U-I-278/96
Natisni
Opravilna št.:
U-I-278/96
Datum odločitve:
16. 9. 1997
Objavljeno:
OdlUS VI, 114
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1997:U.I.278.96
Akt:
Zakon o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Uradni list RS, št. 67/93, 74/94 - odl. US, 8/96 - odl. US in 39/97) (ZPPSL), 2. odst. 104. čl.
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti določbe drugega odstavka 104. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji se zavrže.
Evidenčni stavek:
Pobudnik nima pravnega interesa za izpodbijanje določbe 2. odstavka 104. člena ZPPSL, ker ta določba ne ureja vprašanja morebitne pobudnikove pravice, da kot denacionalizacijski upravičenec zahteva, naj del premoženja, ki se nahaja pri denacionalizacijskem zavezancu - stečajnem dolžniku, ne gre v stečajno maso.
Geslo:
Pravni interes kot procesni pogoj za začetek postopka pred Ustavnim sodiščem na podlagi pobude.
Začasna odredba, po ZLPP in po ZIP.
Stečaj, stečajna masa.
Pravna podlaga:
Zakon o lastninskem preoblikovanju podjetij (ZLPP), 9., 13., 14., 15., 16. č1.
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 24., 25. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Rimokatoliško župnijstvo Kranj, Kranj
Datum vloge:
8. 8. 1996
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US18486
Dokument v PDF obliki:
U-I-278-96.pdf
134 KB
Prenesite datoteko
U-I-278/96-5
16.9.1997
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude Rimokatoliškega župnijstva Kranj iz Kranja, ki ga zastopa Mila Seljak, odvetnica v Kranju, na seji dne 16. septembra 1997
s k l e n i l o :
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti določbe drugega odstavka 104. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Uradni list RS, št. 67/93, 74/94 - odl. US, 8/96 - odl. US in 39/97) se zavrže.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pobudnik izpodbija v izreku tega sklepa navedeno določbo Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Uradni list RS, št. 67/93, 74/94, 8/96 in 39/97 - v nadaljevanju: ZPPSL), ki določa, da gre v stečajno maso dolžnika, ki je pravna oseba, vse premoženje, ki ga ima dolžnik ob začetku stečajnega postopka in ki ga pridobi do zaključka stečajnega postopka, in premoženje osebno odgovornega družbenika. Izpodbijana določba je po pobudnikovem mnenju v nasprotju z 2., 22. in 155. členom, s četrtim odstavkom 15. člena in s 153. ter 158. členom Ustave.
2. Pobudnik navaja, da je 4. marca 1993 vložil zahtevek za denacionalizacijo nepremičnin, ki se nahajajo v sredstvih Servisnega podjetja p.o. Kranj. Hkrati z zahtevkom naj bi bil pobudnik v skladu z 11. členom Zakona o lastninskem preoblikovanju podjetij (Uradni list RS, št. 55/92, 7/93, 31/93, 32/94 in 32/94 - v nadaljevanju: ZLPP) vložil predlog, po katerem naj se njegov denacionalizacijski zahtevek v postopku lastninskega preoblikovanja zavaruje. Pristojni organ naj bi bil pobudnikov predlog za zavarovanje sprejel in o tem dne 18. oktobra 1993 izdal sklep. Po sklepu o zavarovanju naj bi bilo zavezanemu podjetju do pravnomočnosti sklepa o denacionalizaciji prepovedano vsako razpolaganje s premoženjem iz pobudnikovega denacionalizacijskega zahtevka.
3. Dne 8. aprila 1994 je pristojno sodišče nad zavezanim podjetjem začelo stečajni postopek. Sklep o začetku stečajnega postopka je bil objavljen v Uradnem listu dne 22. aprila 1994.
Pobudnik se je odzval na poziv sodišča za prijavo terjatev in dne 13.6.1994 v skladu s prvim odstavkom 137. člena ZPPSL svoj zavarovani denacionalizacijski zahtevek prijavil kot izločitveni zahtevek. Pobudnikov zahtevek pa je stečajni upravitelj prerekal, zato je sodišče pobudnika napotilo na ugotovitveno tožbo.
