samtliga har mist sin livspartner det senaste året. För första gången har de firat jul och ringt in ett nytt år, då en stol stått tom. – Hemskt har det varit, säger Elna och skakar på huvudet. Skönt att det är vardag igen. – Nyårsafton var värst, säger Aina. Barnen ringde och sa ”vi hade en fin pappa och nu har vi en fin mamma, gott nytt år, lilla mamma”, ändå kände jag mig så tom. / Här förstår alla hur det känns";Grupperna kan fungera som en väg ut i samhället , en hjälp till självhjälp .