Up-18/95
Natisni
Opravilna št.:
Up-18/95
Datum odločitve:
11. 6. 1997
Objavljeno:
OdlUS VI, 178
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1997:Up.18.95
Akt:
Sklep Vrhovnega sodišča št. U 1146/93 z dne 1.12.1994
Izrek:
Sklep Vrhovnega sodišča se odpravi.

Zadeva se vrne Vrhovnemu sodišču v ponovno odločanje.
Evidenčni stavek:
Obstoja procesnih predpostavk za sprožitev upravnega spora ni mogoče ugotavljati neodvisno od pravne ureditve upravnega postopka. Potrebno je upoštevati, da se mora stranka v upravnem postopku ravnati v skladu z določbami Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju: ZUP) in ji ravnanje v skladu z njegovimi določbami ne more biti v škodo v kasneje sproženem upravnem sporu, za katerega v času vodenja upravnega postopka niti ni vedela, da ga bo sprožila.
Prvi stavek tretjega odstavka 26. člena Zakona o upravnih sporih (v nadaljevanju: ZUS) je mogoče v povezavi z drugim odstavkom 218. člena ZUP razlagati le tako, da je procesna predpostavka za sprožitev upravnega spora v primeru molka organa prve in druge stopnje podana, če je stranka podala - vložila pritožbo.
Upoštevajoč določbo 233. člena ZUP beseda "obrniti se" ne more pomeniti specialne določbe, ki bi urejala izročitev pritožbe drugače kot 233. člen ZUP.
V obravnavani zadevi je stališče Vrhovnega sodišča v izpodbijanem sklepu, da prvi stavek tretjega odstavka 26. člena zahteva kot procesno predpostavko tudi, da stranka dejansko vloži - izroči - pritožbo pri organu druge stopnje, pomenilo, da je bila tožba pritožnika zavržena in s tem kršena njegova ustavna pravica do sodnega varstva iz 23. člena Ustave.
Pritožniku je bila z izpodbijanim sklepom kršena tudi njegova ustavna pravica do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave, ker pritožniku ni bilo zagotovljeno enako varstvo njegovih pravic v postopku pred državnimi organi kot tistim strankam, o katerih zahtevah oziroma pritožbah so upravni organi pravočasno odločili.
Geslo:
Upravni organ, molk upravnega organa.
Medsebojna neusklajenost dveh zakonov.
Upravni spor, procesna predpostavka za sprožitev v primeru molka upravnega organa.
Enako varstvo pravic.
Pravica do sodnega varstva.
Pravna podlaga:
Ustava, 22., 23. čl.
Zakon o upravnih sporih (ZUS), 6., 8., 26. čl.
Zakon o upravnem postopku (ZUP), 218., 223. do 248., čl.
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. odst. 59. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
30. 1. 1995
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
razveljavitev ali odprava
Dokument:
US18387
Dokument v PDF obliki:
Up-18-95.pdf
130 KB
Prenesite datoteko
Up-18/95
11.6.1997
O D L O Č B A
Ustavno sodišče je v postopku odločanja o ustavni pritožbi A. H., ki ga zastopa E. D., odvetnik v P. na seji dne 11. julija 1997
o d l o č i l o :
1. Sklep Vrhovnega sodišča št. U 1146/93 z dne 1.12.1994 se odpravi.
2. Zadeva se vrne Vrhovnemu sodišču v ponovno odločanje.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnik v ustavni pritožbi navaja, da je odločitev Vrhovnega sodišča o zavrženju njegove tožbe v upravnem sporu nerazumljiva in očitno pomeni kršitev pravice do poštenega sojenja iz 6. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah.
Poudarja, da je Vrhovno sodišče zavrglo njegovo tožbo v upravnem sporu iz razloga, da ni podal ustrezne zahteve pri toženi stranki. Takšna ugotovitev pa je v nasprotju z obrazložitvijo izpodbijanega sklepa, v kateri je navedeno, da je bila zahteva za izdajo odločbe vložena in tudi priložena tožbi. Meni, da so razlogi izpodbijanega sklepa sami s seboj v nasprotju in niso pravno utemeljeni. Predlaga, da Ustavno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne Vrhovnemu sodišču v ponovno odločanje.
B.
2. Senat Ustavnega sodišča je s sklepom št. Up-18/95 z dne 22.1.1997 sprejel ustavno pritožbo v obravnavo.
3. Vrhovno sodišče v odgovoru na ustavno pritožbo pojasnjuje, da iz tretjega odstavka 26. člena Zakona o upravnih sporih (Uradni list SFRJ, št. 4/77 - v nadaljevanju: ZUS) jasno izhaja, da morata biti obe zahtevi vloženi pri organu druge stopnje. Ker je ustavni pritožnik svojo prvo zahtevo - pritožbo - vložil pri organu prve stopnje in ne pri organu druge stopnje, kot bi jo moral po določbi tretjega odstavka 26. člena ZUS, Vrhovno sodišče meni, da je izpodbijani sklep zakonit, in da pritožniku ni bila kršena pravica do poštenega sojenja.
