Up-314/97
Natisni
Opravilna št.:
Up-314/97
Datum odločitve:
17. 6. 1998
Objavljeno:
OdlUS VII, 228
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1998:Up.314.97
Akt:
Odločba Ministrstva za ekonomske odnose in razvoj št. 464-09/97-1 z dne 22. septembra 1997 in odločba Agencije za prestrukturiranje in privatizacijo Republike Slovenije št. L 42/1996-MK z dne 20. junija 1997
Izrek:
Odločba Ministrstva za ekonomske odnose in razvoj in odločba Agencije za prestrukturiranje in privatizacijo Republike Slovenije se odpravita.

Ugotovi se, da Agencija za prestrukturiranje in privatizacijo Republike Slovenije v zakonitem 30-dnevnem roku, predpisanem v drugem odstavku 19. člena Zakona o lastninskem preoblikovanju podjetij ni zavrnila in ne zavrgla Programa lastninskega preoblikovanja podjetja MKZ, L., S. 29, ki ji ga je dne 1. avgusta 1996 predložila pritožnica MKZ d.d., L., zato se šteje, da je Program odobrila in da se je s potekom tega roka pri tej pritožnici v skladu s predloženim Programom lastninsko preoblikovanje po Zakonu o lastninskem preoblikovanju podjetij zakonito začelo.
Evidenčni stavek:
Uskladitev lastninskih razmerij po 45. členu Zakona o lastninskem preoblikovanju podjetij v družbah v mešani lastnini je bilo mogoče izvesti na dva načina, ki se medsebojno izključujeta, in sicer z vrnitvijo sorazmernega števila delnic ali pa z izdajo dodatnih delnic v korist družbenega kapitala
Po Zakonu o lastninskem preoblikovanju podjetij in Zakonu o Agenciji RS za prestrukturiranje in privatizacijo je Agencija dolžna postopati po Zakonu o splošnem upravnem postopku. Pri izdaji soglasja po 45. členu ZLPP je vezana na ugotovitve oziroma odločbo Agencije za revidiranje lastninskega preoblikovanja.
Agencija nima zakonskih pooblastil za odrejanje ukrepov pri usklajevanju lastninskih razmerij po 45. členu ZLPP.
Uskladitvena odločba, ki družbi v mešani lastnini s preknjiženji v poslovnih knjigah poveča družbeni kapital za vrednost oškodovanj družbene lastnine in popustov, po katerih so interni delničarji odkupili njene delnice in ki hkrati fizičnim osebam, ki so pridobili delnice v zameno za interne delnice nalaga, da morajo za ugotovljeno vrednost oškodovanj in popustov prenesti delnice v korist družbenega kapitala ali v njegovo korist plačati ustrezni denarni znesek, v nasprotju s 33. členom Ustave posega v lastnino oziroma v premoženjske pravice teh oseb.
Geslo:
Načelo enakosti pred zakonom.
Enako varstvo pravic.
Pravica do zasebne lastnine in dedovanja.
Načelo legalitete pri delu upravnih organov.
Upravni organi, naloge.
Delnice, interne delnice.
Lastninska razmerja, uskladitev lastninskih razmerij po 45. členu ZLPP.
Agencija za prestrukturiranje in privatizacijo.
Agencija za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij.
Upravni postopek, molk organa, ki je dolžan postopati po ZUP.
Upravni postopek, pravne posledice molka po drugem odstavku 19. člena ZLPP.
Pravna podlaga:
Ustava, 14., 22., 33., 120., 121. čl.
Zakon o lastninskem preoblikovanju podjetij (ZLPP), 19., 20., 37., 45., 48., 49., 50. čl.
Zakon o gospodarskih družbah (ZGD), 169., 177. čl.
Zakon o upravnem postopku (ZUP), 68., 218., 267. čl.
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. odst. 59. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
29. 10. 1997
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
razveljavitev ali odprava
Dokument:
US18985
Dokument v PDF obliki:
Up-314-97_Sklep.pdf
80 KB
Prenesite datoteko
Up-314-97.pdf
144 KB
Prenesite datoteko
Up-314/97-10
9.4.1998
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe MKZ d.d. L., in drugih, ki jih zastopa pooblašenec M. M. na seji dne 9. aprila 1998
s k l e n i l o :
1. Ustavna pritožba zoper odločbo Ministrstva za ekonomske odnose in razvoj št. 464-09/97-74-1 z dne 22. septembra 1997 v zvezi z odločbo Agencije Republike Slovenije za prestrukturiranje in privatizacijo št. L 42/1996-MK z dne 20. junija 1997 se sprejme v obravnavo.
2. Izvrševanje odločb, navedenih v 1. točki tega sklepa, in aktov, izdanih na njuni podlagi, se zadrži.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožniki z ustavno pritožbo izpodbijajo v izreku navedeno odločbo Ministrstva za ekonomske odnose in razvoj (v nadaljevanju: MEOR), s katero je to zavrnilo pritožbo pritožnice MKZ, vloženo zoper odločbo Agencije Republike Slovenije za prestrukturiranje in privatizacijo (v nadaljevanju: Agencija) št. L 42/1996-MK z dne 20. junija 1997.
2. Po navedbah pritožnikov je Agenija z odločbo, ki jo je potrdilo MEOR, pritožnici MKZ v prvi točki izreka dala soglasje k uskladitvi lastninskih razmerij po drugem odstavku 45. člena Zakona o lastninskem preoblikovanju podjetij (Uradni list RS, št. 55/92, 7/93, 31/93 - v nadaljevanju: ZLPP) - s pogoji, določenimi v drugi, tretji, četrti, peti in šesti točki izreka, pa naj bi bila Agencija v prvi točki dano soglasje pogojila z izvedbo posebnih ukrepov. Pritožniki zatrjujejo: da Agencija za naložitev ukrepov pritožnici MKZ, s katerimi je pogojila veljavnost danega soglasja, ni imela zakonske podlage; da so ti ukrepi po vsebini v nasprotju s prvo točko odločbe; da se je lastninsko preoblikovanje družbenega kapitala v kapitalu pritožnice MKZ že zakonito začelo, soglasje (prva točka izreka) k uskladitvi lastninskih razmerij z ZLPP pa naj bi zato ne imelo več zakonske podlage; in da naj bi izvršitev ukrepov, določenih v drugi, tretji, četrti, peti in šesti točki izreka izpodbijane odločbe pomenila le oškodovanje tistih, ki so leta 1990 pridobili interne delnice pritožnice MKZ, medtem ko pa naj bi bilo oškodovanje družbene lastnine z izvršitvijo odločbe Agencije Republike Slovenije za revidiranje lastninskega preoblikovanja (v nadaljevanju: Agencija za revidiranje) že v celoti odpravljeno.
