Up-35/96
Natisni
Opravilna št.:
Up-35/96
Datum odločitve:
8. 5. 1997
Objavljeno:
OdlUS VI, 77
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1997:Up.35.96
Akt:
Sodba Vrhovnega sodišča Republike Slovenije št. U 1313/93-11 z dne 23.11.1995, odločba Ministrstva za notranje zadeve Republike Slovenije št.011/3a-XVII-118.610 z dne 2.8.1995 in odločba Upravne enote Ljubljana, Notranje organizacijske enote, pristojne za upravne notranje zadeve št. M-201- 6227/90-I z dne 23.6.1995
Izrek:
Sodba Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, odločba Ministrstva za notranje zadeve Republike Slovenije in odločba Upravne enote Ljubljana, Notranje organizacijske enote, pristojne za upravne notranje zadeve se odpravijo.

Zadeva se vrne pristojnemu organu prve stopnje v ponovno odločanje.
Evidenčni stavek:
Zaradi neustavne razlage določbe 63. člena ZDen, na kateri temeljijo odločitve upravnih organov in Vrhovnega sodišča, izdane v postopku ugotavljanja državljanstva, je podana kršitev pravic iz 14. in 22. člena Ustave, tako glede upravičenca do denacionalizacije oziroma njegovih pravnih naslednikov kot tudi glede pritožnice kot stranke v upravnem postopku.
Ker je potrebno zaradi odprave posledic nepravilne razlage predpisa ponoviti ugotovitveni postopek, se je Ustavno sodišče odločilo za odpravo vseh treh odločb in za vrnitev zadeve v ponovno odločanje organu prve stopnje.
Geslo:
Državljanstvo, pridobitev.
Denacionalizacija, pogoj državljanstvo.
Načelo enakosti pred zakonom.
Enako varstvo pravic.
Zakon, neustavna razlaga zakonskih določb.
Predpisi, nepravilna razlaga.
Pravna podlaga:
Ustava, 14., 22. čl.
Zakon o denacionalizaciji (ZDen), 63. čl.
Zakon o državljanstvu (ZDrž), 35. čl.
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. odst. 59. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svojo zadevo št. U-I-23/93 z dne 20.3.1997.
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
9. 5. 1997
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
razveljavitev ali odprava
Dokument:
US18297
Dokument v PDF obliki:
Up-35-96.pdf
129 KB
Prenesite datoteko
Up-35/96
8.5.1997
O D L O Č B A
Ustavno sodišče je v postopku odločanja o ustavni pritožbi T. S. iz L. na seji dne 8. maja 1997
o d l o č i l o:
1. Sodba Vrhovnega sodišča Republike Slovenije št. U 1313/93-11 z dne 23.11.1995, odločba Ministrstva za notranje zadeve Republike Slovenije št.011/3a-XVII-118.610 z dne 2.8.1995 in odločba Upravne enote Ljubljana, Notranje organizacijske enote, pristojne za upravne notranje zadeve št. M-201- 6227/90-I z dne 23.6.1995 se odpravijo.
2. Zadeva se vrne pristojnemu organu prve stopnje v ponovno odločanje.
O b r a z l o ž i t e v:
A.
1. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbo, ki jo je vložila pritožnica zoper dokončno odločitev, sprejeto v postopku ugotavljanja državljanstva za pritožničinega očeta dr. F. K. M. L. kot enega izmed pogojev za pridobitev položaja upravičenca v postopku denacionalizacije podržavljenega premoženja, po kateri dr. L. ni državljan in se v času od 28.8.1945 do svoje smrti 11.6.1958 tudi ni štel za jugoslovanskega državljana. Tako je razsodilo ob upoštevanju (v upravnem postopku nespornih) ugotovitev, da je bil dr. L. nemške narodnosti in da je od leta 1945 živel v tujini, glede izpolnjevanja tretjega pogoja za ugotovitev jugoslovanskega državljanstva iz drugega odstavka 35. člena Zakona o državljanstvu FLRJ (Uradni list SFRJ, št. 54/46, 104/47 in 105/48, v nadaljevanju: ZDrž) - njegove lojalnosti do interesov narodov in države FLRJ v vojnem času - pa je Vrhovno sodišče pritrdilo zaključku upravnih organov, da le-ta ni podan. Sklicuje se na določbo tretjega odstavka 63. člena Zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91 in 31/93, v nadaljevanju: ZDen), ki jo v kontekstu ZDen razlaga "kot pravno fikcijo, da razlog nelojalnega ravnanja pri osebah, ki niso bile vpisane v evidenco državljanov na podlagi drugega odstavka 35. člena Zakona o državljanstvu FLRJ, vselej obstaja, kar pomeni, da obstoja tega razloga v postopkih ugotavljanja državljanstva po tretjem odstavku 63. člena ZDen upravni organ ni dolžan dokazovati, stranka v postopku pa ne upravičena izpodbijati".
