Up-250/97
Natisni
Opravilna št.:
Up-250/97
Datum odločitve:
12. 5. 1999
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1999:Up.250.97
Akt:
Ustavna pritožba N. C. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 154/96 z dne 15. 4. 1997 v zvezi s sodbo Višjega dolovnega in socialnega sodišča Psp 5/96 z dne 11. 7. 1996 v zvezi s sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. Ps 286/95 z dne 10. 11. 1995
Izrek:
Ustavna pritožba N. C. zoper sodbo Vrhovnega sodišča v zvezi s sodbo Višjega dolovnega in socialnega sodišča v zvezi s sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Pritožniku z izpodbijano sodbo ni bila kršena pravica do enakosti pred zakonom oziroma do enakega varstva pravic niti pravica do socialne varnosti. Je v povsem enakem položaju kot vsi tisti nekdanji vojaški zavarovanci, ki ne izpolnjujejo (niso izpolnili) pogojev, predpisanih za pridobitev specifične pravice do akontacije vojaške pokojnine. Ne Odlok ne na njegovi podlagi sprejeta izpodbijana sodba pritožniku ne jemljeta njegovih pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, priznanih pri pristojnem nosilcu zavarovanja v drugi državi.
Geslo:
Vojaške pokojnine.

Načelo enakosti pred zakonom.

Enako varstvo pravic.

Pravica do socialne varnosti.
Pravna podlaga:
Ustava, 14., 22., 50. čl.

Ustavni zakon za izvedbo Temeljne ustavne listine (UZITUL), 14., 18. čl.

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev (ZPIZVZ), 14. čl.

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (ZPIZ), 171., 254. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svoje zadeve št. U-I-89/93 (OdlUS III,7), U-I-137/92 (OdlUS II,38) in št. Up-241/96 z dne 28. 5. 1998 (OdlUS VII,113).
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
4. 8. 1997
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US19466
Up-250/97
12.5.1999
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe N. C. iz N. m., ki ga zastopajo S. S., T. S.-D. in A. S., odvetniki v N. m. na seji dne 12. maja 1999
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba N. C. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 154/96 z dne 15. 4. 1997 v zvezi s sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča Psp 5/96 z dne 11. 7. 1996 v zvezi s sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. Ps 286/95 z dne 10. 11. 1995 se ne sprejme.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnik izpodbija sodbe, s katerimi je bil zavrnjen njegov zahtevek za priznanje pravice do izplačila akontacije invalidske pokojnine. Navaja, da mu je aktivna vojaška služba prenehala 31. 8. 1991, ter da je vojaško legitimacijo vrnil dne 18. 10. 1991.
Ugotovitev sodišč, da ne izpolnjuje pogojev iz druge alinee prvega odstavka 2. člena Odloka o izplačevanju akontacij vojaških pokojnin (Uradni list RS, št. 4/92 - v nadaljevanju:
Odlok), naj ne bi držala.Z izpodbijanimi sodbami naj bi bila kršena načela pravne in socialne države, enakosti pred zakonom, zaupanja v pravo, pravičnosti in pravica do socialnega varstva.
B. - I.
2. Določba 18. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine (Uradni list RS, št. 1/91-I z dne 25. 6. 1991 - v nadaljevanju: UZITUL) zagotavlja varstvo pravic uživalcev vojaških pokojnin s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji v obsegu in pod pogoji, ki so jih določali predpisi SFRJ. Tako zakonodaja o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev kot zakonodaja, ki ureja obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje pri Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije (v nadaljevanju: Zavod), ločita pojem zavarovanca od uživalca pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Kdor je prenehal biti vojaški zavarovanec in je ob prenehanju izpolnjeval z zakonom predpisane pogoje, pridobi pravice iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja - postane torej uživalec pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja (14. člen Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev, Uradni list SFRJ, št. 7/85, 74/87 in 20/89 - v nadaljevanju: ZPIZvoj). Smiselno enako določa npr. prvi odstavek 171. člena veljavnega Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Uradni list RS, št. 12/92, 5/94, 7/96 in 54/98 - v nadaljevanju: ZPIZ).
3. Določba 18. člena UZITUL, uveljavljena dne 25. 6. 1991, je zagotovila varstvo pravic le uživalcem vojaških pokojnin, ne pa tudi vojaškim zavarovancem. Samo nekaterim vojaškim zavarovancem je UZITUL zagotovil varstvo statusnih, socialnih in drugih pravic, pridobljenih do 25. 6. 1991 po zveznih predpisih. Po določbi 14. člena UZITUL so bile to tiste aktivne vojaške osebe, vojaki po pogodbi in civilne osebe v službi v JLA, ki nadaljujejo delo kot pripadniki TO oziroma ki nadaljujejo službo v TO. Vendar bodo te osebe tudi sicer pravice iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja lahko uveljavljale pri Zavodu kot njegovi zavarovanci (prvi odstavek 254. člena ZPIZ).