3. Pritožniki navajajo, da sta odločbi MEOR in Agencije nezakoniti in v nasprotju z 2., 3., 14., 25., 33., 120. in 121. členom Ustave. Nasprotje s 14. členom Ustave pritožniki utemeljujejo s trditvijo, da je Agencija dala gospodarski družbi MKT d.d. in MKB oprema d.d. soglasje o uskladitvi lastninskih razmerij po 45. členu ZLPP, pri teh subjektih pa naj bi šlo za popolnoma enak dejanski stan in za popolnoma enak način uskladitve lastninskih razmerij med "delniškim" in družbenim kapitalom v osnovni glavnici kot pri pritožnici MKZ. Ukrepi, ki bi jih v skladu z izpodbijanima odločbama morala izvršiti pritožnica, po navedbah pritožnikov presegajo odpravo oškodovanj družbene lastnine, ki jih zahteva ZLPP, bili pa naj bi tudi v nasprotju z Metodologijo, ki jo je v ta namen izdala sama Agencija. Z ukrepi, ki jih je Agencija naložila pritožnici MKZ in pa osebam, ki so pridobile interne delnice pritožnice MKZ, naj bi Agencija v nasprotju s 33. členom Ustave posegla v zasebno lastnino teh fizičnih oseb. Izrek izpodbijane odločbe naj bi bil v drugi, tretji, četrti, peti in šesti točki v nasprotju s točko ena. Z ukrepi, določenimi v točkah dva, tri, štiri, pet in šest izreka izpodbijane odločbe, naj bi Agencija vzpostavila bilančno stanje pritožnice MKZ na dan izdaje odločbe, oziroma na dan izvršitve vplačil, ki bi jih morale na poziv pritožnice MKZ izvršiti osebe, ki so leta 1990 pridobile interne delnice pritožnice MKZ. V prvi točki izreka izpodbijane odločbe pa naj bi Agencija dala soglasje k uskladitvi lastninskih razmerij v osnovni glavnici pritožnice MKZ po stanju na dan 1. januar 1993. Tako neskladje odločbe naj bi bilo v nasprotju z načeli pravne države (2. člen Ustave). Agencija naj za izdajo odločbe v delu, kjer nalaga pritožnici MKZ ukrepe, ne bi imela zakonskega pooblastila, ravnala pa naj bi bila tudi v nasprotju s 3. členom in drugim odstavkom 120. člena Ustave. Izpodbijani odločbi naj bi urejali vprašanja, ki so na podlagi zakonske presumpcije že rešena. Agencija pri sprejemu odločbe naj ne bi bila upoštevala odločbe revizijskega organa, pravico do nalaganja ukrepov pritožnici MKZ pa naj bi si uzurpirala (brez zakonske podlage). Poleg tega naj bi Agencija in MEOR prezrla sklep Ustavnega sodišča št. U-I-153/97 z dne 19. junija 1997, v katerem je to ugotovilo, da se je postopek lastninskega preoblikovanja družbenega kapitala pritožnice MKZ na podlagi presumpcije iz drugega odstavka 19. člena ZLPP že začel.
4. Z izpodbijanima odločbama naj bi se torej na škodo pritožnikov urejalo nekaj, kar je z izvršitvijo odločbe Agencije za revidiranje že urejeno. Da je pri pritožnici MKZ v celoti odpravljeno oškodovanje družbene lastnine, naj bi bila izrecno ugotovila sama Agencija za revidiranje kot tudi družbeni pravobranilec, organa, ki sta na podlagi ZLPP in drugih predpisov pristojna, da v postopkih lastninskega preoblikovanja podjetij skrbita za odpravo oškodovanj družbene lastnine.
5. Z odločbo št. L 42/1996-2-MK naj bi bila Agencija zavrnila zahtevo pritožnice MKZ za odložitev izvršitve izpodbijane odločbe. Z odločbo št. LP 1496/1997 z dne 5. januarja 1998 pa naj bi bila Agencija ugotovila, da pri pritožnici MKZ ni mogoče uskladiti lastninskih razmerij po 45. členu ZLPP, ter odločila, da se družbeni kapital v osnovni glavnici pritožnice MKZ prenese v last in upravljanje Slovenske razvojne družbe (v nadaljevanju: SRD). Z dokončnostjo oziroma izvršitvijo te odločbe bodo po navedbah pritožnikov nastopili dejanski učinki izvršitve izpodbijane odločbe, ki pa jih v primeru, da bi pozneje bila izpodbijana odločba odpravljena ne bo mogoče več popraviti. Pritožniki navajajo, da po prenosu družbenega kapitala na SRD pritožnica MKZ ne bo mogla več izvesti internega lastninjenja, prav tako pa naj ne bi bilo mogoče več odpraviti posledic, ki bodo nastale zaradi odločilnega vpliva SRD kot večinskega delničarja pritožnice MKZ pri upravljanju.
6. Pritožniki menijo, da so podane predpostavke, ki jih v drugem odstavku 51. člena določa Zakon o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS) za izjemno odločanje o ustavni pritožbi pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev, in predlagajo, da Ustavno sodišče pritožbo sprejme v obravnavo, da izpodbijani odločbi odpravi, do dokončne odločitve pa zadrži njuno izvršitev.
B.
7. Po prvem odstavku 51. člena ZUstS se ustavna pritožba lahko vloži šele, ko so izčrpana vsa pravna sredstva. Po drugem odstavku tega člena pa lahko Ustavno sodišče izjemoma pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev odloča o ustavni pritožbi, če je zatrjevana kršitev očitna in če bi z izvršitvijo posamičnega akta nastale za pritožnika nepopravljive posledice. ZUstS odločanje pred izčrpanjem pravnih sredstev torej veže na izčrpanje rednih pravnih sredstev.
8. V konkretnem primeru pritožniki z ustavno pritožbo izpodbijajo odločbo Agencije, zoper katero je pritožnica MKZ pravočasno vložila pritožbo, MEOR pa je njeno pritožbo zavrnilo. Z vročitvijo izpodbijane odločbe MEOR je postala odločba Agencije dokončna in izvršljiva. Izvršljivost izpodbijane odločbe je Agenciji omogočila, da je v posebnem postopku dne 5. januarja 1998 sprejela odločbo št. LP 01406/1997-MK, s katero je ugotovila, da pri pritožnici MKZ ni mogoče uskladiti lastninskih in drugih razmerij in da ni mogoče izvesti postopka lastninskega preoblikovanja, ter hkrati odločila, da z dokončnostjo odločbe preide celoten družbeni kapital v osnovni glavnici pritožnice MKZ v last in upravljanje SRD. Z dokončnostjo oziroma izvršitvijo te odločbe bo torej dejansko izvršena tudi izpodbijana odločba. Izvršljivost izpodbijane odločbe, ki je nastopila z njeno dokončnostjo, kaže na to, da je stranka v postopku z izčrpanjem pritožbe izčrpala vsa redna pravna sredstva. Upravni spor ni redno pravno sredstvo v upravnem postopku, pač pa sodni spor (Vilko Androjna: Upravni postopek in upravni spor, Ljubljana 1992, Sklep Ustavnega sodišča Up-166/95 z dne 22.11.1995), zato Ustavno sodišče ocenjuje, da je v obravnavanem primeru formalna predpostavka o izčrpanosti rednih pravnih sredstev po drugem odstavku 51. člena ZUstS izpolnjena. Poleg izčrpanja pritožbe kot rednega pravnega sredstva je pritožnica MKZ na Agencijo vložila zahtevo za odložitev izvršbe izpodbijane odločbe, ki pa jo je Agencija zavrnila. S tem je pritožnica MKZ izkoristila vse možnosti, da bi pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev ne prišlo do izvršitve izpodbijane odločbe.
