Up-326/97
Natisni
Opravilna št.:
Up-326/97
Datum odločitve:
19. 12. 1997
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1997:Up.326.97
Akt:
Ustavna pritožba R. B. Š. zoper sklep Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 405/97 z dne 24.10.1997 v zvezi s sklepom št. Kpd 565/97 z dne 23.10.1997, zoper sklep Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 467/97 z dne 14.11.1997 v zvezi s sklepom št. Kpr 206/97 z dne 11.11.1997 in zoper sklep Višjega sodišča v Kopru št. Kp 370/97 z dne 26.11.1997 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 476/97 z dne 20.11.1997
Izrek:
Ustavna pritožba R. B. Š. zoper sklep Okrožnega sodišča v Kopru v zvezi s sklepom, zoper sklep Okrožnega sodišča v Kopru v zvezi s sklepom in zoper sklep Višjega sodišča v Kopru v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kopru se ne sprejme v obravnavo.
Evidenčni stavek:
Ker je sodišče ugotovilo in v izpodbijanih sklepih obrazložilo vse z ustavo določene pogoje za odreditev pripora, pritožnikova pravica do osebne svobode ni bila kršena.
Geslo:
Pripor zaradi kluzijske in ponovitvene nevarnosti.

Pripor, obrazložitev razlogov za njegovo odreditev in podaljšanje. Odreditev in trajanje pripora.

Varstvo osebne svobode.
Pravna podlaga:
Ustava, 19., 20. čl.

Zakon o kazenskem postopku (ZKP), 201., 210. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svoje zadeve št. U-I-18/93 z dne 11. 4. 1996 (OdlUS V,40), št. Up- 205/95 z dne 9. 4. 1996 (OdlUS V,212), št. U-I-168/97 z dne 3. 7. 1997.
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
11. 11. 1997
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US18701
Up-326/97
19.12.1997
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku z preizkus ustavne pritožbe R. B. Š., ki ga zastopa G. G., odvetnik v S. na seji senata dne 19. decembra 1997
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba R. B. Š. zoper sklep Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 405/97 z dne 24.10.1997 v zvezi s sklepom št. Kpd 565/97 z dne 23.10.1997, zoper sklep Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 467/97 z dne 14.11.1997 v zvezi s sklepom št. Kpr 206/97 z dne 11.11.1997 in zoper sklep Višjega sodišča v Kopru št. Kp 370/97 z dne 26.11.1997 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 476/97 z dne 20.11.1997 se ne sprejme v obravnavo.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnik je dne 11.11.1997 vložil ustavno pritožbo zoper sklep št. Ks 405/97, s katerim je izvenobravnavni senat Okrožnega sodišča v Kopru zavrnil pritožbi pritožnika in njegovega zagovornika zoper sklep preiskovalnega sodnika o odreditvi pripora iz pripornega razloga koluzijske in ponovitvene nevarnosti po 2. in 3. točki drugega odstavka 201. člena ZKP. Dne 19.11.1997 je vložil še ustavno pritožbo zoper sklep izvenobravnavnega senata št. Ks 467/97, s katerim je bila zavrnjena pritožba zoper sklep preiskovalnega sodnika o zavrnitvi predloga pritožnikovega zagovornika za odpravo pripora, dne 12.12.1997 pa še ustavno pritožbo zoper sklep višjega sodišča, s katerim je bila zavrnjena njegova pritožba zoper sklep izvenobravnavnega senata o podaljšanju pripora. Zatrjuje kršitev pravice do osebne svobode iz 9. člena Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah (Uradni list SFRJ, MP, št. 7/71), iz 5. člena Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, MP, št. 7/94) in iz 19. in 20. člena Ustave. Predlaga sprejem ustavne pritožbe, razveljavitev sklepa o priporu in odpravo pripora.
