Началото на Първата световна война през лятото на 1914 г. заварва Италия с множество нерешени проблеми и на кръстопът между двата воюващи блока. Италия обявява неутралитет, но въпреки че тази политика се одобрява от народа, правителството на Антонио Саландра иска да се включи, за да постигне териториални придобивки. През пролетта на 1915 г. Италия избира да подкрепи Антантата и да се бие с австрийците. Обещани са ѝ Тренто и Триест, както и протекторат над Албания, а Англия осигурява субсидии на бедната държава (Лондонски договор). Само социалистите се обявяват против решението. Един от тях – Бенито Мусолини – се противопоставя на партията си, напуска я и тръгва по свой път към властта. Италия влиза във войната с армия от 875 хил. д., но зле командвани и екипирани. Фронтът се оформя по река Изонцо, където италианците печелят първата битка, но не осъществяват голям напредък. Не отнемат много от австрийските войски и по този начин не облекчават достатъчно съюзниците си в Антантата. През 1916 г. превземат град Гориция, но на следващата година, освободената от руския фронт, австрийската армия извършва пробив при Капорето и слиза в равнината на Венеция. Спряна е едва при река Пияве, където италианците се бият до края. Италия дава общо 600 000 жертви във войната.