Det synsättet kan också härledas från den andra meningen i artikeln , som fastslår att en förmånstagare som förordningen är tillämplig på har rätt att få utbetalt ” skillnaden ” mellan summan av det totala förmånsbelopp som ska betalas ut enligt förordningen , dvs. den summa som framkommer vid den normala tillämpningen av reglerna om sammanläggning och proportionell beräkning som föreskrivs i artikel 46 , samt minimiförmånen som garanteras enligt lagen i bosättningstaten .