Som skäl anfördes att kännedomsdagen kunde infalla långt efter olyckstillfället och att lagstiftaren av hänsyn till försäkringsbolagen och försäkringskollektivet kompletterat treårsfristen med en preskriptionstid som sätter en yttersta gräns för när anspråk på försäkringsersättning får göras gällande samt att , med hänsyn till syftet med regleringen , avsikten inte kan ha varit att öppna för försäkringsanspråk efter utgången av den allmänna tioårspreskriptionen som brukar räknas från skadehändelsen .