4. Pobudnik meni, da izpodbijana določba pomeni, da v stečajno maso spada vse premoženje, ki ga ima dolžnik ob začetku stečajnega postopka ali ga pridobi do konca stečajnega postopka, torej tudi premoženje, do katerega je pobudnik upravičen po Zakonu o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91 in 31/93 - v nadaljevanju: ZDen) in ki si ga je z začasno odredbo po členih 11 do 13 ZLPP pravočasno zavaroval. Izpodbijana določba ZPPSL naj bi pobudniku onemogočala uveljavljanje zavarovanega denacionalizacijskega zahtevka in zato neposredno posega v njegove pravice. Takšna razlaga položaja denacionalizacijskega upravičenca v primerih, ko je nad zavezancem začet stečajni postopek, naj bi izhajala tudi iz pravnega mnenja Vrhovnega sodišča, po katerem je pravna podlaga za izločanje predmeta denacionalizacije iz stečajne mase (šele) izdana prvostopna odločba o denacionalizaciji. Pobudnik meni, da nepremičnine, zavarovane z začasno odredbo po členih 11 do 13 ZLPP, ne bi smele biti vključene v stečajno maso dolžnika. Drugače razumljena izpodbijana določba pa naj bi kršila načelo pravne države, določeno v 2. členu Ustave, načelo prepovedi retroaktivnega učinkovanja predpisov in načelo, po katerem je prepovedano poseganje v že pridobljene pravice po 155. členu Ustave, pa tudi določbe četrtega odstavka 15. člena, 153. člena in 158. člena Ustave.
5. Pobudnik prvenstveno predlaga, naj Ustavno sodišče izda interpretacijsko odločbo in izreče, da izpodbijana določba ni v neskladju z Ustavo, kolikor se razlaga tako, da premoženje, ki je predmet denacionalizacijskega postopka in je zavarovano s pravnomočno začasno odredbo po ZPPSL, ne spada v stečajno maso dolžnika, podrejeno, če ugotovi, da izpodbijane določbe ni mogoče razlagati na ta način, pa, naj izpodbijano določbo razveljavi ter naloži Državnemu zboru, da protiustavnost ustrezno sanira.
B.
6. Zakon o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS) v 24. členu določa, da lahko vsakdo Ustavnemu sodišču da pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti oziroma zakonitosti predpisa, če za to izkaže pravni interes. Pravni interes za vložitev pobude je podan, če predpis, katerega oceno pobudnik predlaga, neposredno posega v njegove pravice, pravne interese oziroma pravni položaj. Pobudnikov izkaz pravnega interesa je procesna predpostavka za dopustnost postopanja in odločanja Ustavnega sodišča. Pobudnik nima pravnega interesa za izpodbijanje določbe 2. odstavka 104. člena ZPPSL, ker ta določba ne ureja vprašanja morebitne pobudnikove pravice, da kot denacionalizacijski upravičenec zahteva, naj del premoženja, ki se nahaja pri denacionalizacijskem zavezancu - stečajnem dolžniku, ne gre v stečajno maso.
7. Na podlagi izpodbijanega drugega odstavka 104. člena ZPPSL tvori stečajno maso dolžnika, ki je pravna oseba, premoženje, ki ga ima ta ob začetku stečajnega postopka oziroma ki ga pridobi do zaključka stečaja, in pa premoženje osebno odgovornih družbenikov. Člen 131 ZPPSL pa določa, da začetek stečajnega postopka ne vpliva na pravice, da se izločijo stvari, ki ne pripadajo dolžniku (izločitvene pravice). Navedeni določbi se medsebojno dopolnjujeta in tvorita logično celoto. Nobena pa ne odgovarja na vprašanje, katero premoženje "ima" dolžnik ob začetku stečajnega postopka, in tudi ne, katere stvari "ne pripadajo" dolžniku. V pozitivnem pravu je uveljavljen način, da materialno pravo ne našteva pravnih podlag, ki so izrecno temelj za uveljavljanje izločitvenih zahtevkov. Podlaga za izločitveno pravico je predvsem lastninska pravica, lahko pa še druge pravice, tudi pravice, ki izhajajo iz obligacijskih razmerij.
