Od roku 1966 pracoval v Činoherním klubu, kde byl režisérem a hudebním dramaturgem. Především zde však vyvrcholila jeho spolupráce s Janem Vodňanským. Hráli spolu sice již dříve v Redutě, Ateliéru a Divadle hudby, ale vrcholem jejich společné tvorby byly scénické koláže parodických scének, básní a písniček právě v Činoherním klubu. První z nich vznikla v roce 1969 pod názvem "S úsměvem idiota", o rok později pak následovaly "Hurá na Bastilu" a "S úsměvem Donkichota". Některé z textů reagovaly na tehdejší politickou situaci (např. píseň "Maršálové" se dotýká invaze vojsk v srpnu 1968), a proto se jejich autoři stali nepohodlnými.