4. Odlok o izplačevanju vojaških pokojnin, ki je pričel veljati 31. 10. 1991 (Uradni list RS, št. 21/91), je razširil pravico do akontacije vojaške pokojnine na tiste osebe, ki so bile na dan 25. 6. 1991 še vojaški zavarovanci, pravice iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja pa so uveljavile najpozneje do 18. 7. 1991 (drugi odstavek I. točke). Odlok o izplačevanju akontacij vojaških pokojnin z dne 25. 1. 1992 (Uradni list RS, št. 4/92 - v nadaljevanju: Odlok ) pa je pravico do akontacij priznal še tistim vojaškim zavarovancem, ki so bili po 18. 7. 1991 na razpolago, v suspenzu, na dopustu ali v bolniškem staležu, so pa do 18. 10. 1991 vložili zahtevek in izpolnili pogoje za priznanje pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja vojaških zavarovancev (druga alinea prvega odstavka 2. člena), ter tistim, ki so pristopili k TO in so do 1. 2. 1992 izpolnili pogoje za pridobitev pravice do pokojnine po predpisih o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev (tretja alinea prvega odstavka 2. člena).
5. Ob upoštevanju določbe prvega odstavka 3. člena Odloka je pojem "uveljavile pravico" iz prve alinee prvega odstavka 2. člena Odloka razumeti tako, da gre v teh primerih za tiste vojaške zavarovance, ki jim je bila do 18. 7. 1991 že izdana odločba o odmeri pravic. Odlok v tem delu tako pomika datum uveljavitve 18. člena UZITUL na 18. 7. 1991. Za nekatere pa ta datum pomakne na 18. 10. 1991 s tem, da zanje tudi ne zahteva izdane odločbe v tem roku, ampak le, da so vložili zahtevek in izpolnili pogoje za priznanje pravice do pokojnine po ZPIZvoj.
6. Ustavno sodišče je v sklepu št. U-I-137/92 z dne 8. 4. 1993 (OdlUS II, 38) in odločbi št. U-I-89/93 z dne 20. 1. 1994 (Uradni list RS, št. 9/94 in OdlUS III, 7) že presodilo, da taka ureditev ni v neskladju z Ustavo. Presodilo je, da niti 18. člen UZITUL niti Odlok ne urejata pravic vojaških zavarovancev in tudi ne vprašanja njihovega upokojevanja. Vojaški zavarovanci niso bili zavarovanci obveznega zavarovanja v Republiki Sloveniji, pač pa zavarovanci posebne skupnosti vojaških zavarovancev. Začasno do ureditve sukcesije držav, naslednic bivše SFRJ, urejata navedena predpisa v obliki akontacij le socialni položaj uživalcev vojaških pokojnin in vojaških zavarovancev do določenega roka. Pri tem je normodajalec izhajal iz temeljnega pravila pokojninskega zavarovanja, da pokojnino zagotavlja tisti sklad, v katerega so zavarovanci, delodajalci ali država plačevali prispevke za določene zavarovance.
7. Z Odlokom o izplačevanju akontacij vojaških pokojnin je Republika Slovenija "prevzela izplačevanje pokojnin" upravičencem iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja vojaških zavarovancev, ki imajo stalno prebivališče v Republiki Sloveniji. Sredstva za ta izplačila zagotavlja proračun, ob upoštevanju tudi načela o sukcesiji držav, po katerem bo morala Republika Slovenija prevzeti obveznosti iz tega zavarovanja po kriteriju pripadnosti zavarovane osebe državi naslednici (bodisi po državljanstvu bodisi po stalnem prebivališču). V skladu s prevzetimi obveznostmi do vojaških zavarovancev bo pripadal Republiki Sloveniji ustrezen del premoženja, s katerim je upravljal izvajalec tega zavarovanja. To pa bo predmet sporazuma med državami naslednicami nekdanje SFRJ.
8. Odlok ne ureja pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Te pravice ureja in lahko ureja le zakon. V primeru vojaških zavarovancev je bila to zakonodaja nekdanje skupne države. Izplačevanje pokojnin in drugih dajatev iz obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja je obveznost nosilca takega zavarovanja. Odlok v to obveznost (in v pravico zavarovanca, da tako izplačilo terja od nosilca zavarovanja) ne posega ne za naprej in ne za nazaj. "Pravica do akontacije pokojnine" ni pravica iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, ampak posebna, specifična pravica, ki temelji na prostovoljno prevzeti obveznosti države in ne na obveznosti nosilca zavarovanja. Odlok jo ureja na podlagi UZITUL in za vse upravičence od 1. 11. 1991 dalje. Od 18. 7. 1998 pa so pravice bivših vojaških zavarovancev iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja urejene z Zakonom o pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja bivših vojaških zavarovancev (Uradni list RS, št. 49/98 - ZPIZVZ).
