Utgångspunkt var dels idrottens socialiserande förmåga , det vill säga att barn och ungdomar via idrotten och dess ledare ” medvetet och omedvetet kan tänkas införliva såväl färdigheter , vanor och kunskaper som normer och värderingar ” , dels att samhällsutvecklingen medfört att det inte längre är självklart vad dagens idrottsledare ska förmedla till de unga .