Om man vidgar perspektivet till hela den svenska folkhögskolevärlden , hade fram till 1970-talet den pedagogiska praxisen på folkhögskolorna enligt Robert Höghielm ( Folkhögskolans pedagogiska praxis , 1992 ) kännetecknats av – föreläsningar , – samtalslektioner ( fråga-svar av förhörande karaktär ) , – diskussionslektioner ( en utveckling av samtalslektionerna ) , – betoning av elevernas självverksamhet ( innehåller biblioteksstudier , problemlösning i grupp , projektarbete dvs. studiearbete som ej är ämnesindelat etc. ) , – informella diskussions- och föredragsaftnar .