Up-152/96
Natisni
Opravilna št.:
Up-152/96
Datum odločitve:
15. 1. 1997
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1997:Up.152.96
Akt:
Ustavna pritožba Ž. R. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja (23. člen Ustave) oziroma pravice do sojenja v razumnem roku (prvi odstavek 6. člena Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, Uradni list RS - Mednarodne pogodbe, št. 7/94)
Izrek:
Ustavna pritožba Ž. R. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja (23. člen Ustave) oziroma pravice do sojenja v razumnem roku (prvi odstavek 6. člena Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin), se zavrže.
Evidenčni stavek:
Za varstvo pravice do sodnega varstva brez nepotrebnega odlašanja v primerih, ko postopek še ni pravnomočno končan, je v našem pravnem sistemu na voljo sodno varstvo v upravnem sporu zoper dejanja ali opustitve po drugem odstvku 157. člena Ustave.
Geslo:
Predhodno izčrpanje vseh pravnih sredstev kot procesni pogoj za vložitev ustavne pritožbe pred Ustavnim sodiščem.

Pravica do sodnega varstva brez nepotrebnega odlašanja.

Sojenje v razumnem roku.

Upravni spor.
Pravna podlaga:
Ustava, 15., 22., 23., 157., 160. čl.

Konvencija o varstvu človekovih pravicah in temeljnih svoboščin (EKČP), 6. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 51., 2. al. 1. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svojo zadevo št. Up-277/96 z dne 7.11.1996.
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
31. 5. 1996
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US18171
Up-152/96
15.1.1997
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe Ž. R. iz H. na seji senata dne 15.1.1997.
s k l e n i l o :
1. Ustavna pritožba Ž. R. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja (23. člen Ustave) oziroma pravice do sojenja v razumnem roku (prvi odstavek 6. člena Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, Uradni list RS - Mednarodne pogodbe, št. 7/94) se zavrže.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnik je 31.5.1996 vložil ustavno pritožbo zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja (23. člen Ustave) oziroma pravice do sojenja v razumnem roku ( prvi odstavek 6. člena Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, v nadaljevanju EKČP), ker mu je bila prvostopna sodba Delovnega sodišča v Celju opr. št. Pd 212/94 po tožbi z dne 23.4.1993, vročena šele 22.2.1996, postopek pred pritožbenim sodiščem pa še teče.
2. Iz ustavne pritožbe izhaja, da je pritožnik s tožbo izpodbijal odločbo delodajalca (A. d.d., C.) z dne 15.1.1993 in sklep z dne 13.4.1993, na podlagi katerega mu je bil izrečen ukrep prenehanja delovnega razmerja. Med postopkom je vložil na Ministrstvo za pravosodje 28.6.1994 nadzorstveno pritožbo zaradi neutemeljeno dolgega zavlačevanja postopka. Iz istega razloga je podal pritožbo tudi Varuhu človekovih pravic. Navaja tudi, da je sodišče opravilo devet obravnav in da ni bil nikdar zaslišan. Postopek naj bi poleg sodišča zavlačevala tudi tožena stranka. Takšno ravnanje naj bi pritožniku povzročilo nepopravljivo škodo.
3. V dopolnitvi ustavne pritožbe z dne 3.12.1996 navaja, da je Višje sodišče v Celju vrnilo spisa št. Pd 802/94 in Pd 212/94 Delovnemu sodišču v Celju, ker je bil nad toženo stranko (A. d.d., C.) uveden stečajni postopek. Delovno sodišče v Celju je na podlagi določb Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Uradni list RS, št. 67/93) v zvezi z določb Zakona o pravdnem postopku (Uradni list SFRJ, št. 4/77, 36/80, 69/82, 58/84, 74/87, 57/89, 29/90 in 27/90) izdalo sklepa o prekinitvi obeh postopkov, ki pa mu po lastnih navedbah nista bila vročena.
B.
4. Ustavno sodišče odloča o ustavnih pritožbah zaradi kršitev človekovih pravic in temeljnih svoboščin s posamičnimi akti (6. alinea prvega odstavka 160. člen Ustave). Navedeno ustavno določbo je v kontekstu drugih ustavnih določb, zlasti določb četrtega odstavka 15. člena, 22. in 23. člena ter drugega odstavka 157. člena, treba razlagati v tem smislu, da je v primerih zatrjevanih kršitev ustavnih pravic z dejanji ali opustitvsmi, kjer je edino pravno sredstvo zoper take kršitve sodno varstvo, ustavna pritožba dovoljena tudi zaradi prepočasnega sodnega postopka.
5. Pravica do sodnega varstva iz 23. čelna Ustave pomeni pravico vsakogar, da o njegovih pravicah in dolžnostih ter o obtožbah proti njemu brez nepotrbnega odlašanja odloča neodvisno, nepristransko in z zakonom ustanovljeno sodišče. Podobna pravica je zagotovljena tudi s prvim odstavkom 6. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah (Uradni list RS - Mednarodne pogodbe, št. 7/94 - v nadaljevanju EKČP), le da je tam pravica do sojenja v "razumnem roku" zagotovljena le za sojenje o "civilnih pravicah in obveznostih ali o kakršnihkoli kazenskih obtožbah".
6. Za varstvo pravice do sodnega varstva brez nepotrebnega odlašanja v primerih, ko postopek še ni pravnomočno končan, je v našem pravnem sistemu na voljo sodno varstvo v upravnem sporu zoper dejanja ali opustitve po drugem odstvku 157. člena Ustave. Ustavna pritožba je na podalgi prvega odstavka 51. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) praviloma dopustna šele, ko je izčrpano to pravno sredstvo. Takšno stališče je Ustavno sodišče zavzelo tudi v zadevi Up 277/96 z dne 7.11.1996. V obravnavanem primeru ta procesni pogoj še ni izpolnjen. Vloženo ustavno pritožbo je bilo zato treba zavreči.
C.
7. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi druge alinee prvega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) v sestavi: predsednik senata mag. Janez Snoj ter sodnika dr. Lojze Ude in Franc Testen.
P r e d s e n i k s e n a t a
mag. Janez Snoj