Up-19/97
Natisni
Opravilna št.:
Up-19/97
Datum odločitve:
8. 4. 1997
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1997:Up.19.97
Akt:
Ustavna pritožba I. F. zoper sklep Višjega sodišča v Mariboru št. Kp 5/97 z dne 8.1.1997 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Mariboru št. Km 87/96 z dne 24.12.1996
Izrek:
Ustavna pritožba I. F. zoper sklep Višjega sodišča v Mariboru v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Mariboru se ne sprejme v obravnavo.
Evidenčni stavek:
Sodišče je pri podaljšanju pripora zoper pritožnika - starejšega mladoletnika - ravnalo v skladu z ustavnimi in zakonskimi določbami in upoštevalo stališča, ki jih je Ustavno sodišče sprejelo v odločbi št. U-I-18/93 z dne 11. aprila 1996, objavljeni v Uradnem listu RS, št. 16/96. Iz obrazložitve izpodbijanih sklepov je razvidno, da je senat za mladoletnike preiskusil vse okoliščine, ki so utemeljevale odreditev oziroma podaljšanje pripora in ugotovil, da pri pritožniku še vedno obstajajo okoliščine, ki predstavljajo upravičeno bojazen, da bi na prostosti pritožnik ponovno izvršil istovrstna kazniva dejanja in s tem ogrožal predvsem varnost mladih ljudi, ki so od pritožnika kupovali mamila.
Izpolnjen je tudi pogoj, ki ga za odreditev pripora zoper mladoletnika zahteva posebna določba v prvem odstavku 472. člena ZKP. Ta določa, da se sme pripor zoper mladoletnika odrediti iz enakih razlogov kot zoper polnoletne obdolžence, vendar le izjemoma. Sodišči v izpodbijanih sklepih navajata prepričljive razloge, zakaj pri pritožniku ni mogoče uporabiti milejših ukrepov, to je ukrepov, katerih izrek je na podlagi 471. in 481. člena ZKP mogoč le proti mladoletnikom.
Geslo:
Pripor, mladoletniški pripor.

Pripor, ponovitvena nevarnost.

Odreditev in trajanje pripora.

Domneva nedolžnosti.

Zakonska zveza in družina, varstvo mladoletnikov.
Pravna podlaga:
Ustava, 20., 27., 53. čl.