2. V razlogih navaja, da ni podan utemeljen sum, da je storil očitano mu kaznivo dejanje. Obremenjuje ga izjava oškodovanke, ki naj bi govorila neresnico, kar pritožnik argumentira s konkretnimi okoliščinami (da v hiši nima elektrike niti videa, da vrata niso bila zaklenjena, itd.). Glede koluzijske nevarnosti navaja, da so bile vse priče že zaslišane, pripor pa ni bil odpravljen. S pričami se dobro pozna, od dejanja do pripora je minilo dva dni in bi nanje že lahko vplival, kolikor bi bilo to možno. Po pritožnikovem mnenju tudi priporni razlog ponovitvene nevarnosti ni podan. Ne more zdržati trditev, da bi zaradi tega, ker je že enkrat nagovarjal oškodovanko k spolnim odnosom, dejanje na prostosti ponovil. Oškodovanka ima mater in sestro, ki jo varujejo, pritožnik pa naj bi nikoli ne pokazal nasilja ali agresivnosti, da bi do nje prišel ter da bi jo na postosti poiskal in poskušal prisiliti v spolni odnos. Pripor iz razloga ponovitvene nevarnosti naj bi bil protiustaven že iz razloga, ker je potekel rok za odpravo neustavnosti določbe 3. točke drugega odstavka 201. člena ZKP. Po mnenju pritožnika pripor tudi ni v skladu z načelom sorazmernosti.
3. V ustavni pritožbi z dne 19.11.1997, s katero izpodbija sklepe o zavrnitvi predloga za odpravo pripora, uveljavlja pritožnik iste razloge, dodatno pa še navaja v zvezi s koluzijsko nevarnostjo, da je ženo po storitvi kaznivega dejanja že videl in z njo govoril, avtomehanik pa naj ne bi vedel povedati ničesar pomembnega o zadevi. Glede ponovitvene nevarnosti pa trdi, da ni res, da je oškodovanko že poprej slekel, in da bi moralo sodišče obstoj ponovitvene nevarnosti bolj argumentirano utemeljiti, ne pa zgolj pavšalno. V ustavni pritožbi z dne 12.12.1997 zoper sklep o podaljšanju pripora pa navaja, da je nevzdržno, da se zaradi izvedbe psihiatričnega pregleda pritožnika podaljšuje pripor iz razloga ponovitvene nevarnosti.
4. Z izpodbijanim sklepom št. Kpd 565/97 z dne 23.10.1997 je preiskovalni sodnik zoper pritožnika odredil pripor iz razloga koluzijske in ponovitvene nevarnosti. Glede obstoja utemeljenega suma se preiskovalni sodnik sklicuje na podatke ovadbe UNZ Koper. Koluzijsko nevarnost utemeljuje s tem, da je treba v postopku zaslišati kot priče oškodovanko, njeno sestro in mater ter druge priče, ki jih pritožnik vse pozna, upoštevajoč dejstvo, da naj bi materi oškodovanke po dejanju ponujal denar, pa obstoji nevarnost vplivanja na priče. Ponovitveno nevarnost pa utemeljuje s tem, da naj bi pritožnik po podatkih spisa oškodovanko že prej nagovarjal k spolnim odnosom in jo tudi otipaval. Po oceni preiskovalnega sodnika je pripor neogibno potreben zaradi preprečitve vplivanja na priče, poseg v prostost pa ni nesorazmeren ukrep, ker predstavlja očitano dejanje napad na varnost ljudi, v konkretnem primeru otroka.
5. Izvenobravnavni senat Okrožnega sodišča v Kopru je s sklepom št. Ks 405/97 z dne 24.10.1997 zavrnil pritožbi pritožnika in njegovega zagovornika zoper sklep o odreditvi pripora. Po oceni senata izhaja iz spisovnih podatkov utemeljen sum, da je pritožnik dne 19.10.1997 pripeljal trinajstletno oškodovanko proti njeni volji v svojo stanovanjsko hišo ter jo nagovarjal k spolnim odnosom in ji ponujal denar. Po vstopu v hišo naj bi za seboj zaklenil vrata, nato pa jo opil in slekel. V času izvrševanja kaznivega dejanja naj bi na kraj dogodka prišle priče, ki naj bi razbijale po polknih in klicale oškodovanko, kateri naj bi tako uspelo pobegniti iz hiše. Glede obstoja pripornega razloga koluzijske nevarnosti senat vsebinsko ponavlja razloge prvostopnega sklepa. Glede pripornega razloga ponovitvene nevarnosti pa se sklicuje na spisovne podatke, po katerih naj bi pritožnik že v poletnem času v isti hiši oškodovanko nagovarjal k spolnim odnosom, pri tem pa naj bi ji slekel zgornji del oblačil in ji vrtel video kaseto s pornografsko vsebino.