B. - II.
9. V primeru pritožnika je sporno, ali je do 18. 10. 1991 izpolnil pogoje za priznanje pravice do invalidske pokojnine po predpisih o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev. V sodnem postopku je bilo ugotovljeno, da med udeleženci ni sporno, da je pritožnik uveljavil pravico do vojaške invalidske pokojnine s 1. 12. 1992. Višja vojaška zdravniška komisija je namreč dne 2. 7. 1992 izdala ugotovitev, oceno in mnenje, da je pritožnik zaradi bolezni trajno nesposoben za aktivno vojaško službo. Aktivne vojaške službe je bil na tej podlagi razrešen z dnem 30. 11. 1992.
10. Po 23. členu ZPIZVoj je podlaga za pridobitev pravic iz invalidskega zavarovanja tudi invalidnost. Vojaški zavarovanec, pri katerem nastane invalidnost, pridobi pravico do invalidske pokojnine (35. člen ZPIZVoj). Kdaj nastane invalidnost, določa 24. člen ZPIZVoj: ko vojaškemu zavarovancu preneha služba zaradi ugotovljene trajne nezmožnosti za aktivno vojaško službo. Po 69. členu pripada pokojnina upravičencu od dneva, ko so izpolnjeni pogoji za pridobitev pravice do pokojnine.
11. Kot je Ustavno sodišče že večkrat navedlo, je Odlok za nekatere vojaške zavarovance datum uveljavitve 18. člena UZITUL pomaknil na 18. 10. 1991, s tem da zanje tudi ni zahteval izdane odločbe o odmeri pokojnine v tem roku, ampak le, da so vložili zahtevek in izpolnili pogoje za priznanje pravice do pokojnine po ZPIZVoj. Odlok je kot pogoj za priznanje pravice do akontacije določal torej le izpolnitev pogojev za priznanje pravice do pokojnine, ne pa tudi že pridobitve pravice do pokojnine.
12. V odločbi št. Up-241/96 z dne 28. 5. 1998 (OdlUS VII,113) je Ustavno sodišče že navedlo, da invalidnost ni pogoj1 za pridobitev pravic, ampak je zavarovani primer, z nastankom katerega je podana podlaga za uveljavljanje pravic iz invalidskega zavarovanja. ZPIZVoj invalidnosti niti ne navaja kot pogoj, ampak kot podlago za pridobitev pravic. Izpolnitev pogojev za priznanje (pridobitev) pravic iz invalidskega in pokojninskega zavarovanja ne pomeni nujno tudi istočasnega pričetka uživanja teh pravic. Tudi po ZPIZVoj je temeljni pogoj za uveljavitev pravic prenehanje zavarovanja. Pravice iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja pridobi vojaški zavarovanec, ki je ob prenehanju zavarovanja izpolnjeval pogoje za pridobitev pravic (14. člen ZPIZVoj). V primeru starostnih (in predčasnih) upokojencev se upošteva, da morajo do 18. 10. 1991 izpolniti predpisane pogoje - leta starosti oziroma pokojninsko dobo - ne glede na to, od kdaj jim pravica pripada oziroma kdaj jim je bila odmerjena, torej ne glede na to, kdaj jim je prenehalo zavarovanje. Pri invalidskih upokojencih pa definicija invalidnosti po ZPIZVoj pomeni, da se pokrivata datum nastanka invalidnosti in datum prenehanja aktivne vojaške službe - s tem pa tudi datum prenehanja zavarovanja. ZPIZVoj določa trenutek nastanka invalidnosti kot zakonsko fikcijo. Določi, kdaj se šteje, da na podlagi ugotovljene trajne nezmožnosti za aktivno vojaško službo zaradi bolezni ali poškodb nastanejo pravne posledice iz naslova zavarovanja za primer invalidnosti.
