Up-83/95
Natisni
Opravilna št.:
Up-83/95
Datum odločitve:
19. 9. 1995
Objavljeno:
OdlUS IV, 172
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1995:Up.83.95
Akt:
Ustavna pritožba zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 135/95 z dne 26/6-1995

Ustavna pritožba zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. Kp 440/95 z dne 26/5-1995 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 116/95 z dne 16/5-1995, zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 165/95 z dne 16/8-1995 ter zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. Kp 782/95 z dne 31/8-1995 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 168/95 z dne 24/8-1995
Izrek:
Ustavna pritožba zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju se z a v r ž e.

Ustavna pritožba zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju, zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju ter zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju se n e s p r e j m e v o b r a v n a v o.

V tem postopku nosi vsak udeleženec svoje stroške postopka.
Evidenčni stavek:
Pomanjkljiva obrazložitev v posamičnih pravnih aktih, s katerimi se odloča o pravicah, pomeni kršitev pravice do (učinkovite) pritožbe iz 25. čl. Ustave.
Ustavno sodišče zavrže ustavno pritožbo, če pritožnik ni izčrpal vseh pravnih sredstev.
Ustavno sodišče zavrže ustavno pritožbo, če pritožnik iz neupravičenih razlogov v določenem roku ne dopolni vloge.
Geslo:
Ustavna pravica do pritožbe.
Pripor.
Stroški ustavnosodnega postopka.
Izčrpanje pravnih sredstev kot pogoj za sprejem ustavne pritožbe.
Nepopolna vloga.
Pravna podlaga:
Ustava, 19., 20., 25. čl.
Zakon o ustavnem sodišču, 53., 51., 59., 34., 2. in 4. al. 1. odst. 55. čl. in 2. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi sklepa se ustavno sodišče sklicuje na svoje odločbe št. Up-57/95, z dne 7/7-1995, Up-75/95, z dne 7/7-1995 in Up-74/95, z dne 7/7-1995.
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
14. 6. 1995
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US17526
Dokument v PDF obliki:
Up-83-95.pdf
135 KB
Prenesite datoteko
Up-83/95
19/9-1995
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe, na seji senata dne 19/9-1995
s k l e n i l o:
1. Ustavna pritožba zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št Ks 135/95 z dne 26/6-1995 se z a v r ž e.
2. Ustavna pritožba zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. Kp 440/95 z dne 26/5-1995 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 116/95 z dne 16/5-1995, zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 165/95 z dne 16/8-1995 ter zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. Kp 782/95 z dne 31/8-1995 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 168/95 z dne 24/8-1995 se n e s p r e j m e v o b r a v n a v o.
3. V tem postopku nosi vsak udeleženec svoje stroške postopka.
O b r a z l o ž i t e v
A.
I.
1. Pritožnik je 13/6-1995 vložil ustavno pritožbo zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. Kp 440/95 z dne 26/5-1995, ki je zavrnilo pritožbo zoper sklep sodišča prve stopnje, s katerim je bil zoper pritožnika podaljšan pripor iz razloga 3. točke prvega odstavka 201. člena Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94; v nadaljnjem besedilu: ZKP). Dne 10/7-1995 je ustavno pritožbo razširil še na sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 135/95 z dne 26/6-1995, s katerim je bil pripor podaljšan, dne 28/8-1995 na sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 165/95 z dne 16/8-1995, s katerim je bil zavrnjen predlog za odpravo pripora, dne 6/9-1995 pa še na sklep Višjega sodišča št. Kp 782/95 z dne 31/8-1995, s katerim je bila zavrnjena pritožba zoper sklep sodišča prve stopnje o podaljšanju pripora.
Pritožnik meni, da je bila z izpodbijanimi posamičnimi akti kršena njegova človekova pravica do prostosti.
