החדשות אודות פיטוריו של נקר הגיעו לפריז בערב ה-12 ביולי. הפריזאים הניחו שפיטוריו הוא ניסיונם של הגורמים השמרניים לשמור על כוחם. ההמונים התחילו להתקבץ ברחבי העיר, הובילו לנפילת הבסטיליה יומיים מאוחר יותר, והמלך נאלץ להחזירו לתפקיד. הוא התקבל בשמחה בכל עיר בה ביקר, אך כשהגיע לפריז, הוכיח שוב כי בבסיסו הוא אינו מדינאי: בהאמינו כי יוכל להציל את צרפת לבדו, סירב לפעול לצד מירבו או לה פאייט. אהדתו בציבור נעלמה לאחר שפעולתו הממשית היחידה הייתה לבקש מהאסיפה הלוואות נוספות, ובספטמבר 1790 הוא התפטר מתפקידו.