U-I-58/90
Natisni
Opravilna št.:
U-I-58/90
Datum odločitve:
14. 3. 1991
Objavljeno:
Ur. l. RS, št. 14/91Ur. vestnik, št. 4/91
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1991:U.I.58.90
Akt:
Sklepi Občinske skupščine Velenje:

1. o razveljavitvi odloka Izvršnega sveta iste občinske skupščine o določitvi cen z dne 22/6-1990

2. o začasnem sprejemu odredbe o določitvi cen (Uradni vestnik občine Velenje, št. 13/90)
Izrek:
Izpodbijani 1. in 2. točka sklepa se odpravita.
Evidenčni stavek:
Občinska skupščina lahko razveljavi ali odpravi le protiustavno ali nezakonito odredbo občinskega izvršnega sveta o družbeni kontroli cen, namesto take odredbe pa ne sme sama začasno izdati nove odredbe, ker je za družbeno kontrolo cen pooblastila svoj izvršni svet in ker za izdajo izvršilnih predpisov sama ni pristojna. Zato sklepa občinske skupščine nista v skladu z ustavo in zakonom.
Geslo:
Pristojnost občinske skupščine za razveljavitev odredbe (lastnega) občinskega izvršnega sveta zaradi neustavnosti in nezakonitosti. Pristojnost občinske skupščine za odločanje o novih cenah stanarin in komunalnih storitev.

Nepristojnost ustavnega sodišča za oceno skladnosti postopka sprejemanja splošnih aktov občinske skupščine z občinskim statutom in poslovnikom.

Družbena kontrola cen.

Prenos pooblastil (pristojnosti) organov ukinjenih SIS na občinske izvršilne organe.

Ločeno mnenje sodnika ustavnega sodišča.
Pravna podlaga:
Ustava 1974, 172., 178., 179., 1. odst. 264., 409., 413. čl.

Zakon o družbeni kontroli cen, 5. čl.

