El 1839 visità Rússia, passant la major part del temps a Sant Petersburg, però també visità Moscou i Iaroslavl. Com a reaccionari polític que era en el seu propi país, temorós que la democràcia dugués de forma inevitable al govern de la plebs, va anar a Rússia a la cerca d'arguments contra el govern representatiu, però restà astorat per la forma en què l'autocràcia es practicava a Rússia i també per l'aparent col·laboració dels russos en la seva pròpia opressió. Va atribuir aquest estat de les coses al que considerà com a caràcter retrògrad de l'Església ortodoxa russa, combinat amb els efectes desastrosos de la invasió mongola de la Rússia medieval, i les polítiques de Pere el Gran. Va quedar colpit per l'"asfixiant desmesura del poder i l'aleatorietat de la vida i mort" "quotidianes". Custine va criticar St. Petersburg per ser la creació d'un home i no el resultat de forces històriques espontànies. A Custine, tanmateix, li agradà l'arquitectura de Moscou i va pronosticar que Rússia seria un gran poder gran si la seva capital tornava a la seva anterior seu.