9. Z uzakonitvijo drugega odstavka 51. člena ZUstS je zakonodajalec želel preprečiti primere, ko bi z izvršitvijo posamičnega akta za pritožnika nastale nepopravljive posledice, kršitev, ki jo pritožniki zatrjujejo, pa je očitna. Prehod družbenega kapitala v last SRD bi vsekakor imel za pritožnico MKZ in druge pritožnike nepopravljive posledice. Odločitve, ki bi jih sprejela SRD kot večinski lastnik, v primeru poznejše odprave izpodbijane odločbe ne bi bilo mogoče popraviti. Uveljavitev zakona o zaključku lastninjenja bi celo lahko pritožnikom, predvsem pa pritožnici MKZ povsem onemogočila lastninsko preoblikovanje. Po 12. členu Zakona o privatizaciji pravnih oseb v lasti Sklada RS za razvoj in obveznostih Agencije RS za prestrukturiranje in privatizacijo (Uradni list RS, št. 71/94 in 57/95) bi bila v primeru prenosa družbenega kapitala pritožnice MKZ na SRD, zaposlenim, bivšim zaposlenim in upokojenim delavcem pritožnice MKZ sicer omogočena interna razdelitev do 20 odstotkov delnic SRD in pa notranji odkup do 40 odstotkov njegovih delnic, prikrajšane pa bi te osebe bile za vse druge pravice, ki jim jih pri lastninskem preoblikovanju omogoča ZLPP. Posledic dejanske izvršitve izpodbijane odločbe torej ne bi bilo mogoče odpraviti, zato je za odločanje o ustavni pritožbi pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev v konkretnem primeru izpolnjen tudi pogoj iz drugega odstavka 51. člena ZUstS o nepopravljivih škodnih posledicah, ki bi nastale z izvršitvijo izpodbijane odločbe.
10. Agencija je v nasprotju s sklepom Ustavnega sodišča U-I-153/97 z dne 19. junija 1997 sprejela odločbo, s katero prenaša družbeni kapital pritožnika MKZ na SRD. V obrazložitvi tega sklepa je Ustavno sodišče ugotovilo, da Agencija v roku iz drugega odstavka 19. člena ZLPP ni odklonila programa lastninskega preoblikovanja, ki ji ga je predložila pritožnica MKZ in da so zato izpolnjene predpostavke za uporabo zakonske presumpcije, da je program odobren. Agencija po poteku roka, ko so pravne posledice presumpcije že nastopile, ni bila več upravičena izdati odločbe. Izpodbijana odločba je zato v neposrednem nasprotju z zakonsko presumpcijo drugega odstavka 19. člena ZLPP in citiranega sklepa Ustavnega sodišča. Že na podlagi navedenega je mogoče sklepati, da so posamezne kršitve, ki jih pritožniki zatrjujejo, očitne in da je s tem izpolnjena tudi predpostavka o očitnosti zatrjevanih kršitev, ki jo med drugim ZUstS predpisuje za odločanje o ustavni pritožbi pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev.
11. Ustavno sodišče je ustavno pritožbo sprejelo v obravnavo. V postopku njene obravnave bo presodilo, ali so bile z izpodbijanima odločbama pritožnikom kršene ustavne pravice.
12. Po 58. členu ZUstS lahko Ustavno sodišče, potem ko je ustavno pritožbo sprejelo, zadrži izvršitev posamičnega akta, ki se z ustavno pritožbo spodbija, če bi z izvršitvijo lahko nastale težko popravljive škodljive posledice.
13. Ustavno sodišče je v 2. točki izreka tega sklepa zadržalo izvršitev izpodbijane odločbe. Ustavno sodišče v 9. točki obrazložitve tega sklepa ugotavlja, da bi za pritožnika lahko nastale z izvršitvijo oziroma z nastopom učinkov njene izvršitve, ki bodo nastopili z dokončnostjo in izvršljivostjo odločbe Agencije št. LP 01406/1997-MK o prenosu družbenega kapitala pritožnice MKZ na SRD, nepopravljive posledice, zato je izpolnjen tudi pogoj težko popravljivih posledic, določen v 58. členu ZUstS. Zadržanje izvršitve izpodbijane odločbe, ki je bila podlaga za izdajo odločbe o prenosu družbenega kapitala pritožnice MKZ na SRD, bo torej nujno učinkovalo tudi na izvršljivost te odločbe, kar bo pred dokončno rešitvijo spora preprečilo prenos družbenega kapitala na SRD.
C.
14. Ustavno sodišče je ta sklep sprejelo na podlagi prvega odstavka 54. člena in 58. člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Lovro Šturm ter sodnica in sodniki dr. Peter Jambrek, dr. Tone Jerovšek, mag. Matevž Krivic, Franc Testen, dr. Lojze Ude, dr. Dragica Wedam - Lukić in dr. Boštjan M. Zupančič. Sklep je sprejelo soglasno.
P r e d s e d n i k :
dr. Lovro Šturm
Up-314/97
17.6.1998
O D L O Č B A
Ustavno sodišče je v postopku odločanja o ustavni pritožbi MKZ d.d., L., in drugih, ki jih zastopa pooblaščenec M. M. na seji dne 17. junija 1998
o d l o č i l o :
1. Odločba Ministrstva za ekonomske odnose in razvoj št. 464- 09/97-1 z dne 22. septembra 1997 in odločba Agencije za prestrukturiranje in privatizacijo Republike Slovenije št. L 42/1996-MK z dne 20. junija 1997 se odpravita.
2. Ugotovi se, da Agencija za prestrukturiranje in privatizacijo Republike Slovenije v zakonitem 30-dnevnem roku, predpisanem v drugem odstavku 19. člena Zakona o lastninskem preoblikovanju podjetij (Uradni list RS, št. 55/92 in 31/93) ni zavrnila in ne zavrgla Programa lastninskega preoblikovanja podjetja MKZ, L., S. 29, ki ji ga je dne 1. avgusta 1996 predložila pritožnica MKZ d.d., L., zato se šteje, da je Program odobrila in da se je s potekom tega roka pri tej pritožnici v skladu s predloženim Programom lastninsko preoblikovanje po Zakonu o lastninskem preoblikovanju podjetij (Uradni list RS, št. 55/92, 31/93) zakonito začelo.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožniki z ustavno pritožbo, vloženo dne 29. oktobra 1997, dopolnjeno dne 18. decembra 1997, 13. januarja 1998 in 14. maja 1998, izpodbijajo odločbo Ministrstva za ekonomske odnose in razvoj (v nadaljevanju: Ministrstvo) št. 464-09/97-74-1 z dne 22. septembra 1997, s katero je to zavrnilo pritožbo pritožnice MKZ, vloženo zoper odločbo Agencije RS za prestrukturiranje in privatizacijo (v nadaljevanju: Agencija) št. L 42/1996-MK z dne 20. junija 1997.
