Події минулого посіяли глибоку недовіру оранг-аслі до малайського населення. Вони намагались ізолюватися у віддалених районах. Лише скасування рабства збільшило контакти зі сторонніми людьми. Комуністичне повстання в 1950-х роках у Британській Малайї прискорило проникнення держави у внутрішні райони. Намагаючись позбавити комуністів підтримки з боку оранг-аслі, британці застосовували примусове переселення корінних жителів у спеціальні табори, що перебували під охороною армії та поліції. Два роки сеної перебували в таборах, після чого їм дозволили повернутися в джунглі. Цей захід став для них тяжким ударом, сотні людей померли в таборах від різних хвороб. З того часу уряд став більше звертати увагу на сеноїв та інші корінні народи. 1954 року був заснований Департамент у справах аборигенів (, попередник сучасного "JAKOA"), який отримав повноваження на керівництво громадами оранг-аслі. 1956 року, в період боротьби з повстанцями-комуністами британською колоніальною владою були створені загони сеной-праак (семайською мовою це приблизно означає «воєнний народ»), які, на додаток до поліцейських функцій, виконували роль військової розвідки. Вони складалися з оранг-аслі й діяли в глибоких джунглях. Загони сеной-праак виявилися дуже ефективним, їх операції були надзвичайно успішними у придушенні повстанців-комуністів. Вони зажили сумної слави через свою жорстокість, якою перевершували будь-який інший підрозділ сил безпеки.