Иако је такво незадовољство постојало деценијама, оно није довело до смене режима. Разлог за то је био пре у свега због исказаној спремности Совјета, поучених изласком Титове Југославије из Источног блока, да на сваки покушај изласка својих сателита из Источног блока брутално реагују оружаном силом, као што је био случај с гушењем берлинског устанка 1953. године, односно мађарске револуције 1956. године. Пошто је Албанија такође изашла из Источног блока користећи се географским положајем и совјетско-кинеским расколом, СССР је своју хегемонију потврдио и инвазијом Варшавског пакта на Чехословачку којом је сломљен реформски покрет зван Прашко пролеће. Оправдање за такве поступке је, пак, пронађено у накнадно формулисаној Брежњевљевој доктрини о ограниченом суверенитету својих сателита. Она је, с друге стране, по први имплицитно дозволила одређену слободу комунистичких партија да формулишу сопствену унутрашњу политику, поготово у области економије, а што је најбоље искористила Мађарска са својим гулаш социјализмом.