Za nobeno od teh pravic niti ZPPSL niti kak drug predpis ne določa izrecno, da ustvarjajo izločitveni zahtevek v primeru stečaja. To, da ZPPSL niti ZDen ali ZLPP niso opredelili pravne narave denacionalizacijskih upravičenj, ne predstavlja protiustavne pravne praznine. Kot glede drugih podlag za izločitvene zahtevke je treba tudi odgovor na vprašanje, ali denacionalizacijska upravičenja pomenijo, da stvar, ki je predmet denacionalizacijskega zahtevka, ne pripada dolžniku, poiskati z razlago ustreznih določb premoženjskega prava.
8. Glede razmerja med pravicami denacionalizacijskih upravičencev na eni in stečajne mase in s tem posredno stečajnih upnikov na drugi strani je Vrhovno sodišče na občni seji dne 18. in 19. 6. 1996 sprejelo naslednje pravno mnenje: "Predmet vrnitve v last denacionalizacijskemu upravičencu ne more biti nepremičnina, ki je še pred izdajo prvostopne denacionalizacijske odločbe postala del stečajne mase". Iz tega pravnega mnenja izhaja, da morebiti vložena zahteva za denacionalizacijo ne more biti ovira za to, da se premoženje, ki je predmet denacionalizacijskega zahtevka, vključi v stečajno maso, se nato proda, izkupiček pa porabi za poplačilo terjatev stečajnih upnikov. Samo, če je pred dnem začetka stečajnega postopka že izdana prvostopna odločba, s katero je ugodeno zahtevku za denacionalizacijo, predmet vračanja ne gre v stečajno maso. Sodna praksa Vrhovnega sodišča, dosegljiva preko računalniške baze podatkov, je glede tega vprašanja enotna - čeprav bi se iz dela obrazložitve nekaterih drugih odločb dalo sklepati tudi na drugačna stališča (n.pr. stališče, da pravice denacionalizacijskih upravičencev nastanejo s pravnomočnostjo odločbe o denacionalizaciji, če zakon za določene učinke ne določa drugače - Odločba VS, št. II Ips 12/95).
9. Ne da bi se Ustavno sodišče opredeljevalo do pravilnosti navedenega pravnega mnenja, pa ugotavlja, da niti to mnenje niti odločbe, dostopne v navedeni bazi podatkov, ne odgovarjajo na vprašanje, kakšen je položaj denacionalizacijskega upravičenca, ki je pred začetkom stečajnega postopka nad zavezancem pridobil pravnomočen sklep o začasni odredbi po členih 11 do 13 ZLPP, dosegel vpis te začasne odredbe v zemljiško knjigo, po začetku stečajnega postopka v zakonskem roku priglasil izločitveno pravico in potem, ko je stečajni upravitelj to pravico prerekal, v skladu z napotitvenim sklepom pravočasno vložil tožbo zaradi ugotovitve obstoja izločitvene pravice. Vse to je namreč po lastnih navedbah storil pobudnik.
10. V času, ko je pobudnik vložil ugotovitveno tožbo in ko je vložil pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti določbe 104. člena ZPPSL, tega vprašanja tudi ni urejal niti ZPPSL niti ZLPP in izrecno tudi noben drug predpis. Sodišče bi bilo moralo v postopku po ugotovitveni tožbi z ustrezno razlago določb ZDen, ZLPP in morebiti še Zakona o izvršilnem postopku ( Uradni list SFRJ št. 37/77 s spremembami - v nadaljevanju: ZIP) ustrezno opredeliti pravno naravo upravičenj, nastalih na podlagi pravnomočne odločbe , izdane na podlagi členov 11 do 13 ZLPP.
