проведеній наступальній операції 1916 р., що увійшла до всесвітньої історії військового мистецтва як «Брусиловський прорив». З 1921 р. особняк переходить у розпорядження 1-ї дивізії, а згодом корпусу Червоного козацтва — тут облаштували квартири для командного складу червоних козаків. Так, у 1921–1937 рр. в будинку № 4 жив Дьомичев Михайло Петрович (1885–1937) — командир 1-ї дивізії, з 1928 р. — командир корпусу Червоного козацтва, безпідставно репресований у 1937 р. Одночасно, у будинку були кімнати для гостей, що прибували до проскурівського гарнізону. Свого часу в них зупинялися відомі радянські воєначальники С. Будьонний, К. Ворошилов, Й. Якір, В. Примаков, а також лідер Французької компартії Марсель Кашон (відвідав Проскурів у 1928 р. для зустрічі з підшефною дивізією Червоного козацтва.