2. V prvi točki odločbe št. L 42/1996-MK je Agencija odločila, da se pritožnici MKZ na podlagi drugega odstavka 45. člena Zakona o lastninskem preoblikovanju podjetij (Uradni list RS, št. 55/92, 7/93 in 31/93 - v nadaljevanju: ZLPP) izda soglasje o uskladitvi lastninskih razmerij, po katerem je v strukturi kapitala pritožnice MKZ na dan 31. december 1992 30,2 odstotkov "delniškega" (zasebnega) kapitala in 69,8 odstotkov družbenega kapitala. Veljavnost soglasja je v drugi do šesti točki izreka odločbe Agencija pogojila z izpolnitvijo ukrepov, s katerimi je pritožnici MKZ naložila, da v roku 15 dni po dokončnosti odločbe pisno pozove vse fizične osebe, ki so pridobile njene interne delnice, da v roku 30 dni v dobro družbenega kapitala pritožnice MKZ prenesejo vse pravice iz tistega dela rednih delnic, ki so jih pridobile iz naslova realiziranega popusta pri vplačilu internih delnic skupaj s pripadki oziroma delnice družbe MKZ katerih skupna nominalna vrednost ustreza znesku dividend, pridobljenih v času od 11. oktobra 1990 do izdaje odločbe, revaloriziranih za čas od dneva posameznega izplačila na račun imetnika delnic do dneva prenosa delnic v dobro družbenega kapitala. Pritožnica MKZ pa lahko tem osebam omogoči, da namesto navedenega njeno zahtevo izpolnijo tako, da v določenem roku vplačajo na njen poseben račun denarne zneske, ki ustrezajo višini realiziranega popusta pri vplačilu internih delnic, revaloriziranega za čas od 1. januarja 1993 pa do plačila, skupaj s pripadki, to je dividendami, izplačanimi na račun imetnikov internih oziroma rednih delnic v času od 11. oktobra 1990 do dneva izdaje odločbe, revaloriziranimi za čas od dneva posameznega izplačila pa do dneva plačila. Hkrati je Agencija pritožnici MKZ naložila, da mora v pozivu vplačnike internih delnic opozoriti, da bo v primeru, da zahteve ne bi izpolnili, zoper njih vložila tožbe. V tej zvezi je Agencija v tretji točki izreka naložila upravnemu odboru pritožnice MKZ obveznost, da mora sprejeti sklep, s katerim bo direktorja družbe zadolžila, da mora v primeru, ko pozvane osebe v 30-dnevnem roku ne bi izpolnile v skladu z drugo točko izreka določenih obveznosti, izpolnitev zahtevati z vložitvijo tožb na pristojna sodišča in v bilanci stanja pritožnice MKZ prikazati do teh oseb terjatve. V četrti točki izreka odločbe je Agencija upravnemu odboru pritožnice MKZ nadalje naložila , da v skladu z določbami Statuta pritožnice MKZ z dne 15. decembra 1994 v petnajstdnevnem roku po izteku roka iz tretje točke izreka odločbe odloči o izdaji novih rednih delnic v dobro družbenega kapitala in to do višine terjatev iz druge in tretje točke odločbe, s čimer naj bi bila vzpostavljena lastniška struktura kapitala, določena v prvi točki izreka odločbe. V peti točki izreka odločbe je Agencija določila, da je Pregled kupcev internih delnic pritožnice MKZ, tistih, ki so imeli pri odkupu internih delnic popust, sestavni del odločbe. V šesti točki izreka je Agencija pritožnici MKZ naložila, da ji mora o izvedbi naloženih ukrepov v roku 8 dni predložiti ustrezne listine ter dokazila, iz katerih bo razvidno, da je pritožnica MKZ postopala v skladu z odločbo in da je izvedla uskladitev lastninskih razmerij v skladu s to odločbo.
3. V izreku odločbe pritožnici MKZ naložene ukrepe Agencija utemeljuje s sklicevanjem na 210. člen Zakona o obligacijskih razmerjih (v nadaljevanju: ZOR). Navaja, da je z uveljavitvijo Ustavnega zakona za izvedbo amandmaja XCVI k Ustavi Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 37/90 - v nadaljevanju: Ustavni zakon), ki je v drugem odstavku 5. člena določil obveznost uskladitve lastninskih razmerij podjetij, ki so se lastninsko preoblikovala z izdajo internih delnic, z ZLPP, odpadla pravna podlaga za popuste, ki so jih interni delničarji pridobili po Zakonu o družbenem kapitalu (Uradni list SFRJ, št. 46/90 - v nadaljevanju: ZDK). Vplačniki internih delnic naj bi zato bili dolžni vzpostaviti prejšnje stanje z naravno restitucijo - z vrnitvijo delnic. V primerih, ko to ni mogoče, so fizične osebe po odločbi dolžne z delnicami pridobljene koristi vrniti v denarju. Redne delnice, ki so jih delničarji pridobili z zamenjavo za interne delnice, po stališču Agencije niso bile pridobljene na zakonit način. Nezakonitost načina pridobitve naj bi izhajala iz dejstva, da so interne delnice pridobili s popusti, določenimi v ZDK, in jih zamenjali za redne v razmerju 1:1. Zaradi nezakonite pridobitve so v skladu z odločbo Agencije ti delničarji po 214. členu ZOR dolžni poleg delnic vrniti tudi plodove in zamudne obresti in to od uveljavitve Ustavnega zakona dalje. Od takrat bi se po stališču Agencije morali in mogli zavedati, da bo potrebno opraviti uskladitev s pričakovanim zakonom, ki bo urejal lastninsko preoblikovanje podjetij. Od uveljavitve Ustavnega zakona naj bi bili vplačniki internih delnic njihovi nedobroverni posestniki.
4. Agencija v obrazložitvi odločbe navaja, da je na podlagi 45. člena ZLPP izključno pristojna za urejanje uskladitev lastninskih razmerij, Agencija za revidiranje (v nadaljevanju: revizijski organ) pa naj ne bi imela takih pooblastil. Lastninska struktura, ki jo je ugotovil revizijski organ, in tista, ki jo je ugotovila Agencija, naj bi se medsebojno razlikovali, ker po navedbah Agencije revizijski organ ni upošteval njene Metodologije o uskladitvi lastninskih razmerij v podjetjih, ki so izdala interne delnice. Po stališču Agencije z izvršitvijo odločbe revizijskega organa pri pritožnici MKZ ni bilo odpravljeno oškodovanje družbene lastnine. Odločba revizijskega organa naj bi se na podlagi tretjega odstavka 48. b člena ZLPP upoštevala ter izvršila šele v postopku odobritve programa lastninskega preoblikovanja oziroma pri izdaji soglasja za vpis preoblikovanja podjetja v sodni register.
5. Agencija naj ne bi bila pristopila k vsebinski obravnavi vloge pritožnice MKZ za izdajo soglasja, ker naj bi predlog ne vseboval vseh formalnih predpostavk za obravnavo. Pritožnica MKZ naj bi ji z vlogo ne bila predložila sklepa skupščine delničarjev, s katerim je ta za uskladitev lastninskih razmerij po 45. členu ZLPP pooblastila upravni odbor.