4. Iz izpodbijanega sklepa je razvidno naslednje:
- da je pritožnik dne 17.9.1993 zoper toženo stranko Ministrstvo za okolje in prostor (MOP) vložil tožbo zaradi molka upravnega organa prve in druge stopnje v zadevi izdaje lokacijskega dovoljenja;
- da je Vrhovno sodišče njegovo tožbo zavrglo kot preuranjeno na podlagi 1. točke prvega odstavka 30. člena ZUS z obrazložitvijo, da niso podani pogoji za sprožitev upravnega spora, ker tožnik ni podal zahteve iz tretjega odstavka 26. člena ZUS pri toženi stranki.
5. Iz pritožbe, naslovljene na Občino Piran - Sekretariat za upravne zadeve, zaradi molka upravnega organa prve stopnje v zadevi št. 351-223/72-73 je razvidno, da je upravni organ pritožnikovo zahtevo za odobritev lokacije za gradnjo hiše zavrnil z odločbo z dne 9.4.1973 , da pa je bila ta odločba na njegovo pritožbo odpravljena z odločbo št. 350/a-98/73 z dne 25.3.1974. V pritožbi še navaja, da upravni organ prve stopnje ni izdal nove odločbe v zakonitem roku oziroma v 19 letih, zato vlaga pritožbo zaradi molka upravnega organa in predlaga, da organ prve stopnje njegovi pritožbi ugodi, tako da mu izda ustrezno lokacijsko dovoljenje, ali pa pritožbo odstopi Ministrstvu za okolje in prostor. Na pritožbi je napisan datum 6.5.1993.
6. V zahtevi za izdajo odločbe, naslovljeni na Ministrstvo za okolje in prostor, pritožnik navaja, da je dne 6.5.1993 podal pritožbo zaradi molka upravnega organa - Sekretariata za upravne zadeve Občine Piran, in ker v zakonitem roku ni bilo odločeno o njegovi pritožbi, zahteva, da se izda odločba o pritožbi v roku sedmih dni. Zahteva ne vsebuje opravilne številke zadeve, naveden je datum pritožbe, prvostopni upravni organ in da gre za lokacijsko zadevo. Ustavni pritožbi prilaga kopijo lista št. 37/93 oddajne knjige, iz katerega je razvidno, da je bila dne 11.8.1993 odposlana pošiljka na Ministrstvo za okolje in prostor.
7. Na podlagi 8. člena ZUS se sme upravni spor "sprožiti tudi takrat, ko pristojni organ sploh ni izdal ustreznega upravnega akta o zahtevi oziroma pritožbi stranke." Navedena določba, ki dovoljuje upravni spor v primeru tako imenovanega molka upravnega organa, pomeni izjemo od načela iz prvega odstavka 6. člena, da je upravni spor mogoč samo zoper upravni akt.
Procesni pogoji za sprožitev upravnega spora zaradi molka prvostopnega organa ali drugostopnega organa ali obeh organov so določeni v 26. členu ZUS. Tožba za sprožitev upravnega spora iz 26. člena se glede na določbo 8. člena lahko vloži zaradi neizdaje upravnega akta o zahtevi (molk organa prve stopnje) ali o pritožbi (molk organa druge stopnje) ali zaradi neizdaje odločbe o zahtevi in o pritožbi (molk organa prve in druge stonje).
8. V obravnavanem primeru je pritožnik s tožbo zahteval sprožitev upravnega spora zaradi molka organa prve in druge stopnje. Vrhovno sodišče je pritožnikovo tožbo zavrglo izključno iz razloga, ker ustavni pritožnik svoje pritožbe ni vložil direktno pri organu druge stopnje. Svojo odločitev Vrhovno sodišče utemeljuje z določbo prvega stavka tretjega odstavka 26. člena, ki se glasi:"Če organ prve stopnje, ki je zoper njegov akt pritožba dovoljena, v šestdesetih dneh ali pa v krajšem, s posebnim predpisom določenem roku, ne izda o zahtevi nobene odločbe, ima stranka pravico obrniti se s svojo zahtevo na organ druge stopnje". Kakor je razvidno, je v tem stavku uporabljena "zahteva" namesto "pritožba"in jo Vrhovno sodišče v odgovoru na ustavno pritožbo v oklepaju pojasnjuje kot pritožbo. Da gre v tem primeru za pritožbo in za očitno neusklajenost z drugim odstavkom 218. člena ZUP in z 8. členom ZUS, je bilo opozorjeno v pravni literaturi in v obravnavani zadevi ni sporno. Upoštevajoč navedeno lahko zaključimo, da prvi stavek tretjega odstavka 26. člena ZUS daje stranki pravico obrniti se s svojo pritožbo na organ druge stopnje in da pomeni po svoji vsebini določbo drugega odstavka 218. člena ZUP, ki določa: "Če pristojni organ, ki je zoper njegovo odločbo dovoljena pritožba, ne izda odločbe in je ne vroči stranki v predpisanem roku, ima stranka pravico do pritožbe, kot da bi bil njen zahtevek zavrnjen."
