Наступна велика зміна відбулася наприкінці 19-го століття, коли переселенці переїхали в Південну Дакоту. Американський уряд позбавив корінних американців значної частини їх території і змусив їх жити в резерваціях. Восени і на початку зими 1890 року, тисячі корінних американців, у тому числі багато Оглала Сіу, стали послідовниками індійського пророка Вовока. Його бачення закликало корінних американців танцювати танець духів і носити сорочки духів, які мали бути куленепробивними. Вовока передбачив, що біла людина зникне, а їх мисливські угіддя будуть відновлені. Один з останніх відомих Танців духів проводився на Стронгхолд Тейбл в Південному блоку Національного парку Бедлендс. Коли прийшла зима, танцівники повернулись в Пайн-Рідж. Кульмінацією боротьби став кінець грудня 1890 р. Прямуючи на південь від річки Шайєнн, група Міннеконжу (Minneconjou) Сіу перетнула перевал в Бедлендс Волл. Переслідувані підрозділами армії США, вони шукали притулок у резервації Пайн-Рідж. Групу, очолювану вождем Плямистий Лось, солдати наздогнали біля струмка Вундед-Ні в резервації і наказав отаборитись на ніч. Війська спробували роззброїти групу наступного ранку. Перестрілка спалахнула, в які було вбити майже три сотні індіанців і тридцять солдатів. Різанина на Вундед-Ні була останнім великим зіткненням між рівнинними індіанцями і американськими військовими до появи Руху американських індіанців в 1970-х роках, зокрема протистояння 1973 року в Вундед-Ні, Південна Дакота.