Up-216/98
Natisni
Opravilna št.:
Up-216/98
Datum odločitve:
14. 9. 1999
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1999:Up.216.98
Akt:
Ustavna pritožba A. M. zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. I Kp 4/98 z dne 10. 6. 1998 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. I K 449/96 z dne 18. 6. 1997
Izrek:
Ustavna pritožba A. M. zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ker pritožnik ni izkazal, da je izčrpal vsa pravna sredstva, je Ustavno sodišče ustavno pritožbo zavrglo.
Geslo:
Predhodno izčrpanje vseh pravnih sredstev kot procesni pogoj za vložitev ustavne pritožbe.
Pravna podlaga:
Zakon o kazenskem postopku (ZKP), 420. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 51., 2. al. 1. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
17. 7. 1998
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US19661
Up-216/98
14. 9. 1999
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. M. iz S. G. na seji senata dne 14. septembra 1999
s k l e n i l o:
Ustavna pritožba A. M. zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. I Kp 4/98 z dne 10. 6. 1998 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. I K 449/96 z dne 18. 6. 1997 se zavrže.
O b r a z l o ž i t e v
1. Pritožnik je dne 16. 7. 1998 vložil ustavno pritožbo zoper v izreku navedeno pravnomočno sodbo, izdano v kazenskem postopku, s katero je bil spoznan za krivega kaznivega dejanja sodelovanja v skupini, ki stori kaznivo dejanje. Zatrjuje, da mu v sodnem postopku ni bila zagotovljena pravica do poštenega sojenja pred neodvisnim in nepristranskim sodiščem (23. člen Ustave). Pritožnik meni, da je izrečena sodba nerealna in da mu krivda ni bila dokazana. Na kraju kaznivega dejanja naj bi bil navzoč zgolj kot naključni opazovalec, ni pa sodeloval v nikakršnem pretepu niti pri kakšnem drugem kaznivem dejanju. Izpodbijana sodba naj bi bila le eden od treh primerov kršitve pritožnikovih človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Kot drugi primer pritožnik opisuje dogodek iz aprila leta 1995, ko naj bi ga vklenili in pretepali pripadniki posebnih enot Ministrstva za notranje zadeve, kasneje pa naj bi bila podana zoper njega kazenska ovadba zaradi upiranja uradnim osebam. Kot tretji primer pa omenja protipravni odvzem avtomobila v postopku pred Okrožnim sodiščem v Celju. Tudi v tem primeru naj bi iz oškodovanca in priče postal obtoženec, saj naj bi bil proti njemu sprožen kazenski postopek. V dopolnitvi ustavne pritožbe z dne 1. 12. 1998 pritožnik pojasnjuje, da izpodbija sodbo, druga dva primera kršenja človekovih pravic pa navaja zgolj zaradi jasnejše slike, s katero želi ovreči obsodbo.
2. Po določbi prvega odstavka 51. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS) se lahko ustavna pritožba vloži šele, ko so izčrpana vsa pravna sredstva. Zoper pravnomočno obsodilno sodbo, izdano v kazenskem postopku, lahko obsojenec po določbi 420. člena Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94, 72/98 in 6/99 - ZKP) vloži zahtevo za varstvo zakonitosti, o kateri odloča Vrhovno sodišče. Pritožnik ni izkazal, da je zoper izpodbijano pravnomočno sodbo vložil zahtevo za varstvo zakonitosti, čeprav je bil k temu z dopisom Ustavnega sodišča z dne 12. 11. 1998 pozvan.
3. Ker pritožnik v zadevi ni izčrpal pravnih sredstev, je Ustavno sodišče ustavno pritožbo zavrglo.
4. Senat Ustavnega sodišča je ta sklep sprejel na podlagi druge alinee prvega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica dr. Mirjam Škrk ter člana dr. Zvonko Fišer in dr. Miroslava Geč - Korošec.
Predsednica senata:
dr. Mirjam Škrk