Zakon o kazenskem postopku (ZKP), 471., 472., 474., 481. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svoji zadevi št. U-I-18/93 z dne 11.4.1996 (OdlUS V,40) in Up- 74/95 z dne 7.7.1995.
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
17. 1. 1997
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US18292
Up-19/97
8.4.1997
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe I. F. iz M., ki ga zastopa N. G., odvetnik v M. na seji dne 8. aprila 1997
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba I. F. zoper sklep Višjega sodišča v Mariboru št. Kp 5/97 z dne 8.1.1997 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Mariboru št. Km 87/96 z dne 24.12.1996 se ne sprejme v obravnavo. O b r a z l o ž i t e v
1. Pritožnik v ustavni pritožbi navaja, da je bil zoper njega odrejen pripor s sklepom sodnice za mladoletnike št. IV Kr 31/96 z dne 29.10.1996. Pritožnik meni, da sodišče ni opravilo testa sorazmernosti in se pri tem sklicuje na odločbo Ustavnega sodišča št. Up 74/95 z dne 7.7.1995. Navaja, da se pripor zoper njega podaljšuje zato, ker je priznal posest mamil, in dejstva, da je narkoman. Drugega obdolženega mladoletnika, s katerim naj bi skupaj storila kaznivo dejanje, in ki se je branil z molkom, je sodišče spustilo na prostost. Pripor sodišče podaljšuje zgolj na podlagi domneve, da bo še naprej preprodajal mamila, čeprav sploh ni dokazano, da je mamila tudi v resnici preprodajal. Poudarja, da so razlogi sodišč za podaljšanje pripora nesprejemljivi in so z izpodbijanima sklepoma kršene določbe prvega odstavka 20., 27. in tretjega odstavka 53. člena Ustave. Predlaga, da Ustavno sodišče izpodbijana sklepa razveljavi in pripor zoper pritožnika odpravi. 2. Ustavno sodišče je vpogledalo spis Okrožnega sodišča v Mariboru št. Kmp 133/96, voden v kazenski zadevi, v kateri so bili izdani izpodbijani sklepi.
3. Senat za mladoletnike Okrožnega sodišča v Mariboru je s izpodbijanim sklepom št. Km 87/96 z dne 24.12.1996 zoper pritožnika podaljšal pripor na podlagi drugega odstavka 472. člena ZKP zaradi pripornega razloga ponovitvene nevarnosti. Iz obrazložitve sklepa je razvidno, da je senat za mladoletnike preiskusil vse okoliščine, ki so utemeljevale že odreditev pripora in ugotovil, da pri pritožniku še vedno obstajajo okoliščine, ki predstavljajo upravičeno bojazen, da bi na prostosti pritožnik ponovno izvršil istovrstna kazniva dejanja in s tem ogrožal predvsem varnost mladih ljudi, ki so od pritožnika kupovali mamila. Iz obrazložitve sklepa je razvidno, da je Okrožno državno tožilstvo v Mariboru dne 23.12.1996 vložilo zoper pritožnika predlog za kaznovanje zaradi storitve kaznivega dejanja neupravičene proizvodnje in prometa z mamila iz prvega odstavka 196. člena Kazenskega zakonika in da je senat po uradni dolžnosti na podlagi drugega odstavka 272. člena ZKP preiskusil, ali so še podani priporni razlogi zoper pritožnika. Senat za mladoletnike je kot okoliščine, ki kažejo na nevarnost ponovitve istovrstnih kaznivih dejanj upoštevalo, da se je pritožnik, ki je narkoman, brez zaposlitve in lastnih sredstev za preživljanje, ukvarjal s preprodajo mamil z namenom pridobitve denarja ki ga je potreboval za nakup mamila za lastno potrebo. Svojo oceno je senat oprl na dejstvo, da se pritožnik nahaja v še enem pripravljalnem postopku pod št. Kmp 42/96 zaradi istovrstnega kaznivega dejanja.
4. Višje sodišče v Mariboru je s sklepom št. Kp 5/97 z dne 8.1.1997 zavrnilo pritožbo zagovornika ml. I. F. zoper sklep senata za mladoletnike Okrožnega sodišča v Mariboru št. Km 87/96 z dne 24.12.1996 kot neutemeljeno.
Pritožbeno sodišče soglaša z ugotovitvami sodišča prve stopnje, da obstajajo okoliščine, ki pri pritožniku utemeljujejo obstoj nevarnosti ponavljanja kaznivih dejanj. Dejstva, da je pritožnik samovoljno opustil ambulantno zdravljenje, da odklanja šolanje in da ni nikjer zaposlen, po mnenju pritožbenega sodišča potrjujejo zaključek sodišča prve stopnje, da bi pritožnik na prostosti nadaljeval s preprodajo mamil, zlasti ker mladoletnikovi starši nanj kljub svojim prizadevanjem nimajo zadostnega vpliva.
Pritožbeno sodišče tudi zaključuje, da se le s priporom pritožnika lahko zagotovi varnost ljudi pred obravnavanimi kaznivimi dejanji, ki so zaradi njihove razširjenosti in posledic, ki jih povzročajo predvsem pri mladini, tako nevarna, da je potrebno, da so storilci teh dejanj, pri katerih je izkazana ponovitvena nevarnost, v priporu.
5. Po oceni Ustavnega sodišča je sodišče pri podaljšanju pripora zoper pritožnika ravnalo v skladu z ustavnimi in zakonskimi določbami in upoštevalo stališča, ki jih je Ustavno sodišče sprejelo v odločbi št. U-I-18/93 z dne 11. aprila 1996 (OdlUS V/1,40) in s tem tudi v odločbi št. Up- 74/95 z dne 7.7.1995, na katero se sklicuje pritožnik v ustavni pritožbi.