2. Zoper pritožnika naj bi sprva tekel kazenski postopek zaradi kaznivega dejanja poskusa umora po prvem odstavku 127. člena Kazenskega zakonika Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 63/94; v nadaljnjem besedilu: KZ) v zvezi z 22. členom KZ, ker naj bi bil utemeljeno osumljen, da je poskusil vzeti življenje svoji izvenzakonski partnerki ob tem, ko naj bi njena sestra zadobila strelno rano. Tekom postopka pa naj bi se bilo ugotovilo, da naj bi bila oškodovanka ne pritožnikova partnerka, ampak njena sestra. Čeprav naj bi torej pritožnik imel možnost dejanje storiti zoper svojo partnerko, tega očitno naj ne bi hotel storiti. Pritožnik naj bi se po dejanju sam javil na Postaji policije v Kranju in meni, da iz zbranega dokaznega gradiva v preiskavi izhaja, da naj niti obtožba natančno ne bi vedela, kaj naj bi pritožnik imel namen storiti - koga naj bi hotel umoriti. Pritožnik meni, da bi moralo sodišče priporne razloge kot del kazenskega prava restriktivno interpretirati, ne pa pripora spreminajti v zapor. Sodišče naj bi napačno uporabilo določbe ZKP o priporu s tem, ko naj bi ponovitveno nevarnost utemeljilo z ravnanji, ki naj ne bi ne vsebovala opisa dejanja, zaradi katerega je pritožnik v postopku. Po mnenju pritožnika nasilniška dejanja do partnerke niso v neposredni povezavi z dejanjem, zaradi katerega je v postopku, zato z njimi naj ne bi bilo mogoče utemeljevati ponovitvene nevarnosti, saj naj bi ta pojem vključeval določeno vsebinsko relacijo med očitanim dejanjem in dejanjem, ki naj bi grozilo. Pritožnik meni, da glede na to, da partnerke, v dogodku, ki je predmet postopka, ni niti poskušal poškodovati, ni mogoče sklepati, da bi obstajala nevarnost, da bi jo ponovno poskusil umoriti.
3. V razširitvi ustavne pritožbe z dne 10/7-1995 pritožnik navaja še, da je po njegovem mnenju navedba razlogov ter okoliščin, ki naj bi narekovale pripor, protislovna z ugotovitvami v dotedanjem kazenskem postopku, pri čemer naj bi se sodišče oprlo samo na dokaze in izjave, ki so pritožniku v škodo, ne pa tudi na tiste, ki naj bi mu bili v korist.
Pritožnik meni, da sodišče ne bi smelo ponovitvene nevarnosti utemeljevati z opisovanjem nekih sicer resnično ne najustreznejših ravnanj pritožnika do svoje partnerke, ker meni, da sam pojem tega pripornega razloga zahteva določeno vsebinsko povezavo med očitanim dejanjem in dejanjem, ki naj bi grozilo.
4. V razširitvi ustavne pritožbe z dne 28/8-1995 pritožnik meni, da je strah oškodovank, ki ga sodišče navaja med okoliščinami za odreditvev pripora, čustveni odraz oškodovank na dog odek, kar naj bi bilo subjektivno, ne pa objektivno dejstvo, ki naj bi predstavljalo okoliščino za ponovitveno nevarnost. Prav tako pa tega po njegovem mnenju ne predstavlja agresivnost, ker pritožnik ob dogodku svoji partnerki naj ne bi storil ničesar, niti "dogodka" takrat, ko je bil še na prostosti, naj ne bi skušal ne le ponoviti, temveč tudi ne dokončati, preden se je javil policiji.
5. V razširitvi ustavne pritožbe z dne 6/9-1995 pa pritožnik navaja še, da je policija posredovala le enkrat pred leti in 27/3-1995 in da bi v primeru domnevne pritožnikove agresivnosti, s katero sodišče utemeljuje ponovitveno nevarnost, policija lahko posredovala večkrat, saj naj bi imeli oškodovanki sorodstvo na policiji. Dejstvo, da ima pritožnik z izvenzakonsko partnerko tri otroke, pa naj bi kazalo na to, da odnosi med partnerjema niso bili tako slabi, kot naj bi jih v kazenskem postopku skušali prikazati oškodovanki. Pritožnik tudi meni, da zaradi domneve nedolžnosti sodišče ne bi smelo svojih odločitev opirati na to, kar sta oškodovanki izpovedali v kazenskem postopku.
6. Pritožnik meni, da je sprejem te ustavne pritožbe pomemben zaradi pomena pravnega vprašanja, kako je mogoče razlagati ponovitveno nevarnost, saj bi nanjo lahko sklepali le na podlagi takšnih okoliščin, ki naj bi same po sebi kazale, da zaradi njihove vsebine in narave obstaja nevarnost, da se ponovi očitano dejanje, zaradi katerega je pritožnik v priporu, ne pa na neko drugo dejanje, zaradi katerega sploh ni v kazenskem postopku, pa čeprav bi bilo takšno dejanje nedovoljeno.
Predlaga, da Ustavno sodišče izpodbijane sklepe odpravi.
7. Pooblaščenec pritožnika je v vlogi z dne 13/6-1995 priglasil stroške zastopanja v višini 37.306 SIT, kar naj bi predstavljalo 50 točk po Odvetniški tarifi za konferenco s stranko, 500 točk za sestavo ustavne pritožbe in 2% pavšal.
II.
