חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 42 והוראת שעה)
הצעת חוק ממשלתית, הכנסת ה-20
פורסם: ספר החוקים, חוברת 2500, עמ' 248, 2015-08-06T00:00:00+03:00
חוק-יסוד: הכנסת קובע ששר או סגן שר רשאי להתפטר מהכנסת למשך כהונתו ברשות המבצעת, ולחזור לכנסת עם עזיבתו את הרשות המבצעת. ראש הממשלה, וכן ממלא מקומו ומי שהתמנה לראש ממשלה בפועל לא רשאי להפסיק את חברותו בכנסת. נקבע כי בכל עת, רק שר או סגן שר אחד מכל רשימה, יוכל להתפטר מהכנסת עם אפשרות לחזור, והבא במקומו ברשימת המועמדים יבוא במקומו. לחבר הכנסת המחליף יהיו את כל הזכויות והחובות של חבר כנסת "רגיל" במשך כהונתו בכנסת, וההצעה שומרת על עצמאותו – השר שהתפטר מהכנסת לא רשאי להחליט שאינו מרוצה מתפקודו של חבר הכנסת המחליף אותו, ולחזור לכנסת תוך כדי כך שהוא ממשיך לכהן כחבר הממשלה. השר שהתפטר רשאי לחזור מהתפטרותו ולחזור לכנסת רק במקרים מוגבלים – אם הוא חדל להיות שר או סגן שר, או אם התמנה לראש הממשלה, כולל ממלא מקום וראש ממשלה בפועל. לבסוף, נקבע מנגנון "החלפה", לפיו שני שרים מאותה רשימה המכהנים ברשות המבצעת רשאים להודיע שהם "מחליפים" ביניהם מי ימשיך לכהן כחבר כנסת. 
בנוסף נעשו תיקונים נלווים בחוק-יסוד: הממשלה, שמבהירים את מעמדו של סגן שר והקשר שלו לרשות המחוקקת: ראשית, נקבע שסגן שר יצהיר אמונים מכוח תפקידו החדש. שנית, נקבע כי ועדות הכנסת יהיו רשאיות לזמן את סגן השר להופיע בפניהן, זאת באמצעות השר שלו. 
עוד נקבע כי התפטרות או פיטורין של סגן שר לא יחולו מיד, כפי שהיה קבוע בעבר בחוק-היסוד: הממשלה, אלא ייכנסו לתוקף לאחר 48 שעות, בדומה להסדר שחל לגבי שרים. ללא התיקון, הפסקת הכהונה לאלתר תביא להחלפתו של חבר הכנסת, מבלי לאפשר לסגן השר זמן התארגנות או חרטה. 
ההוראות בחוקי-היסוד שעוסקות בהפסקת כהונתו של שר או סגן שר נקבעו כהוראת שעה בתקופת כהונתה של הכנסת העשרים, לעומת זאת ההוראות שעוסקות בהצהרת האמונים ובמנגנון ההתפטרות של סגן השר נקבעו כהוראת קבע.