Касније је помогао оснивању про-Мосадегове "Партије мукотрпних радника", коалиционог парнера Националног фронта, а затим 1952. године и нове странке под називом "Трећа снага". Ал-е Ахмад је након државног удара у Ирану (1953) био ухапшен, али је пуштен на слободу неколико дана касније, после чега је „потпуно изгубио веру у страначку политику“ и потписао писмо покајања, објаснивши да је „поднео оставку у партији Треће снаге и да напушта политику.“ Међутим, он је остао део политичке групе Треће снаге, присуствовао је партијским састанцима, наставио да прати политичко менторство Халила Малекија до своје смрти у 1969. Година 1963. боравио је у Израелу две недеље, а као закључак своје посете је изјавио да је фузија верског и секуларног система у Израелу представља потенцијални модел за државу Иран. Упркос његовом односу са секуларном групон Треће снаге, Ал-е Ахмад је постао близак идеји о потреби за присуство верског руководства у трансформацији иранске политике, посебно после пораста устанка ајатолаха Хомеинија 1963.