След подялбата на Македония в частите под сръбски и гръцки контрол се провежда кампания за дебългаризация. Сръбските власти затварят 641 български училища и 761 църкви, а екзархийските духовници и учители са прогонени. Официалната сръбска власт определя славянското население в Македония за „южни сърби“. Сръбското правителство нарича Вардарска Македония „Южна Сърбия“, а езикът на местното славянско население смята за диалект на сърбохърватския. В обществения живот се позволява употребата единствено на сърбохърватски език. Употребата на български, включително местните диалекти, е забранена. Забранява се също публикуването на вестници, списания и книги на български. Срещу сръбската власт избухват: Тиквешкото въстание на 15 – 25 юни 1913 г. и Охридско-Дебърското въстание на 7 септември 1913 г.