Den innebar att en ökning av någon betydelse av en fastighets marknadsvärde som hade uppkommit under en viss tid före ansökan om expropriation ( tio år före ansökan , dock högst 15 år före det att talan väcks vid domstol ) skulle räknas in i löseskillingen för fastigheten enbart om det blev utrett att ökningen berodde på något annat än förväntningar om ändring av markens tillåtna användningssätt ( dåvarande 4 kap. 3 § ) .