När arbetstagarens yrkesliv har varit ganska kortvarigt och det enligt de staters lagstiftning som han har omfattats av inte föreligger någon rätt till förmåner vid invaliditet , ålderdom eller till efterlevande då alla dennes försäkringsperioder beaktats , förekommer det ofta att det totala förmånsbelopp som ska utges av dessa stater inte når upp till den lagstadgade miniminivå som föreskrivs i en eller flera av dessa stater , trots att det teoretiska belopp som föreskrivs i artikel 35 redan höjts till denna miniminivå .