Kněžna Zaháňská si zatím povídá s babičkou a prohlížejí si portréty na zdech, kde visí kromě paniny rodiny také ruský car Alexandr I., rakouský císař Josef II. a pruský král Fridrich Vilém II. Babička vypráví, že její manžel Jiří bojoval v pruském pluku během povstání v Polsku, ale dělová koule mu utrhla nohu a nakonec zemřel. Babička se pak živila výrobou houní, ale vadila jí německá řeč v Nise a poté, co musela uprchnout před povodní, odmítla penzi z královské milosti a vrátila se do Čech. Tato romantická příhoda s válečným zraněním byla literárními historiky, včetně Václava Černého, přijímána jako skutečnost, babiččin manžel však ve skutečnosti zmrzačen nebyl, po potlačení rebelie v roce 1794 sloužil ještě dlouhá léta ve vojsku a později sám pracoval jako niský houňař. Zemřel na souchotiny až roku 1805.