Zakon o postopku pred Ustavnim sodiščem SR Slovenije (ZUSS), 2. al. 3. odst. 25. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
občinski predpis
Vlagatelj:
Zeleni Velenja, Velenje
Datum vloge:
20. 11. 1990
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
odprava podzakonskega predpisa/predpisa za izvrševanje javnih pooblastil
Dokument:
US14090
U-I-58/90 -
14.3.1991
O D L O Č B A
Ustavno sodišče Republike Slovenije je na pobudo Zelenih Velenja v postopku za oceno ustavnosti in zakonitosti sklepov Skupščine občine Velenje o razveljavitvi odredbe izvršnega sveta o določitvi cen in o začasnem sprejemu odredbe o določitvi cen na seji dne 14.3.1991 o d l o č i l o :
1.in 2. točka sklepov Skupščine občine Velenje z dne 2.10.1990 (Uradni vestnik občine Velenje, št. 13/90 z dne 15.10.1990) se odpravita.
O B R A Z L O Ž I T E V :
Ustavno sodišče je s sklepom št. U-I-58/90 z dne 6.12.1990 sprejelo pobudo in začelo postopek za oceno ustavnosti in zakonitosti v izreku te odločbe navedenih sklepov Skupščine občine Velenje. Po pobudnikovem mnenju je skupščina v postopku sprejemanja izpodbijanih sklepov kršila določbe ustave in zakona ter lastnega statuta in poslovnika. Odredbe izvršnega sveta o določitvi cen, sprejete 22.6.1990 (Uradni vestnik občine Velenje, št. 10/90), ni ocenjevala z vidika zakonitosti, temveč je sklep o njeni razveljavitvi sprejela zgolj iz socialno-političnih razlogov. Razveljavljeno odredbo je nadomestila s sklepom o začasnem sprejemu odredbe o določitvi cen, za sprejem katere po mnenju pobudnika ni bila pristojna.
Ustava Republike Slovenije v 1. odstavku 264. člena določa, da skupščina družbenopolitične skupnosti razveljavlja in odpravlja predpise in splošne akte svojega izvršnega sveta, če so v nasprotju z ustavo ali zakonom. V skladu z 2. točko prvega odstavka 321. člena ustave, po kateri spada v zakonodajno pristojnost republiške skupščine med drugim tudi družbena kontrola cen proizvodov in storitev, so nekatera vprašanja s tega področja urejena v zakonu o družbeni kontroli cen (Uradni list SRS, št. 9/85). Po 5. členu tega zakona spada stanovanjsko-komunalna dejavnost pod družbeno kontrolo cen občine. Skupščina občine Velenje je na tej ustavni in zakonski podlagi ter skladno s 135. členom statuta občine Velenje sprejela odlok o ureditvi družbene kontrole cen (Uradni vestnik občine Velenje, št. 2/85), v katerem je v 4. členu določila izvršni svet kot pristojni organ za sprejemanje ukrepov neposredne kontrole cen.
Skupščina torej sprejemanja ukrepov neposredne kontrole cen ni zadržala v svoji pristojnosti, temveč je to pristojnost dodelila izvršnemu svetu, kar je tudi v skladu s 128. in 176. členom statuta občine. Odredba, s katero je izvršni svet dne 22.6.1990 dovolil zvišati cene za stanovanjsko-komunalne storitve, je bila torej v skladu z določbami republiškega zakona in občinskega odloka, izdanega na podlagi zakona. Dne 22.6.1990 je tudi prenehal veljati odlok Skupščine SFRJ o določitvi najvišje ravni cen v
stanovanjsko-komunalni dejavnosti in najvišjih cen v mestnem prometu (Uradni list SFRJ, št. 84/89), s katerim so bile do tega datuma cene stanarin in komunalnih storitev zamrznjene.
Iz zapisnika 3. skupne seje zborov Skupščine občine Velenje in iz obrazložitve njenih napadenih sklepov izhaja, da občinska skupščina razveljavljene odredbe ni razveljavila zato, ker bi jo štela za neskladno z ustavo ali zakonom, temveč jo je razveljavila na pobudo sindikata zgolj iz socialno-političnih razlogov. Določba 1. točke napadenih sklepov, s katero je skupščina razveljavila odredbo izvršnega sveta, zato ni v skladu z ustavo. Ob tem je treba šteti, da s tem sklepom odredba izvršnega sveta ni bila razveljavljena, ampak odpravljena, kar je razvidno iz 2. točke sklepov. Z njo je namreč določeno, da namesto "razveljavljene" odredbe izvršnega sveta občinska skupščina začasno sprejema odredbo iste vsebine, le da naj bi se ta odredba uporabljala šele od 1. oktobra in ne že od 1. julija 1990, kot je bilo to določeno v prvotni odredbi. Iz tega je jasno razvidno, da je skupščina hotela odredbi izvršnega sveta vzeti veljavo od začetka njene veljavnosti (ex tunc) in da je v 2. točki sklepov tako tudi določila, le da je v 1. točki sklepov to svojo voljo pravno neustrezno izrazila z uporabo izraza "se razveljavi" namesto "se odpravi".
Glede na gornje ugotovitve je ustavno sodišče 1. točko sklepov odpravilo, s čimer se ponovno vzpostavlja pravno stanje, kakršno je bilo pred uveljavitvijo teh sklepov; šteti je torej treba, da odredba izvršnega sveta z dne 22.6.1990 ni izgubila veljavnosti in da jo je nadomestila oziroma razveljavila šele nova odredba izvršnega sveta, sprejeta dne 26.12.1990 (Uradni vestnik občine Velenje, št. 17/90 z dne 28.12.1990).
V 2. točki napadenih sklepov je določeno, da skupščina začasno sprejema odredbo o določitvi cen, čeprav skupščina ni pristojna niti za sprejemanje ukrepov družbene kontrole cen po 172. členu ustave, 128. členu statuta občine Velenje in 4. členu svojega odloka o ureditvi družbene kontrole cen niti za izdajanje izvršilnih predpisov, ker so za to po 178. in 179. členu ustave pristojni izvršni sveti in upravni organi. Glede na to je bilo potrebno odpraviti tudi to točko sklepov, s čimer se odpravlja tudi začasna odredba, sprejeta s to točko sklepov.
