Rozporuplný pohled na Schumachera přinesl další ročník formule 1. První tři grand prix vyhrál, když v Brazílii předjel celé závodní pole o kolo a v Pacifiku předčil druhého Hilla o 75 sekund. Po tragické Grand Prix San Marina, kde zemřeli Roland Ratzenberger a Schumacherův vzor Ayrton Senna, Němec uvažoval o úplném odchodu ze světa automobilových závodů. V Grand Prix Monaka si vyjel první pole position v kariéře, kterou proměnil ve vítězství. Ve Španělsku dojel druhý, když 43 z 65 okruhů musel odjet s poškozenou převodovkou na pátý převodový stupeň. Po dalším prvenství v kvalifikaci zvítězil i ve Velké ceně Kanady, kde zbytek závodníků na střídavě deštivé trati deklasoval, druhého Hilla dělilo od vítěze čtyřicet sekund. V Grand Prix Francie přes třetí místo v kvalifikaci dokázal porazit oba piloty stáje Williams, kteří startovali před ním. V Británii zajel druhý nejlepší kvalifikační čas, v zahřívacím kole předjel Damona Hilla a opět se za něj zařadil, za což dostal pětisekundovou penalizaci, kterou na pokyn týmu ignoroval, proto mu traťoví komisaři ukázali černou vlajku, tu opět na pokyn týmu neuposlechl a po diskuzi vedení týmu s traťovými komisaři absolvoval původní pětisekundovou penalizaci, po závodě mu bylo ponecháno druhé místo, ale tým i Schumacher dostali pokutu 15 000 liber. Do situace se vložil prezident FIA Max Mosley. Při červnovém soudu v Paříži Schumacherovi bylo odebráno druhé místo i šest bodů a byl vyloučen ze dvou závodů. Výkon trestu byl po odvolání Benettonu odložen o tři grand prix.