8. Izvenobravnavni senat Okrožnega sodišča v Kranju je 16/5-1995 zoper pritožnika podaljšal pripor za dva meseca iz pripornega razloga ponovitvene nevarnosti na obrazložen predlog preiskovalnega sodnika, ki je utemeljeval, da na podlagi zbranih podatkov v preiskavi obstoji nevarnost, da bi pritožnik dejanje ponovil oziroma dokončal. Senat se sklicuje na okoliščine, ki so bile ugotovljene ob odreditvi pripora - to pa naj bi bile okoliščine, ki opravičujejo bojazen, da bi pritožnik storil kaznivo dejanje, s katerim grozi - to pa je kaznivo dejanje umora njegove partnerke (sklep dežurnega preiskovalnega sodnika Kpd 113/95 z dne 18/4-1995). Senat je v obrazložitvi sklepa navedel tudi, da takšno sklepanje opira na izpovedbe prič, zaslišanih v preiskavi, da naj bi pritožnik resno grozil, da bo pobil vse, ki so mu na poti. Višje sodišče je zavrnilo pritožbo pritožnika zoper navedeno odločitev in v obrazložitvi navedlo, zakaj sklepa, da je priporni razlog ponovitvene nevarnosti podan. Potrdile naj bi ga izpovedbe prič, predvsem pritožnikove izvenzakonske partnerke, ki je zaslišana kot priča povedala, da je bilo ravno pritožnikovo nasilno ravnanje eden od vzrokov, da ga je zapustila, saj jo je pretepal, tudi dan preden se je odselila naj bi pretepel njo in njeno sestro, zaradi česar naj bi dvakrat intervenirala policija. Tedaj kakor večkrat prej naj bi ji grozil, da jo bo ubil, če ga bo zapustila, te grožnje pa naj bi ponavljal tudi kasneje po telefonu, ko je to res storila. Takšne navedbe so po mnenju Višjega sodišča potrdile tudi vse zaslišane priče pred preiskovalnim sodnikom, ki so povedale tudi, da se je pritožnikova partnerka pritožnika zelo bala in ravno zaradi tega njenega strahu, da bi pritožnik utegnil grožnje uresničiti, so v stanovanju, kamor je zbežala, prenočevali različni sorodniki, da bi jo v primeru obdolženčevega napada zaščitili. Ob vztrajnosti, ki naj bi jo pritožnik kazal pri izvrševanju kaznivega dejanja, je Višje sodišče menilo, da je obstoj ponovitvene nevarnosti podan.
9. S sklepom z dne 26/6-1995 je izvenobravnavni senat podaljšal pripor po vloženi obtožbi z utemeljitvijo, da utemeljen sum storitve z obtožbo očitanih kaznivih dejanj (to pa je kaznivo dejanje poskusa umora po prvem odstavku 127. člena KZ v zvezi z 22. členom KZ zoper sestro pritožnikove partnerke in kaznivo dejanje ogrožanja varnosti po prvem odstavku 145. člena KZ zoper pritožnikovo partnerko) izhaja iz zapisnikov zaslišanja prič in obdolženca v preiskavi, iz zapisnika o ogledu kraja dejanja, albuma fotografij, zdravniškega potrdila o poškodbah oškodovanke, strokovnega mnenja o pregledu orožja in o strelni razdalji ter izvedeniškega mennja psihiatrične in sodno medicinske stroke. Ponovitveno nevarnost pa utemeljuje z izpovedbo obdolženčeve partnerke o tem, da naj bi jo pritožnik pogosto pretepal in ji grozil, da jo bo ubil, če ga bo zapustila, kar naj bi potrdile tudi druge zaslišane priče. Na ponovitveno nevarnost je sodišče sklepalo na podlagi dosedanje vztrajnosti pritožnika in intenzitete poškodb.
10. S sklepom z dne 16/8-1995 je izvenobravnavni senat zavrnil predlog pritožnikovega zagovornika za odpravo pripora z obrazložitvijo utemeljenega suma, ki po mnenju senata izhaja tako iz izpovedbe zaslišanih prič, kakor tudi iz zbranih materialnih dokazov. Senat je menil, da obstajajo konkretne okoliščine, ki pomenijo realno nevarnost, da bi pritožnik na prostosti poskušano dejanje dokončal ali ga ponovil, te okoliščine pa naj bi bile predvsem v pritožnikovem dosedanjem nasilnem ravnanju s svojo izvenzakonsko partnerko, z neprimerno reakcijo do njene sestre, ki naj bi mu kritičnega dne skušala preprečiti odvedbo njegove partnerke, reakcija pa je po oceni senata pomenila grožnjo njenemu zdravju in življenju. Glede na pritožnikovo agresivnost, s katero naj bi uravnaval življenje v svoji družini, kar naj bi se kazalo v tem, da se je partnerka od njega odselila zaradi strahu, je senat presodil, da je odreditev pripora neogibno potrebna, da se zavaruje varnost ljudi, zaradi česar naj bi bili podani ustavno in zakonsko določeni pogoji za pripor pritožnika.