Iz navedenih razlogov je ustavno sodišče na podlagi 409. in 413. člena ustave ter 2. alinee tretjega odstavka 25. člena zakona o postopku pred Ustavnim sodiščem SR Slovenije (Uradni list SRS, št. 39/74 in 28/76) na seji odločilo tako, kot je razvidno iz izreka te odločbe.
Ustavno sodišče je to odločbo sprejelo v sestavi: sodnik, ki nadomešča predsednika Janko Česnik in sodniki dr. Peter Jambrek, mag. Tone Jerovšek, mag. Matevž Krivic, Stane Markič dr. Anton Perenič, dr. Lovro Šturm in Ivan Tavčar.
S o d n i k ,
ki nadomešča predsednika
Janko Česnik
Ločeno mnenje k odločbi U-I-58/90 z dne 14.3.1991
I.
Z vsem, kar je navedeno v izreku in v obrazložitvi odločbe, se strinjam - razen z navedbo na koncu petega odstavka obrazložitve, po kateri odprava 2. sklepa hkrati pomeni tudi odpravo "začasne" odredbe, sprejete s to točko sklepov. Ta navedba namreč pomeni, da ustavno sodišče šteje, da je omenjena začasna odredba občinske skupščine z uveljavitvijo izpodbijanih sklepov stopila v veljavo, zaradi česar jo je bilo potrebno odpraviti. Razveljaviti ali odpraviti je namreč možno le predpis, ki je, potem ko je bil na predpisan način sprejet in objavljen, začel veljati. Omenjene "začasne" odredbe pa skupščina občine Velenje niti ni sprejela po postopku za sprejemanje predpisov (sprejela je le sklep o tem, da tako odredbo sprejme) niti je ni objavila. Objavljen (in sprejet) je bil le sklep o njenem sprejetju, ki navaja, da je besedilo te odredbe enako besedilu razveljavljene odredbe izvršnega sveta s spremenjenim besedilom 4. (zadnjega) člena. Objave samo enega od štirih členov predpisa in to v besedilu nekega drugega akta (sklepov z dne 2.10.1990) ter sklicevanja na to, da je bilo ostalo besedilo že prej objavljeno v uradnem glasilu kot besedilo odredbe izvršnega sveta, ni mogoče šteti kot objavo odredbe občinske skupščine. Zato bi bilo potrebno izreku odločbe dodati ugotovitev, da odredba o določitvi cen, ki jo je začasno sprejela Skupščina občine Velenje s sklepi z dne 2.10.1990, ni začela veljati, ker ni bila objavljena v uradnem glasilu - ali to navesti vsaj v obrazložitvi.
Pripomniti moram, da drugačna odločba, kakršno utemeljujem v tem ločenem mnenju, v obravnavanem primeru ne bi imela drugačnih praktičnih posledic od odločbe, kakršna je bila sprejeta. Gre le za načelno vprašanje odnosa do sprejemanja in objavljanja predpisov. S predpisi se praviloma urejajo pravice in dolžnosti pravnih subjektov, zato morajo za njihovo sprejemanje in objavljanje veljati strožja pravila kot za sprejemanje in objavljanje raznih sklepov in podobnih aktov - oziroma je treba ta strožja pravila in z njimi predpisano formo predpisov tudi dosledneje spoštovati.
II.
V specifičnem primeru, kakršen je ta, ko je ustavno sodišče odpravilo poprejšnjo protiustavno odpravo odredbe o povišanju cen, bi bilo po mojem mnenju primerno, če bi ustavno sodišče takoj uporabilo možnost, ki mu jo daje četrti odstavek 415. člena ustave, in odredilo način odprave posledic uporabe odpravljenih sklepov občinske skupščine (ali v obrazložitvi odločbe vsaj nakazalo možno pot za to), ne da bi čakalo na to, da bi mu subjekti, ki so bili z odpravljenimi akti morda prizadeti, to predlagali, potem ko jim posledic ne bi uspelo odpraviti na drug način.
V teoriji in praksi sicer prevladuje mnenje, da določbe četrtega odstavka 415. člena ustave pridejo v poštev šele potem, ko se je v praksi pokazalo, da posledic ni mogoče odpraviti s spremembo posamičnih aktov pred pristojnimi organi, toda v tem primeru je vnaprej jasno, da posledic protiustavno znižanih cen izvajalci stanovanjsko-komunalnih storitev v občini Velenje ne bodo mogli odpraviti z zahtevami za spremembo posamičnih aktov, izdanih na podlagi odpravljenih sklepov občinske skupščine, saj takih posamičnih aktov sploh ni bilo, ampak so posledice nastale neposredno na podlagi samih sklepov občinske skupščine. Obstaja seveda možnost, da bi omenjeni izvajalci sedaj poskusili za nazaj ponovno zahtevati od uporabnikov plačilo višjih (protiustavno znižanih) cen svojih storitev za čas od 1. julija do 30. septembra 1990, čeprav je bil medtem izveden poračun, s katerim so bile prvotno določene obveznosti uporabnikov za to obdobje zmanjšane in kot take nato izpolnjene. O vprašanjih, ali so s tem obveznosti uporabnikov prenehale ali ne, ali je izvedeni poračun obveznosti treba šteti za odpust dolga v smislu 344. člena zakona o obligacijskih razmerjih ali ne itd. bodo v primeru sporov seveda odločala pristojna sodišča, toda po vseh zapletih, ki so jih že doslej povzročili protiustavni sklepi Skupščine občine Velenje, bi prej omenjene nejasnosti, kako odpraviti posledice teh sklepov, lahko povzročile še nove nepotrebne zaplete in še dodatno zmanjšale občutek pravne varnosti prizadetih državljanov, podjetij in drugih. To bi bilo po mojem mnenju možno in potrebno preprečiti s takojšnjo ustrezno intervencijo ustavnega sodišča.
Zato bi bilo po mojem mnenju primerno, da bi ustavno sodišče na podlagi četrtega odstavka 415. člena ustave v izreku odločbe odredilo, da lahko izvajalci storitev, prizadeti s sedaj odpravljenimi sklepi občinske skupščine, zahtevajo odpravo zanje škodljivih posledic teh sklepov le od občine, katere organi so s svojim protiustavnim ravnanjem to škodo povzročili, ne pa od uporabnikov njihovih storitev - ali da bi to pot za odpravo posledic kot možno nakazalo vsaj v obrazložitvi odločbe.
S o d n i k :
mag. Matevž Krivic
Ljubljana, 21.3.1991