6. Zoper navedeno odločbo Agencije se je pritožnica MKZ pritožila in predlagala, naj Ministrstvo kot pritožbeni organ pritožbi ugodi, izpodbijano odločbo odpravi ter o zadevi samo odloči. Z izpodbijano odločbo št. 464-09/97-74-1 je Ministrstvo pritožničino pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in odločbo Agencije potrdilo. 7. Ministrstvo v izpodbijani odločbi, s katero je zavrnilo pritožbo pritožnice MKZ proti odločbi Agencije, in v odgovoru na navedbe pritožnikov v ustavni pritožbi navaja, da je revizijski organ v primerih, ko ugotovi oškodovanje družbene lastnine, omejen le na to, da podjetju naloži odpravo oškodovanja z ukrepi, ki obsegajo zgolj knjigovodske popravke in preknjiženja, s tem pa naj bi oškodovanje družbenega kapitala še ne bilo odpravljeno. Navaja, da bo dejanska uskladitev lastninskih razmerij opravljena šele takrat, ko bodo sredstva, ki so brez ustrezne podlage prešla iz družbene lastnine v zasebno last, vrnjena v družbeni kapital. To pa naj bi bilo mogoče doseči bodisi z vrnitvijo ustreznega dela delnic bodisi s plačilom denarnega nadomestila. Odločba revizijskega organa naj bi bila odredila le ukrepe za dejansko odpravo oškodovanja družbenega kapitala, oškodovanja pa naj ne bi bila odpravila. Pri tem se Ministrstvo sklicuje na stališče Ustavnega sodišča, ki naj bi ga v zvezi s tem izrazilo v obrazložitvi odločbe št. U-I- 153/97 z dne 19. junija 1997. Ministrstvo meni, da z oškodovanji porušenega razmerja med družbenim in "delniškim" kapitalom ni mogoče odpraviti zgolj z vzpostavitvijo nove strukture kapitala. Meni tudi, da izpodbijana odločba in odločba Agencije ne posegata v revizijsko odločbo - od nje naj bi bili neodvisni. Revizijski organ naj bi bil dolžan opraviti revizijo le v vseh tistih podjetjih, kjer je obstajal utemeljen sum, da je prišlo do oškodovanja družbene lastnine, medtem ko bi naj bila Agencija pristojna s soglasjem potrditi uskladitev lastninskih razmerij v vseh tistih podjetjih, ki so se preoblikovala z izdajo internih delnic, ne glede na to, ali je obstajal utemeljen sum oškodovanja družbene lastnine ali ne. V teh primerih pa naj revizijski postopek ne bi bil potreben. Pritožnica MKZ naj bi bila dolžna izvesti obe odločbi, odločbo revizijskega organa in odločbo Agencije. Po odločbi revizijskega organa naj bi bila pritožnica MKZ dolžna izvesti spremembo v računovodskih izkazih, po izpodbijani odločbi pa tudi dejansko uskladiti lastninska razmerja.
8. Ministrstvo zavrača navedbe pritožnice MKZ v pritožbi zoper odločbo Agencije, da se je pri njej postopek lastninskega preoblikovanja na podlagi 19. člena ZLPP že začel. Po stališču Ministrstva pritožnica MKZ pred pridobitvijo soglasja po 45. členu ZLPP ni bila upravičena izdelati programa lastninskega preoblikovanja, zato naj bi bil ta po njegovih trditvah neobstoječ. V zvezi s strukturo družbenega in zasebnega kapitala v osnovni glavnici pritožnice MKZ, določeno s programom lastninskega preoblikovanja, Ministrstvo meni, da ta ustreza izračunu, opravljenemu po Metodologiji Agencije. Čeprav naj bi se tako izračunana struktura nekoliko razlikovala od strukture, določene v revizijskem poročilu, za Ministrstvo ni sporna. Glede ukrepov, ki jih je Agencija naložila pritožnici MKZ, Ministrstvo meni, da so v celoti pravilni in da zagotavljajo dejansko uskladitev popustov z ZLPP.
9. Glede očitka pritožnikov, da Agencija različno obravnava podjetja v zvezi z usklajevanjem lastninskih razmerij, Ministrstvo navaja, da ima vsako podjetje svoje posebnosti, zato naj bi imela Agencija pravico, da usklajevanja lastninskih razmerij v različnih podjetjih različno obravnava.
10. Navedbe pritožnice MKZ, da je Agencija ravnala napačno, ker ni obravnavala njene vloge za izdajo soglasja o uskladitvi lastniških razmerij, Ministrstvo zavrača s trditvijo, da za postopanje niso bile izpolnjene procesne predpostavke. Pri tem se sklicuje na pomanjkljivost vloge, ker da ni vsebovala sklepa skupščine MKZ, s katerim je ta za uskladitev pooblastila upravni odbor.
11. Pritožniki navajajo, da je pritožnica MKZ leta 1990 na podlagi ZDK z izdajo in vpisom internih delnic izvedla preoblikovanje v delniško družbo v mešani lastnini. Delnice so odkupili zaposleni delavci MKZ s popustom, ki je povprečno znašal 41 odstotkov. Za vrednost popustov naj bi MKZ zmanjšala vrednost družbenega kapitala. Na dan 31. decembra 1992 naj bi bilo v strukturi kapitala pritožnice MKZ 95,8 odstotkov "delniškega kapitala", 3,8 odstotkov družbenega kapitala in za 0,4 odstotka trajnih vlog. Pritožnica MKZ naj bi bila leta 1991 interne delnice v skladu z Zakonom o trgu vrednostnih papirjev (Uradni list SFRJ, št. 64/89 in 29/90) zamenjala za redne delnice, ki so bile dne 5. septembra 1991 vključene na trg vrednostnih papirjev. Na borzi naj bi bile kotirale vse do 29. maja 1996, ko jih je Ljubljanska borza zaradi neizpolnjevanja zakonskih pogojev s sklepom začasno umaknila iz kotacije. Neizpolnjevanje zakonskih pogojev je po navedbah pritožnikov posledica ovir pri lastninskem preoblikovanju pritožnice MKZ po ZLPP.
12. Iz revizijskega poročila št. 380-105/5049130 z dne 28. novembra 1995 izhaja, da je revizijski organ v skladu z 48. členom ZLPP leta 1995 pri pritožnici MKZ opravil revizijo. Ugotovil je, da je pri pritožnici MKZ prišlo do oškodovanja družbene lastnine in to z naslednjimi dejanji: s krediti, danimi po prenizki obrestni meri; s popusti pri izdaji oziroma odkupu internih delnic; z nepravilno razporeditvijo revalorizacijskih rezerv; z nepravilno delitvijo dobička; s preveč izplačanim regresom in vplačili za odkup internih delnic. V skladu s svojimi ugotovitvami je revizijski organ pritožnici MKZ naložil, da mora v odrejenem roku ugotovljena oškodovanja odpraviti. Pritožnica MKZ ni sledila zahtevi revizijskega organa, zato je ta dne 26. januarja 1996 izdal odločbo, s katero je pritožnici MKZ naložil ukrepe za odpravo oškodovanj družbene lastnine. V točki II odločbe je pritožnici MKZ odredil, da mora v skladu z naloženimi ukrepi opraviti uskladitev lastninskih razmerij in pravnih poslov ter s knjiženji v svojih poslovnih knjigah izkazati družbeni kapital v višini, kot jo je določila odločba, in da mora to upoštevati pri pripravi programa lastninskega preoblikovanja. Na podlagi odločbe je dne 15. marca 1996 revizijski organ izdal sklep o dovolitvi izvršbe. Z izvršitvijo odločbe naj bi se lastniška struktura kapitala pritožnice MKZ spremenila tako, da je družbeni kapital znašal 66,7 odstotkov, "delniški kapital" 33 odstotkov, trajna vloga pa glede na celotno osnovno glavnico 0,3 odstotka. Izvršitev z odločbo naloženih ukrepov je revizijski organ dne 1. aprila 1996 ugotovil z uradnim zaznamkom.
13. Iz izjave Družbenega pravobranilca z dne 5. decembra 1996 in poznejših pojasnilnih dopisov izhaja, da so bila z izvršitvijo odločbe revizijskega organa odpravljena vsa oškodovanja družbene lastnine in da med njimi ni bilo takih, ki bi utemeljevala njegovo postopanje po drugem odstavku 50. člena ZLPP.
