Током Балканских и Првог светског рата за Владу Илића и његову браћу се везују опречне информације. Они су о свом трошку током Балканских ратова у фабрици штофа у Београду организовали добровољну болницу са 40 постеља, као и Дринску сталну војну болницама у фабрикама у Лесковцу током Првог светског рата. Међутим, његово име се везује за Опанчарску аферу из 1914., као и за његовог брата Сотира, затим радикалског народног посланика Максима Сретеновића из Гоњег Милановца, радикалског народног посланика Уроша Бркића из Кладова, као и чланове кожарске енгрос-фирме Мигрић, Новаковић и Стефановић. Поред огромне материјалне штете за државу, утврђено је да су се многи војници, а нарочито за време Сувоборскe офанзиве, скоро боси борили, јер су се опанци од картона распадали на влази. Испоручили су 793.295 пари опанака, од којих је више од половине било од труле коже или од пресованог картона, тако да нису трајали дуже од 5 до 10 дана.