En aquesta era, la Royal Navy va donar serveis arreu del món que beneficiaven altres nacions, com ara la supressió de la pirateria i el bloqueig de la ruta d'esclaus. L'Acta del comerç d'esclaus de 1807 havia prohibit el comerç a l'Imperi Britànic, després de la qual la Royal Navy va establir l'Esquadró de l'Àfrica Occidental, i el govern va negociar tractats internacional pels quals podrien fer complir la prohibició. El poder naval, tanmateix, no es projectava en terra ferma. Les guerres a terra lluitades entre les principals potències inclouen la guerra de Crimea, la guerra francoaustríaca, la guerra austroprussiana i la guerra francoprussiana, a més de nombrosos altres conflictes amb altres potències menors. La Royal Navy va lluitar a la Primera Guerra de l'Opi (1839-1842) i la Segona Guerra de l'Opi (1856-1860) contra la Xina Imperial. La Royal Navy era superior a qualsevol altres dues armades combinades. Entre el 1815 i l'aprovació de les lleis navals alemanyes de 1890 i 1898, l'única amenaça naval potencial era França.