13. V odločbi, navedeni v prejšnji točki, je Ustavno sodišče ugotovilo, da v primeru invalidskih upokojencev po ZPIZVoj le ustrezno široka razlaga Odloka zagotavlja njihov enak položaj z drugimi vojaškimi zavarovanci, ki so bili pri priznanju pravice do akontacije vojaške pokojnine v primerljivem dejanskem in pravnem položaju (starostni upokojenci). Tudi pri vojaških zavarovancih je bistven pogoj za priznanje pravice do vojaške invalidske pokojnine ugotovitev o trajni nezmožnosti za aktivno vojaško službo kot posledici bolezni ali poškodb2. Šteti je torej, da je zadoščeno z Odlokom določenemu pogoju - "izpolnitev pogojev za priznanje pravice do pokojnine" - tudi, kolikor je bila do 18. 10. 1991 po pristojnem organu ugotovljena posameznikova nesposobnost za aktivno vojaško službo. V tem smislu je treba razumeti tudi uporabo predpisov o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev. Ti so sicer res predvidevali, da nastane invalidnost šele z dnem, ko vojaškemu zavarovancu preneha služba zaradi ugotovljene trajne nezmožnosti za aktivno vojaško službo. Tako razumevanje pa bi pomenilo, da tisti vojaški zavarovanci, ki so v obdobju od 18. 7. 1991 do 18. 10. 1991 sicer izpolnili vse pogoje za priznanje invalidnosti, kot datum prenehanja aktivne vojaške službe pa je v odločbi naveden poznejši datum, ne bi prišli v poštev kot upravičenci do akontacije vojaške pokojnine. Zakon o službi v oboroženih silah (Uradni list SFRJ, št. 7/85 - v nadaljevanju:
ZSOS) je namreč določal, da se tistim aktivnim vojaškim osebam, ki jim služba preneha zaradi trajne nesposobnosti za aktivno vojaško službo, akt o prenehanju službe izda v roku največ treh mesecev od dneva, ko nastane razlog za prenehanje službe (drugi odstavek 397. člena ZSOS). Po določbi prvega in drugega odstavka 399. člena ZSOS pa je aktivni vojaški osebi, za katero je bil izdan akt o prenehanju službe, prenehala služba z razrešitvijo - v primeru prenehanja službe zaradi trajne nesposobnosti se je aktivna vojaška oseba razrešila po preteku treh mesecev od dneva vročitve akta o razrešitvi. Glede na tak postopek prenehanja vojaške službe bi praviloma za vse take invalidske upokojence veljal datum razrešitve - s tem pa tudi datum nastanka invalidnosti - po 18. 10. 1991. Ob taki razlagi zakona pa bi se ti zavarovanci znašli v neenakem položaju z vsemi drugimi vojaškimi zavarovanci, za katere ni bil relevanten datum izdaje odločbe o odmeri pokojnine, ampak izpolnitev dejanskih pogojev za priznanje pravice do pokojnine.
14. Pritožnikov primer je drugačen. Pritožnik do 18. 10. 1991 še ni izpolnil pogojev za invalidsko upokojitev, in to niti po stališču rednih sodišč (ko naj bi ga izpolnil z razrešitvijo od aktivne vojaške službe z dnem 30. 11. 1992) niti po že uveljavljenem stališču Ustavnega sodišča (ko je bil dne 2. 7. 1992 na Višji vojaški zdravniški komisiji spoznan za trajno nesposobnega za aktivno vojaško službo). Zatrjevana dolgotrajnost postopka na sprejeto stališče ne more vplivati, saj morebitnih kršitev pravic v drugem postopku in ne v postopku, iz katerega izhajajo z ustavno pritožbo izpodbijane sodbe, v tem postopku ustavne pritožbe ni mogoče upoštevati.
Pritožnikove navedbe o tem, da je že 15. 5. 1991 vložil zahtevek za oceno zdravstvene nezmožnosti in da mu je aktivna vojaška služba prenehala že z dnem 30. 8. 1991, bi lahko bile relevantne, če bi bil sporen le status po drugi alinei prvega odstavka 2. členu Odloka.
15. Po navedenem v pritožnikovem primeru z izpodbijanimi sodbami ni bila kršena pravica do enakega varstva pravic (22. člen Ustave), ki kot poseben primer načela pravne enakosti (drugi odstavek 14. člena Ustave) vsakomur zagotavlja enako varstvo njegovih pravic v postopku pred sodišči, drugimi državnimi organi, organi lokalnih skupnosti in nosilci javnih pooblastil, niti pravica do socialne varnosti (50. člen Ustave). Je v povsem enakem položaju kot vsi tisti nekdanji vojaški zavarovanci, ki ne izpolnjujejo (niso izpolnili) pogojev, predpisanih za pridobitev specifične pravice do akontacije vojaške pokojnine. Ne Odlok ne na njegovi podlagi sprejete izpodbijane odločbe pritožniku ne jemljejo njegovih pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, priznanih pri pristojnem nosilcu zavarovanja v drugi državi.
C.
16. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - ZUstS) v sestavi: predsednica Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko.
Opombi:
1V 26. členu ZPIZ je sicer invalidnost navedena kot eden od pogojev za pridobitev pravic, čeprav bi jih bilo točneje imenovati "zavarovane primere, katerih predhoden nastanek pogojuje določeno pravico iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja" (Jože Kuhelj, uvodna pojasnila ZPIZ, ČZ Uradni list, Ljubljana, 1996).
2ZPIZ v 27. členu določa, da je invalidnost podana, če nastane pri zavarovancu zmanjšanje ali izguba delovne zmožnosti ... .
Predsednica senata:
Milojka Modrijan