Fackföreningen var ej aktiv mellan åren 1982 och 1994 på grund av förändringar av den kommersiella organisationen inom F1 samt politiska stridigheter mellan konstruktörsorganisationen Formula One Constructors Association (FOCA) och FIA. År 1994 förolyckades Ayrton Senna och Roland Ratzenberger i racingrelaterade olyckor under samma racehelg. Reaktionen kom med att förarna Gerhard Berger och Niki Lauda tyckte att det var på tiden att man tog återigen tog upp frågorna kring förarnas säkerhet efter år då F1-stallen har förbisett detta i sitt snabba utvecklande av F1-bilar. Under den efterkommande racehelgen som var Monaco Grand Prix, lyckades de övertyga de andra förarna att man skulle starta GPDA på nytt för att utöva påtryckning på förarnas motparter att satsa större resurser på att ta fram F1-bilar som både presterar bra på banan och garanterar förarnas säkerhet. Den tyske föraren Michael Schumacher valdes till ordförande för den nya versionen av fackföreningen. Mellan 1961 och 1994 var det 23 dödsfall inom F1, till exempel Ronnie Peterson och Gilles Villeneuve, och efter att fackföreningen startades igen 1994 och aggressivt tryckt på för förbättrat säkerhetsarbete från F1-stall, förbund och arrangörer med flera, var det inte något mer dödsfall i F1. Det höll sig fram till oktober 2014 när Jules Bianchi kolliderade med ett underröjningsfordon vid Japans Grand Prix. Han hamnade i koma och avled cirka nio månader senare.