Italien invaderede Albanien den 7. april 1939 og Grækenland den 28. oktober 1940 helt uden aftale med deres tyske allierede. Mussolini ønskede at vise Hitler, at også han og hans land havde store militære evner. Iflg. den italienske udenrigsminister grev Galeazzo Ciano sagde Mussolini: "Hitler kan læse om min invasion af Grækenland i aviserne". Resultatet var langtfra den succes, de tyske styrker havde nået i Frankrig. Ikke alene mislykkedes det at erobre Grækenland, men det græske modangreb blev ført helt ind i Albanien. Det udløste tysk intervention også i Jugoslavien, hvor et pro-tysk kup var mislykkedes et par dage før. Britiske styrker blev sendt fra Egypten til Grækenland, men led et sviende nederlag. Efter at det græske fastland var erobret, rettede tyskerne opmærksomheden mod Kreta. Slaget om Kreta blev en massiv luftoperation med tyske faldskærmstropper i stort antal. Øen blev erobret, men de tyske tab var så store, at ingen i krigen forsøgte en lignende operation. Et helt specielt forhold for 2. Verdenskrig var, at Hitler pga. sin forkærlighed for græske kultur, og fordi han mente, at Mussolini selv var ude om det sviende nederlag, gav ordre til at de 218.000 fangne græske soldater skulle frigives umiddelbart efter afvæbning. De græske officerer fik endda lov til at beholde deres pistoler. Tyskland tog således ingen græske krigsfanger, og alle blev løsladt. Hitler sagde i sin tale til Rigsdagen, at de græske soldater har kæmpet ypperligt og ærefuldt, og pga. deres "hæderfulde æt" omgående ville blive frigivet. Hitler skal have givet strenge ordrer om, under ingen omstændigheder at ødelægge arkæologiske områder, templer etc.