Краљевина Србија је своје велике победе на Церу и Колубари платила огромним људским жртвама. У току ратне 1914. године избачено је из строја 2.110 официра, 8.074 подофицира и 153.373 војника. Иза непријатељске најезде остала су разорена и опустошена многа насеља и масовни злочини које је агресор починио над немоћним становништвом Мачве, Подриња, Колубаре, Тамнаве, Посавине и Београда. Сем тога, на хиљаде лешева рђаво или никако закопаних проузроковали су, чим је време отоплило, разне епидемије – тифус, шарлах, дизентерију и колеру. Санитетска служба била је немоћна па је тражена помоћ од савезника. И поред помоћи која је убрзо стигла, и других мера, жртве тифуса пеле су се на више десетина хиљада и десетковале српске оперативне јединице, смањујући бројно стање и борбену готовост. У јеку епидемије, у Србију су дошле санитетске екипе из Америке, Велике Британије, Француске, Канаде, Аустралије, Швајцарске, Русије и других земаља у којима је било 543 лекара и другог медицинског особља. Они су се, ризикујући своје животе, несебично укључили у борбу против опаке болести заједно са српским санитетским особљем. У тој борби која је трајала више од четири месеца, заразило се тифусом и умрло 57 лекара. Чак је умрло и неколико свештеника који су оболели држећи опела умрлим тифусарима.