Rätten till ersättning för ” störningar ” är beroende av att skadan har orsakats av uppsåt eller genom vårdslöshet , om det inte ” visas att den störning som har orsakat skadan inte skäligen bör tålas med hänsyn till förhållandena på orten eller till dess allmänna förekomst under jämförliga förhållanden ” ( 32 kap. 1 § tredje stycket ) .