Za sovětské okupace v srpnu 1968 se s hlasatelkou Margitou Kollárovou střídal v budově Národního shromáždění na Senovážném náměstí, která byla obklíčena tanky, a fungoval jako spojka mezi Národním shromážděním, vládou a rozhlasem. Oba odjeli 27. srpna na Pražský hrad, aby odsud posluchačům zprostředkovali vystoupení čelných představitelů po jejich návratu z nedobrovolného pobytu v Moskvě. Pro toto angažmá byl už v roce 1969 normalizačním vedením ČsRo označen za jednoho z „exponentů a nositele pravicového oportunismu, organizátora protistranických, protisocialistických a protisovětských kampaní a akcí“. Pracovní poměr Rudolfa Zemana v Československém rozhlase skončil 31. března 1970 „po vzájemné dohodě“. Byl vyloučen z KSČ a jeho pokus získat zaměstnání u obchodní agentury Fortuna nebyl úspěšný. V letech normalizace pracoval v různých dělnických profesích (též v uranových dolech) a celkem 15 let se živil jako myč oken a výloh.