9. Pritožbo kot redno pravno sredstvo zoper odločbo, izdano na prvi stopnji, ureja ZUP v XIV. poglavju (223. -248. člen). V 233. členu je urejena izročitev pritožbe, in sicer je določeno, da se pritožba izroči naravnost ali po pošti pošlje organu, ki je izdal odločbo na prvi stopnji; če je pritožba izročena ali poslana naravnost organu druge stopnje, jo ta takoj pošlje organu prve stopnje; pritožba, ki je bila izročena ali poslana naravnost organu druge stopnje, se glede roka šteje, kot da bi bila izročena organu prve stopnje. ZUP ne vsebuje kakšne posebne določbe za primer, ko gre za pritožbo v primeru molka organa prve stopnje iz drugega odstavka 218. člena ZUP. Prav tako kakšne posebnosti glede izročitve pritožbe ne vsebuje ZUS. Prej navedeno besedilo prvega stavka tretjega odstavka 26. člena, ki uporablja besedo "obrniti se" naj bi po razlagi Vrhovnega sodišča, ki jo je sprejelo v izpodbijanem sklepu, pomenilo tako posebno določbo, da mora stranka svojo pritožbo vložiti - izročiti - pri organu druge stopnje. Taka razlaga Vrhovnega sodišča prvega stavka tretjega odstavka 26. člena ZUS v praksi pomeni, da mora stranka v vsakem primeru izročiti pritožbo organu druge stopnje (v nasprotju s prvim odstavkom 233. člena ZUP), da bi si zagotovila procesno predpostavko za vložitev tožbe v upravnem sporu v primeru morebitnega molka organa prve in druge stopnje.
10. Obstoja procesnih predpostavk za sprožitev upravnega spora ni mogoče ugotavljati neodvisno od pravne ureditve upravnega postopka. Potrebno je upoštevati, da se mora stranka v upravnem postopku ravnati v skladu z določbami Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju: ZUP). Stranki ravnanje v skladu z ZUP ne more biti v škodo v upravnem sporu, za katerega v času vodenja upravnega postopka niti ni vedela, da ga bo sprožila.
Prvi stavek tretjega odstavka 26. člena ZUS je mogoče v povezavi z drugim odstavkom 218. člena ZUP razlagati le tako, da je procesna predpostavka za sprožitev upravnega spora v primeru molka organa prve in druge stopnje podana, če je stranka podala - vložila pritožbo. Upoštevajoč določbo 233. člena ZUP beseda "obrniti se" tudi po jezikovni razlagi ne more pomeniti načina vložitve oziroma izročitve pritožbe in s tem specialne določbe, ki bi urejala izročitev pritožbe drugače kot 233. člen ZUP.
11. Ustavno sodišče iz navedenih razlogov zaključuje, da je bila z izpodbijanim sklepom, s katerim je bila pritožniku njegova tožba za sprožitev upravnega spora zavržena iz razloga, ker svoje pritožbe ni vložil pri organu druge stopnje, ampak pri organu prve stopnje, tako kot določa prvi odstavek 233. člena ZUP, kršena njegova ustavna pravica do sodnega varstva iz 23. člena Ustave. Ustava v 23. členu zagotavlja, da ima vsakdo pravico, da o njegovih pravicah in dolžnostih ter o obtožbah proti njemu brez nepotrebnega odlašanja odloča neodvisno, nepristransko in z zakonom ustanovljeno sodišče. Pritožniku je bila z izpodbijanim sklepom v nasprotju z zakonom odvzeta pravica, da o njegovih pravicah in dolžnostih odloča sodišče.
Pritožniku je bila z izpodbijanim sklepom kršena tudi njegova ustavna pravica do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave. Z izpodbijanim sklepom je bilo pritožniku onemogočeno, da bi dosegel odločitev upravnih organov o njegovi zahtevi.
Pritožniku zaradi izpodbijanega sklepa ni bilo zagotovljeno enako varstvo njegovih pravic v postopku pred državnimi organi kot tistim strankam, o katerih zahtevah oziroma pritožbah so upravni organi pravočasno odločili.
12. Glede na navedeno je Ustavno sodišče izpodbijani sklep Vrhovnega sodišča odpravilo in mu v skladu s prvim odstavkom 59. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) vrnilo v ponovno odločanje z upoštevanjem ustavnih pravic pritožnika, tako kot izhaja iz razlogov te odločbe.
C.
13. Ustavno sodišče je to odločbo sprejelo na podlagi prvega odstavka 59. člena Zakona o Ustavnem sodišču v sestavi: predsednik dr. Lovro Šturm in sodniki dr. Peter Jambrek, dr. Tone Jerovšek, mag. Matevž Krivic, Franc Testen, dr. Lojze Ude in dr. Boštjan M. Zupančič. Osločbo je sprejelo soglasno.
Predsednik
dr. Lovro Šturm