Up-214/96
Natisni
Opravilna št.:
Up-214/96
Datum odločitve:
7. 3. 1997
Objavljeno:
OdlUS VI, 85
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1997:Up.214.96
Akt:
Ustavna pritožba M. P. zoper sodbo Vrhovnega sodišča RS opr. št. II Ips 627/94 z dne 28.3.1996 in sodbo Višjega sodišča v Ljubljani opr. št. II Cp 1614/93 z dne 17.3.1994
Izrek:
Ustavna pritožba M. P. zoper sodbo Vrhovnega sodišča RS in sodbo Višjega sodišča v Ljubljani se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ni kršitve pravice do enakega varstva pravic, če sodišča razlagajo in uporabijo norme materialnega prava v skladu s sodno prakso.
Ni kršitve pravice do sodnega varstva, če so zadevo obravnavala sodišča na treh stopnjah pravdnega postopka.
Četrti odstavek 153. člena Ustave ne vsebuje človekove pravice ali temeljne svoboščine, sklicevanje nanj pomeni le izpodbijanje uporabe materialnega prava, kar pa samo po sebi ne more biti predmet ustavne pritožbe.
Geslo:
Enako varstvo pravic.
Pravica do sodnega varstva.
Načelo usklajenosti pravnih aktov.
Pravna podlaga:
Ustava, 22., 23., 153. čl.
Zakon o obligacijskih razmerjih (ZOR), 901. čl.
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
22. 7. 1996
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US18236
Dokument v PDF obliki:
Up-214-96.pdf
116 KB
Prenesite datoteko
Up-214/96
7.3.1997
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe M. P. iz R. Ž. pri R., ki ga zastopa S. P., odvetnik v L. na seji senata dne 7. marca 1997
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba M. P. zoper sodbo Vrhovnega sodišča RS opr. št. II Ips 627/94 z dne 28.3.1996 in sodbo Višjega sodišča v Ljubljani opr. št. II Cp 1614/93 z dne 17.3.1994 se ne sprejme.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnik izpodbija sodbi, na podlagi katerih ni uspel z zahtevkom, da mu mora Zavarovalnica Triglav d.d. Ljubljana plačati vtoževani znesek. Zahtevek mu je zavrnjen, ker po ugotovitvah višjega sodišča, ki mu revizijsko sodišče pritrdi, pogodba, na kateri pritožnik ta zahtevek gradi, med strankama ni bila sklenjena.
2. Pritožnik ni zadovoljen s takim izidom pravde; po njegovem stališču sta obe sodišči napak uporabili materialno pravo.
3. Posebej pozvan od Ustavnega sodišča pritožnik zatrjuje kršitev človekovih pravic iz 22. in 23. člena Ustave; sklicuje se tudi na določbo četrtega odstavka 153. člena Ustave. Predlaga razveljavitev izpodbijanih sodb.
B.
4. Pravica do enakega varstva pravic (22. člen Ustave) ni bila kršena; sodišča v pritožnikovem primeru člena 901 Zakona o obligacijskih razmerjih (Uradni list SFRJ, št. 29/78 in kasnejši) niso uporabljala in razlagala drugače, kot je to v sodni praksi ustaljeno, in tudi pritožnik ne navaja primerov, ki bi v primerjavi z izpodbijanima sodbama kazali na neenakost varstva pravic v njegovo škodo.
5. Pravica do sodnega varstva (23. člen Ustave) pritožniku tudi ni bila kršena: sodišča, kakršna mu zagotavlja ta ustavna pravica, so njegov zahtevek obravnavala na treh stopnjah.
6. Četrti odstavek 153. člena Ustave ne vsebuje človekove pravice, temveč splošno ustavno načelo. Nanj se v utemeljevanju ustavne pritožbe ni mogoče sklicevati. Z očitkom nezakonitosti pritožnik ponavlja svoje stališče, da sodišči pri odločanju o njegovi zadevi nista prav uporabili materialnega prava. Presoja o tem pa sama po sebi ni stvar ustavne pritožbe; ustavna pritožba namreč ni še ena instanca pravdnega postopka; utemeljena je le, kadar gre za kršitev katere od človekovih pravic ali temeljnih svoboščin.
7. Pokazalo se je, da za tako kršitev v obravnavanem primeru očitno ne gre. Zato ustavne pritožbe ni bilo mogoče sprejeti.
C.
8. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi 1. alinee drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) v senatu v sestavi: predsednik mag. Janez Snoj in člana Franc Testen in dr. Lojze Ude.
Predsednik senata
mag. Janez Snoj