Az NDK történetének egyetlen felkelésére 1953 júniusában került sor, amely a munkások normáinak emelése miatti sztrájkkal kezdődött. A hatóságok tehetetlennek bizonyultak és csak a szovjet hadsereg segítségével tudták leverni a lázongásokat. Ezt követően azonban a keletnémetek tömegesen szöktek nyugatra, az emigránsok száma a berlini fal 1961-es megépítéséig több millióra rúgott. A határ lezárása komoly gazdasági és ideológiai károkat okozott az államnak. A kormányzat kultúrpolitikája alapvetően bezárkózó maradt, ahol az időnkénti liberalizáló törekvéseket kemény ideológiai elnyomás váltotta. Az enyhülés, a reformszocializmus reményét a prágai tavasz 1968-as fegyveres letörése (amelyben az NDK hadserege is részt vett) semmisítette meg. 1971-ben moszkvai jóváhagyással Erich Honecker vette át a párt vezetését Walter Ulbrichttól, de ekkorra a népi forradalom utópista ideológiájának helyét már rég átvették a "létező szocializmus" és a "fejlett szocialista társadalom" építésének szürke mindennapjai.