Вступив до 8-ї (української) бригади народової кавалерії С. Мокроновського. Брав участь у польсько-російській війні 1792 року. 19 квітня 1794 року у Варшаві підписав «Акт до народного повстання». Брав участь у Повстанні Костюшка, був поранений під Мацейовицями. Потім емігрував до Франції, де на початку 1795 року служив у лавах 1-го полку французьких гусарів, 21 березня 1796 став підпоручником. Юзеф Сулковський у Валеце поблизу Верони представив його Наполеонові І. Пізніше отримав ранг капітана, відзначився під час здобуття Фрозіноне 2 серпня 1798. 15 липня 1807 року отримав номінацію на ранг полковника кавалерії Польсько-італійського легіону. 11 листопада 1807 був переведений з підрозділом до Вестфалії (служив в Оснабрюку, Касселі). Потім був інспектором з вишколу.