Nejprve byl utrakvistickým knězem, po skončení husitských válek působil u Viléma z Pernštejna na jeho zámku v Pardubicích. Pernštejn mu svěřil výchovu svých dvou synů. Jako jakousi učebnici a čítanku pro tento účel sepsal Češka,"Příkladné řeči a užitečná naučení, vybraná z kněh hlubokých mudrcův" (vyšlo prvně roku 1529), kompilaci z antických a humanistických autorů (zejm. Pythagoras, Démokritos, Sókratés, Platón, Aristotelés, Diogenés, Cicero, Seneca aj.) Vycházel z Petrarcových "De remediis utriusque Fortunae" ("O lécích ve štěstí i v neštěstí"). které doplnil vlastními beletristickými vsuvkami. V nich je klíčovou postavou bohyně Fortuna, s níž autor vede dialog. Fortuna čtenáře nabádá ke stálému sebevzdělávání a sebezdokonalování. Na Češkovo dílo navazoval Šimon Lomnický z Budče ("Instrukce mladému hospodáři").