Uusi kuningas ei voinut viettää juurikaan aikaa Varsovassa, sillä Puola kävi sotaa Osmanien valtakuntaa vastaan. Sobieski oli ottanut voiton turkkilaisista hieman ennen kuninkaaksi valitsemistaan Chocimissa vuonna 1673 ja myöhemmin puolalaisten onnistui vapauttaa piiritetty Lviv. Vuoteen 1676 mennessä molemmat osapuolet olivat kuluttaneet voimansa loppuun. 24. syyskuuta turkkilaisten kanssa solmittiin aselepo. Lokakuussa 1676 turkkilaisten kanssa solmitun Żórawnon sopimuksen ehdot eivät lopulta olleet juurikaan paremmat, kuin vuonna 1672 solmitussa Buczaczin rauhassa, jossa Puola oli menettänyt alueitaan osmaneille. Sobieski oli pyrkinyt liittoutumaan Ranskan kanssa ja hänellä oli läheiset suhteet hovin ranskalaismieliseen osaan vaimonsa kautta. Ranskalaisille Puola olisi puolestaan saattanut olla oiva liittolainen Habsburgeja vastaan. Ranskalaisten tuella Sobieskin oli tarkoitus sotia Brandenburg-Preussia vastaan, mihin tähtäsi myös Ruotsin kanssa Danzigissa solmittu sopimus vuonna 1677. Sobieskin politiikka epäonnistui lopulta useasta syystä. Moskovan Venäjä oli solminut rauhan turkkilaisten kanssa vuonna 1677 ja Puola ei voinut sotia Preussia vastaan ottamatta riskiä Moskovan suunnalta tulevasta hyökkäyksestä maan selustaan. Ruotsalaiset kärsivät tappion preussilaisille Fehrbellinin taistelussa ja myöhemmin Kurfurstin taistelussa. Puolan sejm kieltäytyi lopulta hyväksymästä Jaworowin sopimusta ja Ranskan Ludvig XIV solmi rauhan Saksan keisarin ja Preussin kanssa. Pettynyt Sobieski alkoi suuntautua tästä lähtien Ranskan sijaan keisarikuntaa kohti.