Участва в Руско-турската война (1877 – 1878). При нейната подготовка е назначен за командир на 54-ти Мински пехотен полк (1876). За отличие при форсирането на река Дунав е награден със златно оръжие „За храброст“ и повишен във военно звание генерал-майор от 13 август 1877 г. Проявява се при отбраната на заградителната позиция при село Къкрина и септемврийските боеве на връх Шипка, където, въпреки че е ранен и контузен, остава в строя. Награден е с орден „Свети Георги“ III степен (1879).