След разгрома на Голямото въстание в Юдея през 70 година и разрушаването на Втория храм при превземането на Йерусалим в развитието на юдаизма настъпва дълбока промяна. Съществувалите дотогава различни течения изчезват, с изключение на това на фарисеите, които не се включват в бунта и са толерирани от римляните след него. Техните възгледи стават основа на реформа в доктрината на юдаизма, продължила няколко столетия и завършила с оформянето на равинския юдаизъм. В нейната основа е замяна на извършваните в Храма жертвоприношения с ежедневно служене на Бог чрез ритуали в дома и синагогите, спазване на ритуална чистота и изучаване на Писанията.