11. S sklepom z dne 24/8-1995 je izvenobravnavni senat pripor podaljšal z obrazložitvijo utemeljenega suma, kot ga je opredelil v sklepu z dne 16/8-1995 ter z opredelitvijo okoliščin, ki po mnenju senata predstavljajo neposredno nevarnost, da bi pritožnik dejanje poskušal dokončati in z opredelitvijo razlogov, na podlagi katerih senat šteje, da je odreditev pripora neogibno potrebna. Višje sodišče je s sklepom z dne 31/8-1995 zavrnilo pritožbo pritožnika in njegovega zagovornika zoper navedeni sklep izvenobravnavnega senata, zavrnitev pa utemeljilo z razlogi, zaradi katerih šteje, da so pritožbene navedbe o utemeljenem sumu v nasprotju s podatki spisa, presojo neogibne potrebnosti pripora pa dodatno utemeljilo s tem, da naj bi po ugotovitvah izvedenca psihiatra pritožnikov nizek tolerančni prag ter njegova nekritičnost predstavljala dodatne okoliščine za ponovitveno nevarnost. Po mnenju pritožbenega sodišča pritožniku, če bi bil na prostosti, ne bi mogli preprečiti, da bi iskal stik s svojo izvenzakonsko partnerko, zaradi česar naj bi bila podana velika verjetnost, da bi znova prišlo do icidentnih situacij, v katerih naj bi pritožnik izkazano neprimerno reagiral z nasiljem.
B.
I.
12. Senat Ustavnega sodišča je vpogledal kazenski spis Okrožnega sodišča v Kranju št. K 286/95.
13. Pritožnik ob razširitvi ustavne pritožbe z dne 10/7-1995 ni predložil izpodbijanih posamičnih aktov, zato je bil z dopisom Ustavnega sodišča z dne 18/7-1995 pozvan k dopolnitvi vloge v skladu z določbo 53. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94; v nadljnjem besedilu: ZUstS). Po določbi drugega odstavka citiranega člena mora biti ustavni pritožbi priložena kopija posamičnega akta, ki se spodbija, ter ustrezne listine, na katere pritožnik opira svojo pritožbo. Pritožnik je, opozorjen na posledice, kolikor vloge v določenem roku ne bi dopolnil, Ustavnemu sodišču predložil le sklep sodišča prve stopnje, ne pa tudi sklepa pritožbenega sodišča, s katerim bi pritožnik lahko izkazal, ali so bila zoper prvostopni sklep izčrpana vsa pravna sredstva v skladu z določbo prvega odstavka 51. člena ZUstS. Ustavno sodišče je sicer vpogledalo kazenski spis, ki ga je vrnilo pristojnemu sodišču še pred izdajo sklepa, s katerim je bil pripor podaljšan po vloženi obtožnici.
Vendar pa je ne glede na čas vpogleda kazenskega spisa treba poudariti, da je dolžnost predložiti listine, na katere stranka opira svojo pritožbo, in dolžnost predložiti izpodbijane posamične akte po izrecni določbi drugega odstavka 53. člena ZUstS dolžnost stranke, zato teh listin Ustavno sodišče ne pribavi po uradni dolžnosti. Ker torej pritožnik vloge v tem delu ni dopolnil v skladu z zahtevami ZUstS in ker s tem tudi ni ni izkazal, da je zoper odločitev sodišča, navedeno v 1. točki izreka tega sklepa, izčrpal pravna sredstva, je bilo treba ustavno pritožbo zoper ta sklep zavreči.
II.
14. Po določbi drugega odstavka 19. člena Ustave se nikomur ne sme vzeti prostosti, razen v primerih in po postopku, ki ga določa zakon. Po določbi prvega odstavka 20. člena Ustave se sme oseba, za katero obstaja utemeljen sum, da je storila kaznivo dejanje, pripreti samo na podlagi odločbe sodišča, kadar je to neogibno potrebno za potek kazenskega postopka ali za varnost ljudi. Kriterije, pod katerimi je v skladu z ustavnimi določbami in določbami ZKP dopustno zoper osebo, za katero je ugotovljen utemeljen sum, da je storila določeno kaznivo dejanje, odrediti pripor, če je ob upoštevanju načela sorazmernosti odreditev takega ukrepa neogibno potrebna zaradi realne nevarnosti, da bo ta oseba ogrozila varnost drugih ljudi, je Ustavno sodišče že opredelilo v nekaterih svojih odločbah, s katerimi je odločalo o priporih zaradi ponovitvene nevarnosti (odločba v zadevi Up 57/95 z dne 7/7-1995, odločba v zadevi Up 75/95 z dne 7/7-1995, odločba v zadevi Up 74/95 z dne 7/7-1995).