14. Pritožniki navajajo, da je pritožnica MKZ dne 20. junija 1996 pri Agenciji vložila zahtevo za izdajo soglasja k uskladitvi lastninskih razmerij po drugem odstavku 45. člena ZLPP, o kateri pa Agencija v 30-dnevnem roku ni odločila. Pritožnica MKZ naj bi bila zato izdelala program lastninskega preoblikovanja, v katerem je upoštevala vse ukrepe revizijskega organa in dne 27. julija 1996 sklicala skupščino delničarjev, na kateri je bil program sprejet. Program naj bi bila dne 1. avgusta 1996 pritožnica MKZ predložila Agenciji v odobritev. Agencija naj bi bila na zahtevo pritožnice MKZ za odobritev programa lastninskega preoblikovanja v roku iz drugega odstavka 19. člena ZLPP ne odgovorila. Dne 20. junija 1997 pa naj bi bila Agencija izdala izpodbijano odločbo št. 42/1996-MK, s katero je pritožnici MKZ izdala soglaje k uskladitvi lastninskih razmerij glede popustov pri izdaji internih delnic z ZLPP, ki pa ga je pogojila z izvršitvijo navedenih ukrepov.
15. Pritožnica MKZ navaja, da Agencija v roku iz 19. člena ZLPP ni odločila o njenem zahtevku za odobritev programa lastninskega preoblikovanja, zato naj bi se po drugem odstavku istega člena štelo, da je program odobrila. Lastninsko preoblikovanje se je po prepričanju pritožnice MKZ zakonito začelo, zato Agencija naknadno ni bila upravičena izdati odločbe o soglasju po 45. členu ZLPP. Uskladitvi predvideni s 45. členom ZLPP, je bilo po prepričanju pritožnice MKZ zadoščeno z izvršitvijo revizijske odločbe, ki je v celoti odpravila vse oblike oškodovanja družbenega premoženja in ne le oškodovanja iz naslova popustov pri odkupu internih delnic po ZDK. Po njeni izvršitvi naj bi ne bilo mogoče trditi, da so lastninska razmerja ostala neusklajena. Poleg navedenega pritožniki v pritožbi navajajo, da Agencija na podlagi 45. člena ZLPP ni pristojna odrejati kakršnihkoli ukrepov zaradi odprave oškodovanj družbene lastnine, pristojna naj bi bila zgolj ugotoviti, ali je podjetje, ki se je dolžno lastninsko preoblikovati, uskladitev opravilo v skladu z zakonom ali ne.
16. Pritožniki menijo, da bi bil v primeru, ko bi bilo potrebno za odpravo oškodovanja družbene lastnine storiti kaj več kot izvršitev odločbe revizijskega organa, Družbeni pravobranilec dolžan sprožiti pravdne postopke, v katerih bi izpodbijal sporne pravne posle. V zvezi z odobritvijo programa lastninskega preoblikovanja naj bi bila Agencija po mnenju pritožnikov pristojna preverjati le, ali je program lastinskega preoblikovanja v skladu z zakonom, v postopku pred tem pa naj bi bila pristojna po 45. členu ZLPP ugotavljati le, ali so lastninska razmerja, nastala z izdajo internih delnic, v skladu z ZLPP. Pri tem naj bi bila Agencija po izrecni določbi tretjega odstavka 48. b člena ZLPP vezana na odločbo revizijskega organa. Revizijski organ naj bi bil v celoti poskrbel za odpravo oškodovanj družbene lastnine in za uskladitev lastninskih razmerij, za intervencijo Družbenega pravobranilca pa da ni bilo razlogov, ker po trditvah pritožnikov celotni kapital pritožnice MKZ ni bil zmanjšan.
17. Pritožniki menijo, da se je z zmanjšanjem zasebnega in povečanjem družbenega kapitala v osnovni glavnici pritožnika MKZ zmanjšala vrednost delnic, ki so jih pridobili delničarji v zameno za interne delnice. S tem naj bi bila oškodovana le družba Finmedia, ki da je kljub temu, da je bila seznanjena, da pri pritožnici MKZ poteka postopek revizije, od posameznih delničarjev načrtno kupovala delnice pritožnice MKZ. Pritožniki so prepričani, da skuša Agencija z izpodbijano odločbo doseči le povečanje realne vrednosti delnic Finmedie in z njo povezanih družb, ki so s spremembo strukture kapitala v osnovni glavnici pritožnice MKZ izgubile precejšen del prvotne vrednosti. V tej zvezi pritožniki menijo, da za reševanje sporov iz premoženjskopravnih razmerij med Finmedio in drugimi zasebnimi delničarji, ki so delnice pridobili na borzi, na eni strani in prodajalci teh delnic, ki so jih pridobili z zamenjavo za interne delnice na drugi strani, Agencija ni pristojna. Če pridobitelji teh delnic menijo, da so bili pri nakupih v zmoti ali prevarani in da so zato oškodovani, imajo pravico zoper prodajalce pred sodiščem vložiti civilne tožbe. Agencija naj bi si bila s tem, ko v odločbi v korist kupcev delnic na borzi odmerja nekakšno pavšalno odškodnino, prisvojila pristojnosti pravdnega sodišča. Odločba Agencije naj bi bila naložila vračilo pripadkov (dividend) celo tistim osebam, ki teh pripadkov zaradi prenosa lastništva na delnicah na tretje osebe niso pridobile. Odločba Agencije naj bi bila s tem v celoti prezrla spremembe, ki so bile izvedene v delniški knjigi od leta 1990 pa do izdaje odločbe in ki so bile posledica prometa z delnicami.
18. Agencija je po mnenju pritožnikov pristojna v upravnem postopku odločati le o konkretni upravni zadevi, ne more pa upravnemu odboru pritožnice MKZ z odločbo naložiti, da sproži drug postopek, v katerem bo sodišče odločalo o neki pravici ali obveznosti. Sprožitev drugega postopka bi lahko po mnenju pritožnikov Agencija naložila kvečjemu pritožniku zaradi rešitve predhodnega vprašanja.
19. Pritožniki navajajo, da družbeni kapital z obračunanimi popusti ni bil oškodovan tako, da bi odtekal iz pritožnice MKZ.
Kapital pritožnice MKZ naj bi bil tak, kot bi ta bil, če pritožnica MKZ ne bi bila izvedla lastninskega preoblikovanja z izdajo internih delnic. Imetnikom internih delnic je bil pri njihovi pridobitvi oziroma pri zamenjavi za redne delnice priznan le popust, za katerega pa se je izkazalo, da ni bil v skladu z ZLPP. Z zmanjšanjem deleža olastninjenega kapitala v osnovni glavnici pritožnice MKZ naj bi bilo oškodovanje odpravljeno in lastninska razmerja usklajena. Z vplačilom gotovine pridobiteljev internih delnic bi bila po navedbah pritožnikov družbenemu kapitalu dodana nova vrednost. Povečal bi se kapital nad višino, ugotovljeno z revizijsko odločbo. Oškodovanje naj bi bilo nastalo med podjetjem in zaposlenimi, pridobitelji internih delnic, vendar ne tako, da bi bilo iz družbenega kapitala kaj vzeto, temveč tako, da je bil internim delničarem priznan prekomeren delež. Z znižanjem deleža zasebnega kapitala in povečanjem deleža družbenega kapitala naj bi bilo oškodovanje v celoti odpravljeno.
