EU-domstolen framhöll med hänvisning till fast praxis att varje nationell åtgärd som , även om den tillämpas utan diskriminering på grund av nationalitet , kan göra det svårare eller mindre attraktivt för unionens medborgare att utöva den etableringsfrihet som garanteras genom fördraget utgör en inskränkning i den mening som avses i artikel 49 EUF-fördraget .