2. Pritožnica meni, da je opisano razlogovanje sodišča pa tudi upravnih organov v nasprotju z 2., 14., 22. in 33. členom Ustave. Zatrjevana pravna fikcija naj bi v nasprotju s pojmom pravne države izključevala možnost preverjanja pravnorelevantnih dejstev, ki so bila podlaga za sankcijo - zaplembo premoženja ali izgubo državljanstva, in to le pri določeni kategoriji oseb - glede na njihovo narodnost, to pa naj bi bila kršitev pravice do enakosti pred zakonom in enakega varstva pravic. Tako so pristojni organi na podlagi navedene razlage v obravnavanem primeru odklonili ugotavljanje dejstev in ocenjevanje dokazov, ki jih je predložila pritožnica, in iz katerih je jasno razvidno, da je njen oče že leta 1941 prenehal biti član Kulturbunda, da je odklonil opcijo za Nemčijo in da je med okupacijo aktivno pomagal preganjanim Slovencem. Po mnenju pritožnice določbe tretjega odstavka 63. člena ZDen ni nujno razlagati tako, kot je to storilo sodišče in pred tem upravna organa: določba po njenem mnenju pomeni, da razloga nelojalnosti iz drugega odstavka 35. člena ZDrž sedaj sploh ni mogoče več ugotavljati, in da je treba upravičencu, ki izpolnjuje druge pogoje, izdati pozitivno odločbo brez preverjanja, ali ni bil morebiti pred vojno in med njo nelojalen v smislu drugega odstavka 35. člena ZDrž. Ustavnemu sodišču predlaga, da izpodbijano sodbo Vrhovnega sodišča in odločbi obeh upravnih organov odpravi in vrne zadevo organu prve stopnje v novo odločanje.
3. Senat Ustavnega sodišča je ustavno pritožbo sprejel v obravnavo, ker je ocenil, da predstavlja vprašanje pravilnosti interpretacije določbe tretjega odstavka 63. člena ZDen pomembno pravno vprašanje, kar naj bi dokazovale (tudi) že vložene pobude za oceno ustavnosti iste zakonske določbe, morebitna kršitev ustavnih pravic pa bi imela pomembne (premoženjske) posledice za pritožnico kot pravno naslednico upravičenca do denacionalizacije. V skladu z določbo 56. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS) je Ustavno sodišče pozvalo Vrhovno sodišče, da odgovori na navedbe v ustavni pritožbi.
4. V odgovoru na ustavno pritožbo Vrhovno sodišče navaja, da je bil (upravni) postopek voden skladno z določbami tretjega odstavka 63. člena ZDen, ker dr. F. K. M. L. ni vpisan v evidenco o državljanstvu, glede vsebinskega dela svoje odločitve pa se sklicuje na prvi in drugi odstavek 35. člena Zakona o državljanstvu FLRJ in tretji odstavek 63. člena ZDen: ker po zadnji navedeni določbi v postopku ugotavljanja državljanstva ni mogoče ugotavljati obstoja nelojalnega ravnanja zoper interese narodov in države FLRJ, se za državljana FLRJ ne šteje oseba nemške narodnosti, ki živi v tujini; ti dve dejstvi, da je nemške narodnosti in da je živel v tujini, pa pri dr. F. L. nista bili sporni. Vrhovno sodišče v nadaljevanju odgovora še meni, da pritožnici kot prizadeti stranki s sodbo, izdano v upravnem sporu v zvezi z ugotavljanjem državljanstva dr. F. L., ni bila kršena nobena njena človekova pravica ali temeljna svoboščina.
B.
5. Po določbi prvega odstavka 14. člena Ustave so v Sloveniji vsakomur zagotovljene enake človekove pravice in temeljne svoboščine, ne glede na narodnost, raso, spol, jezik, vero, politično ali drugo prepričanje, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj ali katerokoli drugo osebno okoliščino. Po določbi drugega odstavka istega člena Ustave so pred zakonom vsi enaki. Vsakomur je tudi zagotovljeno enako varstvo njegovih pravic v postopku pred sodiščem in pred drugimi državnimi organi, organi lokalnih skupnosti in nosilci javnih pooblastil, ki odločajo o njegovih pravicah, dolžnostih ali pravnih interesih (22. člen Ustave). Citirani ustavni določbi sta zavezujoči tako za zakonodajalca, ko na podlagi ustavnega pooblastila ureja pravice in obveznosti posameznikov, kot tudi za vse tiste organe oziroma nosilce javnih pooblastil, ki o teh pravicah in obveznostih odločajo.
