Höglund observerade redan några år efter antagandet av 1982 års namnlag att bestämmelsen om dispens vid synnerliga skäl ” i praktiken fått ett vidare tillämpningsområde än som förutsatts ” men fann inte anledning att beskärma sig över rättstillämpningen , särskilt inte om det gällde förvärv av efternamn som tidigare funnits i sökandens släkt : ”