У својим настојањима да задрже Србију под контролом, Немци су током лета 1944. претрпели два неуспеха. Најпре на Ибру почетком августа, кад нису успели да довођењем 1. брдске дивизије спрече продор оперативне групе НОВЈ (2, 5. и 17. дивизија), и затим током августа у операцији Рибецал, кад нису успели да разбију 1. и 12. корпус у Санџаку и Црној Гори. Почев од 20. августа њихову ситуацију компликовао је пораз у Јаши-Кишињевској операцији, праћен изласком Румуније из Тројног пакта и објавом рата Немачкој. Услед тога, Команда Југоистока била је принуђена да 26. августа извуче 1. брдску дивизију из операција у Санџаку и нареди јој пребацивање у источну Србију. До средине септембра, 8 дивизија НОВЈ пребачених из Санџака и источне Босне, заједно са 7 формираних у Србији, преузело је иницијативу у Србији потпуно у своје руке. Пошто је у Србији располагали само слабим полицијским и територијалним снагама (ландесшицен батаљонима), Команда Југоистока била је принуђена да главни терет борби у Србији пребаци на 7. СС дивизију која је пратила и ометала наступање НОВЈ из Санџака и источне Босне, и на снаге које су хитно и безобзирно извлачене са других сектора ради распоређивања у Србији (1. пук Бранденбург и 92. моторизовани пук из Далмације, 2. пук Бранденбург из Санџака, 191. бригада јуришних оруђа из Босне, делови 117. ловачке дивизије која се пробијала из Грчке...).