6. V konkretnem primeru naj bi bila ustavna pravica do enakosti kršena pritožnici kot pravni naslednici upravičenca v postopku denacionalizacije in kot stranki v postopku ugotavljanja njegovega državljanstva. Po navedbah ustavne pritožbe naj bi kršitev ustavne pravice pritožnice povzročila napačna razlaga tretjega odstavka 63. člena ZDen, po katerem v postopku ugotavljanja državljanstva upravičenca (do denacionalizacije), ki ni vpisan v evidenco o državljanstvu, ni mogoče ugotavljati obstoja nelojalnega ravnanja zoper interese narodov in države FLRJ.
7. Ustavno sodišče je v odločbi št. U-I- 23/93 z dne 20.3.1997 ustavnost citiranega tretjega odstavka 63. člena ZDen že presodilo. Ugotovilo je, da določba z Ustavo ni v neskladju in da je ustavno dopustno, da zakonodajalec pri ugotavljanju državljanstva po navedeni določbi izhaja iz domneve (ne pa fikcije|) nelojalnosti, saj ima le-ta podlago v zgodovinsko utemeljenih okoliščinah, da pa hkrati ni dopustno prepovedovati posamezniku, da v postopku uveljavljanja svojih pravic dokazuje nasprotno. Zato je po stališču Ustavnega sodišča, zavzetem v citirani odločbi, mogoče določbo tretjega odstavka 63. člena ZDen razlagati le na en način - kot domnevo, zoper katero je mogoč in dovoljen nasprotni dokaz in po katerem je stranki dokazovanje lojalnosti vedno dovoljeno. Drugačna razlaga navedene določbe - takšna, ki onemogoča dokazovanje lojalnosti - je po zavzetem stališču Ustavnega sodišča v nasprotju z Ustavo. Kolikor se določba razlaga tako, da stranki onemogoča dokazovanje lojalnosti, je v nasprotju z določbo 22. člena Ustave, saj pristojni (upravni) organi za dokazovanje statusa nemške narodnosti uporabljajo tudi dokaze, s katerimi se v bistvu dokazuje nelojalnost osebe. Zlasti pa je takšna razlaga v nasprotju z načelom enakosti iz prvega odstavka 14. člena Ustave, ker postavlja pri ugotavljanju državljanstva drugačne pogoje od tistih, ki so obstajali v času podržavljenja premoženja in s tem povzroča diskriminacijo oseb nemške narodnosti.
8. Po navedeni razlagi, ki je skladna z Ustavo, se torej pokaže razlaga tretjega odstavka 63. člena ZDen, kot jo uveljavlja pritožnica in po kateri naj bi se kriterij lojalnosti pri ugotavljanju državljanstva sploh ne upošteval, kot nesprejemljiva. Pokaže pa se tudi, da tako izpodbijana sodba kot tudi obe odločitvi upravnih organov temeljijo na ustavno nedopustni razlagi tretjega odstavka 63. člena ZDen, po kateri naj bi stranka v postopku ugotavljanja državljanstva ne bila upravičena izpodbijati domnevnega nelojalnega ravnanja upravičenca, ki ni bil vpisan v evidenco državljanov na podlagi drugega odstavka 35. člena ZDrž. S takšnimi odločitvami je podana zatrjevana kršitev enakosti iz 14. in 22. člena Ustave glede upravičenca oziroma njegovih pravnih naslednikov, glede pritožnice kot stranke v (upravnem) postopku pa še posebej s tem, ko ji s strani pristojnih upravnih organov ni bilo dopuščeno, da bi v postopku dokazovala morebitno očetovo lojalnost v vojnem času. Zaradi neustavne razlage zakonskih določb, na kateri temeljijo, so nezakonite in hkrati neustavne vse odločbe, izdane na njeni podlagi, to pa ni samo izpodbijana sodba Vrhovnega sodišča, ampak tudi odločba Ministrstva za notranje zadeve Republike Slovenije in odločba Upravne enote Ljubljana. Ker je potrebno zaradi odprave posledic nepravilne razlage predpisa, po kateri dokazovanje lojalnosti upravičenca ni bilo možno, ponoviti ugotovitveni postopek, se je Ustavno sodišče odločilo za odpravo vseh treh odločb in za vrnitev zadeve v ponovno odločanje organu prve stopnje.
9. Glede na sprejeto odločitev Ustavno sodišče presoje ostalih zatrjevanih kršitev Ustave ni opravilo.
C.
10. Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi prvega odstavka 59. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) v sestavi: predsednik dr. Lovro Šturm in sodniki dr. Peter Jambrek, dr. Tone Jerovšek, mag. Matevž Krivic, mag. Janez Snoj, dr. Janez Šinkovec, Franc Testen in dr. Lojze Ude. Odločbo je sprejelo soglasno.
Predsednik
dr. Lovro Šturm