Som ovan redovisats i avsnitt 9.5.5 är den största skillnaden mellan prövning av viseringsärenden och merparten av utlänningsärendena att det måste bli frågan om en mycket snabb handläggning , att de allra flesta beslut i viseringsfrågor träffas på svenska beskickningar utomlands , varför det saknas en naturlig geografisk koppling till någon domstol , samt att ärendena kan komma att kräva specialisering och koncentration av kompetens .