20. Pritožniki navajajo, da so jim z izpodbijanima odločbama kršene ustavne pravice do enakosti pred zakonom (14. člen Ustave), pravica do zasebne lastnine (33. člen Ustave ) in ustavna pravica do enakega varstva pravic (22. člen Ustave). Pritožniki naj bi bili v neenakem položaju z drugimi pravnimi subjekti, ki so prav tako kot pritožnica MKZ izvedli statusno preoblikovanje z izdajo internih delnic, pa jim je Agencija izdala soglasje po drugem odstavku 45. člena ZLPP k strukturi kapitala, ki je bila skladna s poročilom oziroma odločbo revizijskega organa. Z različnim obravnavanjem povsem enakih pravnih položajev družbe MKB in MKT ter njunih internih delničarjev in z naložitvijo obveznosti pritožnikom kot pridobiteljem internih delnic, da morajo prenesti delnice v korist pritožnice MKZ oziroma vplačati gotovinske zneske v dobro družbenega kapitala, ne da bi bilo tem v postopku omogočeno sodelovati, naj bi bila pritožnikom kršena pravica do enakega varstva pravic po 22. členu Ustave. Naložena obveznost pritožnikom oziroma vsem fizičnim osebam, določenim v seznamu, da morajo prenesti pravice oziroma vplačati denarne zneske v dobro družbenega kapitala, po mnenju pritožnikov v nasprotju s 33. členom Ustave posega v zasebno lastnino teh subjektov.
21. V zvezi s sklepom Ustavnega sodišča št. U-I-153/97 dne 19. junija 1997, s katerim je to ugotovilo, da se je v skladu z 19. členom ZLPP pri pritožniku MKZ postopek lastninskega preoblikovanja zakonito začel, pritožniki navajajo, da je pritožnica MKZ program lastninskega preoblikovanja že objavila v Uradnem listu RS, istega dne pa da je v zameno za certifikate vpisala delnice interne razdelitve. Nadaljevanje postopka lastninskega preoblikovanja pa naj bi bila zaustavila Agencija, s tem ko ji je zavrnila dodelitev posebne številke, na podlagi katere bi bila pritožnici MKZ izdana disketa za prenos podatkov o udeležencih interne razdelitve. Blokado naj bi bila Agencija utemeljila s tem, da pritožnica MKZ ni izvršila ukrepov, ki ji jih je naložila z izpodbijano odločbo. S tem naj bi bila Agencija posegla v pravico pritožnikov, upravičencev do sodelovanja pri lastninskem preoblikovanju družbenega kapitala pritožnice MKZ, in prekršila 33. člen Ustave.
22. Pritožniki navajajo, da Agencija in Ministrstvo ne upoštevata odločbe revizijskega organa in da sta zato ravnala v nasprotju z ustavnim načelom delitve oblasti (3. člen, drugi odstavek 120. člena ter drugi odstavek 121. člena Ustave).
23. Celotna emisija, to je 103.082 delnic pritožnice MKZ, naj bi bila po navedbah pritožnikov uvrščena v borzno kotacijo B v avgustu leta 1991. Delnice naj bi bile imenske, promet z njimi pa naj bi se vpisoval v delniško knjigo. Delnice za družbeni kapital naj takrat ne bi bile izdane, ostale pa naj bi bile v nematerializirani obliki in vpisane v knjigi delničarjev. Pred izvršitvijo revizijske odločbe naj bi bil imel družbeni kapital 4.150 glasov, pravice, ki so izhajale iz družbenega kapitala, pa naj bi se izvrševale v skladu s 122. členom Zakona o podjetjih in 579. člena Zakona o gospodarskih družbah (Uradni list RS, št. 31/93 - v nadaljevanju: ZGD). Po izvršitvi revizijske odločbe naj bi bila pritožnica MKZ izdala dodatno 204.201 delnico za družbeni kapital, z enakimi upravljalskimi in premoženjskimi upravičenji kot jih imajo delnice, izdane za zasebni kapital. Dodatne delnice naj bi bila pritožnica MKZ izdala v nematerializirani obliki. Vsaka delnica ima en glas na skupščini družbe in pravico do udeležbe na dobičku. Od leta 1993 ostaja v skladu z ZGD ves dobiček pritožnice MKZ za zasebni in za družbeni kapital nerazporejen. Navaja tudi, da so bile delnice pritožnice MKZ dne 29. maja 1996 začasno, to je do izpolnitve zahtev iz Zakona o trgu vrednostnih papirjev (Uradni list RS, št. 6/94 - v nadaljevanju: ZTVP), umaknjene iz borzne kotacije.
24. Ministrstvo v odgovoru na ustavno pritožbo pritožnikov navaja, da je pritožba neutemeljena in predlaga, naj jo Ustavno sodišče zavrne. Po mnenju Ministrstva Ustavno sodišče ni pristojno za presojo pravilnosti njegove odločbe, pravice iz 14. in 33. člena Ustave, na katere se pritožniki sklicujejo pa naj bi ji ne bile kršene. Navaja, da se je z izvršitvijo revizijske odločbe v kapitalu pritožnice MKZ vzpostavila le nova struktura kapitala, oškodovanje družbenega kapitala pa naj bi s tem še ne bilo odpravljeno. Agencija naj ne bi bila vezana na odločbo revizijskega organa, vlogi obeh organov naj bi bili različni.
Revizijski organ naj bi bil pristojen za ugotavljanje pravilne strukture kapitala, Agencija pa za preverjanje, ali lastninska razmerja dejansko ustrezajo pravilni strukturi kapitala, kot je bila z revizijsko odločbo postavljena. V zvezi z molkom Agencije Ministrstvo navaja, da ima lahko v smislu prvega in drugega odstavka 218. člena ZUP molk organa določene pravne posledice le v primeru, če upravni organ brez razloga ne izda odločbe. Pravne posledice, ki jih določa citirana določba ZUP, pa po mnenju Ministrstva ne nastopijo, ko stranka v postopku predloži pomanjkljivo vlogo, ki je upravni organ ne more obravnavati. V tem primeru upravni organ ni dolžan izdati negativne odločbe, pač pa stranko le pozvati, naj jo dopolni. V primeru, da je ne dopolni, se šteje, da vloga ni bila vložena. Ministrstvo trdi, da je Agencija pritožnico MKZ pozvala k dopolnitvi vloge, ta pa po trditvah Agencije vloge ni dopolnila, zato naj bi bila prisiljena izdati odločbo, s katero je odredila ukrepe za dejansko restitucijo družbenega kapitala kot predpogoja za pravilno uskladitev lastninskih razmerij. Trdi, da je prišlo v smislu splošnih načel civilnega prava do neupravičenega zmanjšanja premoženja na eni strani in do neupravičenega zvečanja na drugi strani. Zasebni kapital naj bi se bil povečal na račun družbenega, ki naj bi se bil zmanjšal. Oškodovanje naj bi bilo mogoče odpraviti le tako, da se zasebnemu kapitalu vzame in doda družbenemu. Ker naj bi bili kupci internih delnic pridobili več kot so plačali, in ker naj bi bil s tem zmanjšan družbeni kapital, bi morali po stališču Ministrstva v korist družbenega kapitala to vrniti. Interni delničarji naj bi bili s prenizkim plačilom internih delnic pridobili večji delež na kapitalu pritožnice MKZ, kot pa so ga bili upravičeni pridobiti. Odločba Agencije naj bi torej nalagala obveznost kupcem internih delnic, da vrnejo v družbeni kapital to, kar so s popusti pridobili preveč. Ministrstvo meni, da je predmet odločbe Agencije odprava neupravičenih popustov, ne pa oškodovanja, ki naj bi ga bili z nakupom delnic na borzi utrpeli zunanji kupci. Tem naj ne bi bilo mogoče naložiti obveznosti, da plačajo primanjkljaj, nastal iz naslova popustov pri nakupu internih delnic, kajti okoriščeni naj bi bili le interni delničarji.