6. Iz izpodbijanih sklepov je razvidno, da podaljšanje pripora zoper pritožnika opravičujejo realne okoliščine, na podlagi katerih je sodišče utemeljeno lahko zaključilo, da obstaja visoka stopnja verjetnosti, da bo pritožnik na prostosti ponavljal kazniva dejanja. Iz obeh izpodbijanih sklepov je razvidno, da sta sodišči prve in druge stopnje v skladu z načelom sorazmernosti presodili in obrazložili, zakaj je pripor zoper pritožnika neogibno potreben za varnost ljudi. Zlasti sodišče druge stopnje je posebej obrazložilo, da kakšen drug ukrep zoper pritožnika ne bi preprečil ponavljanja kaznivih dejanj, in poudarilo razširjenost in izredno nevarnost tovrstnih kaznivih dejanj za varnost ljudi, predvsem za mladino. Čeprav ni izrecno navedlo, da je pripor pritožnika v sorazmerju s ciljem, to je z dobrino, ki naj se s priporom zavaruje, je po oceni Ustavnega sodišča to povsem jasno razvidno iz obrazložitve izpodbijanih sklepov. Zato Ustavno sodišče ni moglo upoštevati navedb v ustavni pritožbi, da sodišči nista upoštevali načela sorazmernosti in s tem kršili določbo prvega odstavka 20. člena Ustave.
7. Ustavno sodišče ugotavlja, da je v obravnavanem primeru tudi izpolnjen pogoj, ki ga za odreditev pripora zoper mladoletnika zahteva posebna določba v prvem odstavku 472. člena ZKP. Ta določa, da se sme pripor zoper mladoletnika odrediti iz enakih razlogov kot zoper polnoletne obdolžence, vendar le izjemoma.
Sodišči v izpodbijanih sklepih navajata prepričljive razloge, zakaj pri pritožniku ni mogoče uporabiti milejših ukrepov, to je ukrepov, katerih izrek je na podlagi 471. in 481. člena ZKP mogoč le proti mladoletnikom. Iz kazenskega spisa je razvidno, da je sodišče pripor zoper pritožnika uporabilo kot izjemen ukrep, ker ni našlo nobene druge možnosti, da bi pritožniku s kakšnim drugim ukrepom preprečilo ponavljanje kaznivih dejanj. Iz spisa je razvidno, da zoper pritožnika teče še en pripravljalni postopek zaradi istovrstnega kaznivega dejanja. Iz psihološke ocene in poročila Centra za socialno delo Maribor z dne 25.9.1996, poročila socialnega pedagoga iz septembra 1996, zaslišanja pritožnikove matere v zadevi Kmp 42/96 z dne 11.6.1996 in psihiatričnega izvedenskega mnenja je razvidno, da so podane okoliščine, ki opravičujejo pripor zoper pritožnika tudi kot izjemen ukrep.
Navedbe v ustavni pritožbi, da je sodišče podaljšalo pripor zato, ker je pritožnik priznal posest mamil, ki jih je potreboval zase, izpustilo pa na prostost drugega mladoletnika, s katerim naj bi skupaj preprodajala mamila, ker se je branil z molkom, nimajo opore v spisu. Zoper mladoletnika M. K., zoper katerega teče postopek, da je skupaj s pritožnikom storil kaznivo dejanje neupravičene proizvodnje in prometa z mamili, je sodišče odpravilo pripor s sklepom št. Kmp 133/96 z dne 11.12.1996 iz popolnoma drugih razlogov. Sodišče je namreč ugotovilo, da ima mladoletnik možnost zaposlitve in prebivanja pri svojem očetu, ki ga je bil pripravljen sprejeti in prevzeti skrb zanj. Kakor je razvidno iz predloga Okrožnega državnega tožilstva v Mariboru za kaznovanje pritožnika z dne 23.12.1996, pa pritožnikovi starši ne morejo pomagati pritožniku, ker je vstrajno odklanjal šolanje in zdravljenje in so bila vsa prizadevanja njegovih staršev zaman.
8. Pritožnik v ustavni pritožbi uveljavlja tudi kršitev 27. člena, ker se pritožniku očita preprodaja mamil, čeprav mu to ni dokazano. Ustavno sodišče je v številnih odločbah, predvsem pa v odločbi št. U-I-18/93 poudarilo, da odreditev pripora v skladu z ustavnimi in zakonskimi pogoji ni v nasprotju z domnevo nedolžnosti iz 27. člena Ustave. Zato se Ustavno sodišče v celoti sklicuje na razloge, ki jih je navedlo v tej odločbi.
9. Pritožnik v ustavni pritožbi ne navaja razlogov za kršitev tretjega odstavka 53. člena Ustave, ampak le poudarja, da gre v tej zadevi za mladoletnika. Zoper pritožnika je vložen predlog za kaznovanje zaradi kaznivega dejanja, ki naj bi ga storil kot starejši mladoletnik in se v skladu z ZKP obravnava v posebnem postopku, ki predvideva številne izjeme od rednega kazenskega postopka, predpisanega za polnoletne storilce kaznivih dejanj.
Navedba pritožnika, da državno tožilstvo ni vložilo ustreznega predloga, čeprav so bila zadnja procesna dejanja opravljena pred več kot mesecem dni, je netočna. Iz spisa je razvidno, da je Okrožno državno tožilstvo v Mariboru podalo predlog za kaznovanje pritožnika dne 23.12.1997, torej že pred vložitvjo ustavne pritožbe in v roku, določenem v prvem odstavku 474. člena ZKP.
10. Ker zatrjevane kršitve v ustavni pritožbi glede na navedeno niso podane, senat ustavne pritožbe ni sprejel v obravnavo.
11. Senat Ustavnega sodišča je ta sklep sprejel na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) v sestavi: predsednik dr. Boštjan M. Zupančič in sodnika dr. Peter Jambrek in dr. Janez Šinkovec.
Predsednik senata
dr. Boštjan M. Zupančič