Det innebär att de allmänna samordningsbestämmelserna i förordningens kapitel om ålders- och efterlevandepension som huvudregel är tillämpliga när förmånstagaren har omfattats av lagstiftningen i mer än en medlemsstat , t.ex. genom att ha fullgjort försäkrings- eller bosättningsperioder i såväl Sverige som enligt lagstiftningen i en eller flera andra medlemsstater ( artikel 46.1 ) .