כשפרצה מלחמת שלושים השנים היו המורדים הבוהמים במצב מצוין – הם זכו לתמיכה מריינלנד-פפאלץ, מטרנסילבניה, מהולנד ומהאימפריה העות'מאנית. כמו כן פרוטסטנטים אוסטרים מאוסטריה עילית ומאוסטריה תחתית ארגנו גדודים לוחמים בפיקודם של היינריך מתיאס פון תורן וארנסט פון מנספלד והגיעו עד וינה ממש. אולם הקיסר פרדיננד השני הצליח לשכנע את ספרד הקתולית לסייע לו, וכך פלשו הכוחות הקיסריים והספרדים לאוסטריה התחתית, וכוחות הליגה הקתולית בפיקודו של טילי לאוסטריה עילית. לאחר מכן התאחדו הכוחות ופלשו לבוהמיה, ובקרב ההר הלבן שנערך בסמוך לפראג הביס טילי את מלך בוהמיה פרידריך והדיח אותו, ובוהמיה נותרה בשליטת בית הבסבורג במשך 300 שנים. לאחר מכן הכניע טילי את שאריות הצבא הפרוטסטנטי אוסטרי בפיקודו של מנספלד שניסו לחבור לכוחות ההולנדיים.