15. Iz odločitev sodišč v pritožnikovi zadevi, ki so bile sprejete po izdaji citiranih odločb Ustavnega sodišča, je razvidno, da so se ( sklep z dne 16/8-1995, kakor tudi sklep sodišča prve stopnje z dne 24/8-1995 v zvezi s sklepom sodišča druge stopnje z dne 31/8-1995) sodišča ravnala v skladu z ustavnimi določbami in določbami ZKP o priporu in v skladu s kriteriji, ki jih je Ustavno sodišče v že navedenih odločbah posebej opredelilo. V sklepu Ks 165/95 z dne 16/8-1995 je sodišče obrazložilo, na podlagi česa šteje, da je podan utemeljen sum storitve kaznivih dejanj, ki se pritožniku očitata v obtožbi, opredelilo je konkretne okoliščine, ki pomenijo po presoji sodišča realno nevarnost, da bi pritožnik na prostosti poskušano kaznivo dejanje dokončal ali ga ponovil ter presodilo, zakaj šteje, da je pripor neogibno potreben in v sorazmerju z drugo, prav tako varovano ustavno dobrino, to je varnostjo drugih ljudi. Vse te elemente vsebuje tudi sklep Višjega sodišča št. Kp 782/95 z dne 31/8-1995 v zvezi sklepom Okrožnega sodišča št. Ks 168/95. Treba je ugotoviti, da so sodišča pri odločanju o priporu zoper pritožnika zaradi ponovitvene nevarnosti ravnala v skladu z zahtevami, določenimi v prvem odstavku 20. člena Ustave ter določbah ZKP, zato ni mogoče trditi, da so bile z navedenimi sklepi sodišč o priporu kršene pritožnikove človekove pravice in temeljne svoboščine. Sodišče je zbralo vse relevantne podatke ter ocenilo in presodilo vse dejanske okoliščine, ki so pomembne za odreditev pripora in jih tudi ustrezno argumentiralo, zato senat ustavne pritožbe zoper sklepe, navedene v tej točki obrazložitve, ni sprejel v obravnavo.
16. Izpodbijana sklepa, ki sta bila izdana dne 16/5-1995 in 26/5-1995 sicer ne vsebujeta vseh kriterijev za presojo, navedenih v prejšnji točki obrazložitve. Ustavno sodišče je doslej že večkrat poudarilo, da pomanjkljiva obrazložitev v posamičnih pravnih aktih, s katerimi se odloča o pravicah, pomeni kršitev pravice do (učinkovite) pritožbe iz 25. člena Ustave. S tega vidika je bila ta pravica lahko kršena tudi z navedenima aktoma. V času odločanja o tej ustavni pritožbi je veljavnost teh aktov že prenehala, saj je trenutno pritožnik v priporu na podlagi zadnjih izpodbijanih sklepov. Zato bi Ustavno sodišče v tem delu lahko glede na določbo 59. člena ZUstS izpodbijana akta le razveljavilo ne da bi zadevo vrnilo v ponovno odločanje sodišču. Takšna kršitev, tudi če bi bila ugotovljena, po mnenju senata za pritožnika ne bi imela pomembnejših posledic, saj iz vseh kasneje izdanih in izpodbijanih sklepov izhaja, da so sodišča ugotovila obstoj ponovitvene nevarnosti v skladu z ustavno in zakonsko določenimi pogoji za odreditev pripora iz tega razloga. Zato je po oceni senata ustavna pritožba v tem delu brezpredmetna in v skladu z drugo alineo drugega odstavka 55. člena ZUsts ni razlogov za njen sprejem.
III.
17. O priglašenih stroških je senat Ustavnega sodišča odločil v skladu z določbo prvega odstavka 34. člena ZUstS v zvezi z 49. členom ZUstS.
C.
18. Senat Ustavnega sodišča je ta sklep sprejel na podlagi druge in četrte alinee prvega odstavka 55. člena in drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Boštjan M. Zupančič ter člana dr. Peter Jambrek in dr. Janez šinkovec. Sklep je sprejel soglasno.
Predsednik senata
dr. Boštjan M. Zupančič