6. S sklepom št. Kpr 206/97 z dne 11.11.1997 je preiskovalni sodnik zavrnil predlog za odpravo pripora. O obrazložitvi navaja, da bo tekom postopka potrebno opraviti še zaslišanje pritožnikove žene in njegovega znanca avtomehanika, zato še vedno obstoji nevarnost, da bi na ti dve priči vplival. Glede ponovitvene nevarnosti pa ugotavlja, da izpovedbe že zaslišanih prič kažejo na to, da naj bi pritožnik že prej nagovarjal oškodovanko k spolnim dejanjem (k poljubljanju), sama oškodovanka pa je izpovedala, da jo je tudi že slekel.
7. Izvenobravnavni senat je pritožbo zoper sklep o zavrnitvi predloga za odpravo pripora zavrnil kot neutemeljeno. Glede obstoja obeh pripornih razlogov senat pritrjuje razlogom prvostopnega sklepa.
8. S sklepom senata Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 476/97 z dne 20.11.1997 je bil na predlog preiskovalnega sodnika pritožniku pripor podaljšan še za tri tedne iz razloga ponovitvene nevarnosti. Senat ugotavlja, da je predlog za podaljšanje pripora utemeljen, ker preiskovalni sodnik iz objektivnih razlogov ni mogel zaključiti preiskave v roku enega meseca (odrejen je še psihiatrični pregled obdolženca) in ker še vedno obstoji priporni razlog ponovitvene nevarnosti. Pri tem se glede ponovitvene nevarnosti sklicuje na ista dejstva in podatke kot v prejšnjih sklepih.
9. Višje sodišče je pritožbo zoper sklep o odreditvi pripora zavrnilo. Ocenilo je, da okoliščina, da naj bi pritožnik že prej posegel v oškodovankino spolno nedotakljivost, ob upoštevanju teže očitanega kaznivega dejanja ter načina in okoliščin storitve, kažejo na realno nevarnost, da bo pritožnik v primeru odprave pripora ponovil enakovrstno kaznivo dejanje. Pritrdilo je tudi razlogom izpobijanega sklepa o neogibnosti podaljšanja pripora in sorazmernosti posegom v pritožnikovo osebno svoboso ter varnostjo ljudi, zlasti spolno nedotakljivost otrok.
B.
10. Senat Ustavnega sodišča je zaradi skupnega obravnavanja in odločanja ustavne pritožbe združil. Vpogladal je kazenski spis Okrožnega sodišča v Kopru št. Kpr 206/97.
11. Po določbi drugega odstavka 19. člena Ustave se nikomur ne sme vzeti prostost, razen v primerih in po postopku, ki ga določa zakon. Po določbi prvega odstavka 20. člena Ustave se sme oseba, za katero obstaja utemeljen sum, da je storila kaznivo dejanje, pripreti samo na podlagi odločbe sodišča, kadar je to neogibno potrebno za potek kazenskega postopka ali za varnost ljudi. ZKP določa v 3. točki drugaga odstavka 201. člena, da se sme pripor odrediti če posebne okoliščine opravičujejo bojazen, da bo oseba ponovila kaznivo dejanje, dokončala poskušeno kaznivo dejanje ali storila dejanje, s katerim grozi. V svojih dosedanjih odločitvah o pripornih zadevah je Ustavno sodišče večkrat obrazložilo, na podlagi katerih kriterijev naj sodišča presojajo, ali so v posameznem primeru izpolnjeni ustavno in zakonsko določeni pogoji za poseg v osebno svobodo posameznika. Ti kriteriji so obrazloženi tudi v odločbi št. U-I-18/93 z dne 11.4.1996 (OdlUS V/1,40) in se nanje senat Ustavnega sodišča v celoti sklicuje tudi v tej zadevi. 12. Pogoj za vsakršno odreditev pripora je utemeljen sum, da je določena oseba storila kaznivo dejanje. Pritožnik meni, da ta ni podan in pri tem navaja številne okoliščine in dejstva, s katerimi izpodbija dokazno vrednost izjave oškodovanke, na kateri temelji ugotovitev obstoja utemeljenega suma. Sodišče o utemeljenosti suma odloča na podlagi podatkov, ki jih ima na razpolago. O obstoju utemeljenega suma mora sklepati na podlagi konkretnih in specifičnih okoliščin, iz katerih izhaja verjetnost, da je določena oseba storila kaznivo dejanje. V konkretnem primeru je sodišče utemeljen sum ugotovilo na podlagi podatkov kazenske ovadbe, to je na podlagi izjave oškodovanke in prič, ki naj bi bile prisotne na kraju dogodka. Preiskovalni sodnik se v obrazložitvi sklepa o odreditvi pripora zgolj sklicuje na podatke kazenske ovadbe, izvenobravnavni senat pa je ob odločanju o pritožbah obrazložil, na podlagi katerih dejstev šteje, da je utemeljen sum podan. Katere okoliščine je sodišče štelo za odločilne in kako je ocenilo vrednost posameznih dokazov, je stvar proste presoje sodišča, ki ni vezano na nobena formalna dokazna pravila. Po oceni senata Ustavnega sodišča je imelo sodišče v podatkih spisa zadosti podlage za sklepanje o obstoju utemeljenega suma, svojo odločitev pa je tudi ustrezno obrazložilo. Zato je neutemeljen pritožnikov očitek, da ni podan utemeljen sum.