Dne 30. junija 1997 pa je začel veljati Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Uradni list RS, št. 39/79 - v nadaljevanju: ZPPSL-A). Ta v drugem odstavku 36. člena določa, da se v primerih, kadar imajo upravičenci iz ZDen zavarovan zahtevek na stvareh podjetja, nad katerim je uveden stečajni postopek, ta sredstva popišejo in izločijo iz stečajne mase ter prenesejo na Sklad Republike Slovenije za razvoj, ki jih mora uporabljati kot dober gospodar. V primeru, da je zahtevek za denacionalizacijo zavrnjen (drugi odstavek 13. člena ZLPP), se stvari v zavrnjenem delu vrnejo v stečajno maso. Čeprav ZPPSL tega ne določa izrečno, pa edina možna razlaga te določbe pove, da se v primeru ugoditve denacionalizacijskemu zahtevku stvari izročijo upravičencu v last in posest. Glede na to, da so roki za vložitev predlogov za izdajo začasne odredbe po členih 11 do 13 ZLPP iztekli že v letu 1993, tudi ne more biti nobenega dvoma o tem, da določba 36. člena ZPPSL-A velja (tudi) za primere, ko so bile odločbe o začasnih odredbah izdane pred njegovo uveljavitvijo. Ustavno sodišče nima nobenih pomislekov zoper takšno veljavnost navedene določbe, saj v bistvu samo izrecno določa takšne pravne posledice začasne odredbe, kakršne izhajajo iz pravilne pravne razlage že prej sprejetih določb ZLPP, in ureja postopek, v katerem se zagotovi izvršitev pravice denacionalizacijskega upravičenca v tem posebnem primeru, ko kolidirajo trije postopki: lastninskega preoblikovanja, stečaja in denacionalizacije.
11. Pravne narave začasne odredbe, izdane na podlagi določb drugega poglavja ZLPP (členi 9 do 16) namreč že pojmovno ni mogoče primerjati s pravno naravo začasne odredbe, izdane za zavarovanje denarnih terjatev po ZIP, za katero je sodna praksa že izrekla, da ne ustvarja niti pravice do ločenega poplačila.
Kljub podobnosti pa se začasne odredbe, izdane na podlagi ZLPP, bistveno razlikujejo tudi od začasnih odredb, izdanih po ZIP v zavarovanje nedenarnih terjatev. Medtem ko takšne začasne odredbe po ZIP samo varujejo morebitno poznejšo izvršitev spornih nedenarnih terjatev, pa ima po izrecni določbi 13. člena ZLPP začasna odredba, izdana v postopku lastninskega preoblikovanja, za posledico, da mora podjetje stvari, ki so predmet začasne odredbe, popisati, jih izločiti iz lastninskega preoblikovanja, lahko pa jih še uporablja kot dober gospodar.
Celo v primeru, da je zahtevek za denacionalizacijo pozneje zavrnjen, tako izločene stvari v zavrnjenem delu zahtevka po določbi drugega odstavka 13. člena ZLPP postanejo last Sklada RS za razvoj in preidejo v ponovno last podjetja le, če se lastniki podjetja odločijo, da bodo te stvari lastninili po metodi, izbrani za lastninsko preoblikovanje podjetja. Vse navedene okoliščine pa govorijo za to, da tako izločene stvari že tudi pred navedeno spremembo ZPPSL niso predstavljale premoženja, ki ga denacionalizacijski zavezanec v času začetka stečajnega postopka "ima" v smislu določbe 104. člena ZPPSL, temveč da gre za stvari, ki mu ne "pripadajo" in pobudnik lahko zahteva njihovo izločitev iz stečajne mase.
12. Že dosedanja ureditev po ZPPSL torej ni škodljivo posegala v pravni položaj pobudnika kot denacionalizacijskega upravičenca.
Navedena sprememba ZPPSL pa je izrecno uredila vprašanje, ki ga zastavlja pobudnik, in to na način, ki v celoti varuje njegov pravni položaj, na katerem je utemeljeval svoj pravni interes.
Zato je Ustavno sodišče pobudo zavrglo.
C.
13. Ustavno sodišče je ta sklep sprejelo na podlagi 25. člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Lovro Šturm in sodniki dr. Peter Jambrek, dr. Tone Jerovšek, mag. Matevž Krivic, mag. Janez Snoj, dr. Janez Šinkovec, Franc Testen, dr. Lojze Ude in dr. Boštjan M. Zupančič. Sklep je sprejelo soglasno.
P r e d s e d n i k
dr. Lovro Šturm