חוק העונשין (תיקון מס' 120 והוראת שעה), התשע"ו-2015
הצעת חוק ממשלתית, הכנסת ה-20
פורסם: ספר החוקים, חוברת 2506, עמ' 12, 2015-11-05T00:00:00+02:00
חוק העונשין (תיקון מס' 120 והוראת שעה), התשע"ו–2015  (להלן: החוק), מתייחס לשני נושאים עיקריים – האחד, קביעת עונשי מינימום על עבירות של יידוי אבנים, והשני, שלילת גמלאות המגיעות להורים בעד ילד הנמצא במאסר בשל ביצוע עבירת יידוי אבנים או עבירת ביטחון שנעברה מתוך מניע לאומני או בזיקה לפעילות טרור.
לעניין עונשי המינימום, חוק העונשין, התשל"ז–1977 (להלן: חוק העונשין), קובע בסעיפים 329(ב) ו-332א  בהוראת שעה, שעונשו של אדם שהורשע באחת העבירות האמורות לא יפחת מחמישית העונש המרבי הקבוע לאותה עבירה. מדובר בעונשים מזעריים של שנתיים או ארבע שנים, לפי חומרת העבירות והסיכון הנשקף מהן.
החוק מוסיף על העבירה בסעיף 329(א) לחוק העונשין, העוסקת ב"חבלה בכוונה מחמירה" וכולל  גם יידוי אבן לעבר אדם במטרה להטיל בו נכות או מום או לגרום לו חבלה חמורה, כפי שכבר נקבע בפסיקה. העונש המזערי בגין עבירה זו יעמוד על ארבע שנות מאסר שכן עבירה זו עוסקת בניסיון לפגוע באדם במטרה לגרום לו נכות או מום.  
סעיף 332א לחוק העונשין, כולל שתי עבירות, העבירה במדרג הבסיס, חלה גם כשלא היה ביידוי האבן או החפץ כדי לסכן אדם, אלא לפגוע בכלי התחבורה בנסיבות שיוצרות פחד ובהלה, העונש המזערי יעמוד על שנתיים מאסר. העבירה במדרג החמור יותר, הדורשת הוכחת מטרה לפגוע באדם, העונש המזערי יעמוד על ארבע שנות מאסר. 
החוק קובע שבית המשפט יכול לחרוג ולהקל מהעונש המזערי, מטעמים מיוחדים שיירשמו. כמו כן, מוצע שבית המשפט לא יוכל לקבוע כי כל העונש יהיה על תנאי, בהיעדר טעמים מיוחדים. 
לעניין שלילת הגמלאות –  חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995 (להלן: חוק הביטוח הלאומי), קובע כי לא ישולמו קצבאות ילדים וגמלאות להורים בעד ילד המצוי במאסר עקב ביצוע עבירה של יידויי אבנים או עבירת ביטחון, שבוצעה מתוך מניע לאומני או בזיקה לפעילות טרור. 
החוק כאמור מתקן את חוק הביטוח הלאומי וקובע כי בעד ילד הנמצא במאסר עקב הרשעה בעבירה של יידוי אבנים לפי סעיף 332א לחוק העונשין או עבירת ביטחון כהגדרתה בסעיף 326(א) לחוק העונשין, שבוצעה מתוך מניע לאומני או בזיקה לפעילות טרור, לא תשולם להוריו קצבת ילדים, תוספת עבור הילד לקצבת תלויים (לנפגע עבודה), לקצבת נכות, לקצבת זקנה, לקצבת שאירים, להבטחת הכנסה ולגמלה לפי חוק המזונות (הבטחת תשלום), התשל"ב–1972. עוד קובע התיקון כאמור שהילד הנתון במאסר לא יובא בחשבון במניין ילדי המשפחה לעניין קצבת הילדים ולעניין התוספות לקצבאות הביטוח הלאומי, הבטחת ההכנסה וחוק המזונות האמור