חוק לתיקון פקודת הכלבת (מס' 6), התשפ"א-2020
הצעת חוק פרטית, הכנסת ה-23
פורסם: ספר החוקים, חוברת 2866, עמ' 66, 2020-11-15T00:00:00+02:00
מטרת החוק היא לקבוע חלופה לבידוד במאורת בידוד (להלן - מכלאה עירונית) של כלב או חתול שנשך או בא במגע עם אדם או בעל חיים אחר ויש חשש להדבקה במחלת הכלבת. החלופה קובעת שלבקשת בעליו של כלב או חתול שנשך או בא במגע כאמור, רופא וטרינר ממשלתי או רופא וטרינר עירוני ייתן היתר להחזיק את הכלב או החתול בפיקוח והשגחה שלא במכלאה עירונית, לרבות במקום מגוריו של הבעלים, אם התקיימו התנאים המקדמיים למתן ההיתר. החוק מסמיך את שר החקלאות, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, לקבוע את התנאים המקדמיים למתן ההיתר וכן את החובה להפקיד ערובה כספית להבטחת התנאים למתן היתר להחזקה בפיקוח והשגחה, אם מצא לאחר כניסתו לתוקף של ההסדר המוצע, כי הפקדת הערובה נדרשת לשם הבטחת תנאי ההיתר. השר, בהתייעצות עם שר הפנים, אף הוסמך להתקין תקנות הקובעות אגרות בעד היתר להחזקת כלב או חתול בפיקוח והשגחה.
עד לקביעה של התנאים המקדמיים על ידי השר בתקנות כאמור, יחולו התנאים למתן ההיתר הקבועים בחוק. בין יתר התנאים נקבע כי על הכלב או החתול להיות מחוסן נגד כלבת, את החובה לערוך בדיקה לכלב או לחתול להימצאות סימנים קליניים המעלים חשד לכלבת, תנאי שלפיו בשלושת החודשים שקדמו לנשיכה או למגע, הכלב או החתול לא נמצאו באזור שהוכרז לפי הפקודה כנגוע בכלבת, הצגתו של רישיון בתוקף לפי חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס"ג–2002, וכי אם בעל החיים הוא כלב – הוא לא נתפס משוטט בהיותו מוחזק על ידי מבקש ההיתר יותר מפעמיים בשנתיים שקדמו למועד הנשיכה או המגע, וכן תשלום אגרה בסך 365 שקלים חדשים. רופא וטרינר עירוני או רופא וטרינר ממשלתי רשאי להתיר החזקה של כלב או חתול בפיקוח והשגחה במרפאה וטרינרית, אם קיימת סיבה רפואית המצדיקה שלא להחזיקו במכלאה עירונית ובהתקיים תנאים נוספים הקבועים בחוק. הטפסים להגשת הבקשה להיתר קבועים גם הם בחוק.
ניתן ההיתר, עד להתקנת התקנות על ידי השר כאמור, יחולו התנאים הקבועים גם הם בחוק, שעיקריהם כוללים את החובה להביא את הכלב או החתול לבדיקה וטרינרית של רופא וטרינר עירוני או רופא וטרינר ממשלתי במקום ובמועד שנקבעו בהיתר, וכן ביום העבודה הראשון שלאחר תום עשרת הימים ממועד הנשיכה או המגע. הבאה לבדיקה תהיה גם בכל מקרה של שינוי בהתנהגות או במצב הבריאותי שלו שניתן להבחין בו, וכן במקרה מוות; מניעת מגע של הכלב או החתול עם כל אדם או בעל חיים אחר, למעט מי שנמצא במקום הפיקוח וההשגחה דרך קבע; אין להוציא את הכלב ממקום הפיקוח וההשגחה אלא למרחק שאינו עולה על 500 מטרים מהמקום או לצורך בדיקה וכשהוא מוחזק על ידי אדם שמלאו לו 18 שנים ברצועה שאורכה אינו עולה על 2 מטרים ופיו חסום; אין להכניסו לגינות כלבים, לגנים ציבוריים, לגני משחקים ולמוסדות חינוך.
רופא וטרינר עירוני או רופא וטרינר ממשלתי רשאי לבטל לאלתר היתר שניתן אם הופרו או חדלו להתקיים התנאים למתן ההיתר או שההיתר ניתן על סמך מידע כוזב, שגוי, מטעה או חלקי.
עוד נקבע בחוק, שהחזקת הכלב או החתול בהסגר במכלאה עירונית או בפיקוח והשגחה תהיה למשך עשרה ימים ממועד הנשיכה ולא מיום תחילת המעצר לפי נוסח הפקודה ערב כניסת החוק לתוקף, שכן שלילת סימני כלבת נעשית במהלך עשרה ימים מיום הנשיכה או המגע ולא מרגע היוודע דבר הנשיכה או המגע.
החוק קובע כי אם הבעלים לא החזיר את בעל החיים לרשותו לאחר תקופת הבידוד, רשאי רופא וטרינר עירוני או ממשלתי, לאחר שנתן לבעליו של בעל החיים הזדמנות להשמיע טענותיו בתוך 14 ימים ממועד שמסרו לו הודעה על כך, למסור לאימוץ את בעל החיים וזאת במקום הסמכות הנתונה היום בחוק לפיה ניתן להמית את הכלב או החתול. רק אם לא ניתן היה למסור את בעל החיים לאימוץ במאמץ סביר ובפרק זמן סביר, יהיה הרופא הווטרינר רשאי להורות על המתתו, תוך מניעת סבל מיותר.
החוק מגביל את האפשרות לבקש צו להשמיד בעל חיים, בלא תשלום פיצויים לבעלים, רק מהטעם שבעל החיים משתולל. הדבר יתאפשר רק אם הוא צפוי להידבק או להדביק בכלבת. בנוסף, תחולת הפקודה על עופות תבוטל, זאת לאור ההבנה שהם אינם נשאים של מחלת הכלבת, וכן המונח "בעל חי", השגור בפקודה, מוחלף ל"בעל חיים", בהתאם להנחיית האקדמיה ללשון העברית.