До 1806 року Саксонія була частиною Священної Римської імперії, а правителі країни мали титул курфюрстів. Після поразки імператора Франца II в битві з Наполеоном під Аустерліцом, курфюрство за підтримки Франції стало незалежним королівством, а саксонський курфюрст Фрідріх Август III отримав титул короля Саксонії та ім'я Фрідріх Август I. У 1815 році, на Віденському конгресі, обговорювалося питання щодо статусу Саксонії. Франція рішуче заперечила приєднання Саксонії до Пруссії. Зрештою, конгрес висловився за розділ Саксонії. Саксонія втратила 40 % своєї території, включаючи Віттенберг — основне місто протестантської реформації. Крім того, Фрідріх-Август відмовився від прав на Герцогство Варшавське . В цьому ж році королівство доєдналося до Німецької конфедерації. Під час подій 1849 року король Фрідріх Август II відмовився визнати нову імперську конституцію; в Дрездені відбулося повстання; король з сім'єю сховався в фортеці Кенігштейн; війська, підкріплені прусськими батальйонами, зайняли Дрезден після кривавої розправи з народом (9 травня); почалися арешти, розшуки, процеси; тисячі обвинувачених були засуджені, але Фрідріх Август смертні вироки скасував, а решта покарання пом'якшив.