Det karakteristiska resonemanget enligt den nyss nämnda standardregeln – som i korthet alltså innebar att ersättningsskyldighet bara kunde föreligga om de krav som med hänsyn till verksamhetens art och ändamål skäligen kunde ställas på dess utövning blivit åsidosatta – kan därför fortfarande vara av viss betydelse vid bedömningen ( se Bengtsson och Strömbäck s. 113 ) .