13. Tudi zatrjevanje pritožnika, da ni podan priporni razlog ponovitvene nevarnosti, ni utemeljeno. Odreditev pripora iz razloga ponovitvene nevarnosti mora temeljiti na konkretnih okoliščinah, iz katerih je mogoče sklepati na realno nevarnost, da bo storilec kaznivo dejanje ponovil oziroma ga dokončal. Sodišče je v vseh izpodbijanih sklepih takšne okoliščine navedlo in jih tudi obrazložilo (točke 4 do 9 obrazložitve tega sklepa). Ob upoštevanju načela sorazmernosti je presodilo tudi, da je pripor neogibno potreben za potek kazenskega postopka in varnost ljudi. Na obstoj ponovitvene nevarnosti je sklepalo predvsem iz dejstva, da naj bi pritožnik že prej kršil spolno nedotakljivost oškodovanke, kar je ugotovilo na podlagi izjave oškodovanke ter izjave njene matere in sestre. Glede presoje, kakšna stopnja verjetnosti mora biti izkazana za realno ponovitev kaznivega dejanja, se senat Ustavnega sodišča sklicuje na svoje stališče v zadevi Up 205/95 (sklep z dne 9.4.1996, OdlUS V, 212). Po tem stališču za presojo nevarnosti ponovitve kaznivih dejanj, ki predstavljajo hudo ogrožanje varnosti ljudi, zadostuje za odreditev pripora nižja stopnja verjetnosti ponovitve kaznivega dejanja kot v primerih, ko gre za kazniva dejanja, s katerimi varnost ljudi ni tako hudo ogrožena. V konkretnem primeru gre za kaznivo dejanje poskusa posilstva otroka, ki tudi po oceni senata Ustavnega sodišča samo po sebi pomeni tako hudo ogrožanje varnosti ljudi, da je ob izkazani verjetnosti ponovitve poseg v osebno svobodo pritožnika upravičen.
14. Pritožnikova pravica do osebne svobode tudi ni kršena zgolj zaradi poteka roka, ki ga je Ustavno sodišče z odločbo U-I-18/93 določilo Državnemu zboru za uskladitev ustreznih določb ZKP z Ustavo. Za odreditev pripora iz razloga ponovitvene nevarnosti je imelo sodišče zakonsko podlago v določbi 3. točke 201. člena ZKP. Kot je Ustavno sodišče navedlo že v svoji odločbi št. U-I-168/97 z dne 3.7.1997, citirana določba ZKP še vedno velja. Odrejeni pripor zaradi ponovitvene nevarnosti pa je zakonit in v skladu z Ustavo, kolikor je sodišče o njem odločalo v skladu s stališči in kriteriji, ki so opredeljeni v odločbah Ustavnega sodišča.
15. Sodišče je presodilo tudi okoliščine, bistvene za odreditev pripora iz razloga koluzijske nevarnosti (2. točka drugega odstavka 210. člena ZKP). V sklepu o odreditvi pripora je opisano konkretno ravnanje pritožnika, na podlagi katerega sta preiskovalni sodnik in senat sklepala na obstoj nevarnosti vplivanja na priče. Tudi ob odločanju o predlogu za odpravo pripora je sodišče presojalo obstoj tega pripornega razloga. S sklepom senata št. Ks 476/97 z dne 20.11.1997 pa je bil pripor zoper pritožnika podaljšan le še iz razloga ponovitvene nevarnosti.
16. Glede na navedeno očitno ni podana kršitev pritožnikove pravice do osebne svobode, zato senat Ustavnega sodišča ustavne pritožbe ni sprejel v obravnavo.
C.
17. Senat Ustavnega sodišča je ta sklep sprejel na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednik senata dr. Boštjan M. Zupančič ter člana dr. Peter Jambrek in dr. Janez Šinkovec.
Predsednik senata
dr. Boštjan M. Zupančič