25. Ljubljanska borza vrednostnih papirjev (v nadaljevanju: LB) navaja, da se je začelo trgovanje z navadnimi delnicami pritožnice MKZ na borzi 5. septembra 1991. LB je leta 1994 v skladu z ZTVP izdala Sklep o vsebini prospekta za uvrstitev papirjev v kotacijo na borzi (Uradni list RS, št. 23/94 - v nadaljevanju: Sklep), 23. septembra 1994 pa naj bi bila pritožnica MKZ v skladu s Sklepom LB dostavila Prospekt za kotacijo delnic na Ljubljanski borzi (v nadaljevanju: Prospekt). V borzno kotacijo B naj bi bile delnice MKZ razvrščene dne 5. januarja 1995. Pri sprejemu pritožničinih delnic v borzno kotacijo B naj bi bila LB upoštevala dejstvo, da je pritožnica pravočasno poskrbela za sestavo in objavo Prospekta in v njem posebej opozorila na možnost sprememb v strukturi kapitala družbe, ki lahko nastopijo kot posledica nedokončanega postopka lastninskega preoblikovanja. Dne 14. maja 1996 naj bi bil pristojni organ LB sprejel sklep, da se redne delnice pritožnice MKZ začasno, do izpolnitve kogentnih zahtev, predpisanih z ZTVP in s Pravilnikom o pogojih in načinu sprejema članov in vrednostnih papirjev na Ljubljansko borzo d.d., umaknejo iz kotacije. Sklep naj bi bil stopil v veljavo 29. maja 1996 oziroma z dnem, ko je Centralna klirinško depotna družba d.d. pričela opravljati posle iz prvega odstavka 108. člen ZTVP.
B.
26. Ustavno sodišče je s sklepom z dne 9. aprila 1998 ustavno pritožbo pritožnikov sprejelo v obravnavo, izvrševanje izpodbijane odločbe Ministrstva št. 464-09/97-1 v zvezi z odločbo Agencije št. 42/1996-MK ter aktov, izdanih na njuni podlagi, pa zadržalo.
27. Skupščina SFRJ je leta 1989 sprejela Zakon o prometu in razpolaganju z družbenim kapitalom (Uradni list SFRJ, št. 84/89), ki mu je z novelo iz leta 1990 spremenila naziv v ZDK. ZDK je določal, da lahko podjetja v družbeni lastnini na podlagi družbenega kapitala pridobivajo dodatni kapital z izdajo delnic oziroma s prodajo deleža v podjetju (1. člen). Takratnim podjetjem je nadalje ZDK omogočal, da so lahko zaradi pridobivanja dodatnega kapitala izdajala interne delnice, ki so jih vplačevali delavci teh podjetij s popustom (1.a člen). Obračun popustov je ZDK v 1. c, d in f členu natančneje opredeljeval. Vrednost družbenega kapitala, ki je bila osnova pri izdajanju internih delnic, je lahko podjetje v skladu s 1. j členom ZDK ugotovilo po predhodni letni bilanci stanja.
28. Dne 4. oktobra 1990 je Skupščina Republike Slovenije sprejela Ustavni zakon (Uradni list, RS št. 37/90) in v drugem odstavku 5. člena predpisala, da bodo morala podjetja, ki so se do uveljavitve tega zakona že organizirala kot podjetja v mešani lastnini z izdajo internih delnic po ZDK, uskladiti lastninska razmerja in organiziranost z republiškim zakonom, ki bo urejal privatizacijo podjetij. Hkrati je Zakon predpisal, da morajo podjetja, ki bodo v bodoče izdajala interne delnice po ZDK, za to pridobiti soglasje Agencije.
29. Iz predloženega gradiva je razvidno, da je pritožnica MKZ uskladila splošne akte in organizacijo z določbami Zakona o podjetjih in se dne 30. maja 1990 vpisala v sodni register kot družbeno podjetje MKZ p.o., v septembru leta 1990 pa se je z izdajo internih delnic po ZDK preoblikovala v delniško družbo. Osnovna glavnica družbe je bila oblikovana na podlagi bilance stanja z dne 1. januarja 1990 in je znašala 54.516.000 takratnih dinarjev. Nominalna vrednost posamezne delnice je bila 1.000 dinarjev. Interne delnice so za ceno 31.924.240 dinarjev odkupili delavci pritožnice MKZ, za plačilo kupnine pa so s posredovanjem in zavarovanjem pritožnice MKZ najeli posojila pri Ljubljanski banki. Razliko med 31.924.240 dinarjev in osnovno glavnico pritožnice MKZ je predstavljal popust po ZDK, evidentiran v breme družbenega kapitala.
30. Dne 20. novembra 1990 je pritožnica MKZ izdala dodatnih 48.566 internih delnic z nominalno vrednostjo delnice 1.000 dinarjev. Delnice so v celoti odkupili delavci in upokojenci pritožnice MKZ, vendar pa za to izdajo pritožnica MKZ ni pridobila soglasja Agencije, ki bi ga v skladu z Ustavnim zakonom morala. Odkup teh delnic so interni delničarji poravnali iz naslednjih virov: 18.273.160 dinarjev iz poračuna plač za obdobje od julija pa do decembra 1990, 9.976.770 dinarjev iz dividend od delnic prve izdaje, izplačanih za leto 1990, 13.659.000 dinarjev je znašal popust pri odkupu internih delnic, plačanih z dodatnimi plačami delavcev, (internih delničarjev), 6.976.770 dinarjev pa popust pri odkupu internih delnic iz dividend, izplačanih za leto 1990. Popust pri odkupu internih delnic upokojencev je znašal 402.200 dinarjev. Popuste pri odkupu internih delnic iz poračuna plač je pritožnica MKZ evidentirala v breme družbenega kapitala za leto 1990, popuste pri odkupu iz dividend in odkupu upokojencev pa je evidentirala v breme družbenega kapitala za leto 1991. Za to drugo izdajo internih delnic pritožnica MKZ ni pridobila soglasja Agencije in jo je, kot je to pravilno ugotovil revizijski organ, izvedla nezakonito.
31. ZLPP je izhajajoč iz zgoraj navedene določbe Ustavnega zakona v drugem odstavku 45. člena predpisal, da podjetje, ki se je preoblikovalo v kapitalsko družbo z izdajo internih delnic, ne more začeti postopka preoblikovanja, če pred tem ne pridobi soglasja Agencije o uskladitvi lastninskih razmerij. Pred izdajo soglasja je v skladu s to določbo Agencija upravičena zahtevati pregled poslovanja podjetja in pregled dotedanjih postopkov preoblikovanja.
32. Predlagatelj Zakona o Agenciji RS za prestrukturiranje in privatizacijo (Uradni list RS, št. 7/93 - v nadaljevanju: ZAPP) v obrazložitvi predloga pojasnjuje, da je Agencija namenjena usposabljanju ocenjevalcev podjetij, podeljevanju ustreznih licenc ocenjevalcem, spremljanju procesa lastninskega preoblikovanja podjetij, dajanj metodoloških napotkov podjetjem za lastninjenje oziroma izdajanju soglasij o pravni korektnosti izbranega načina lastninjenja ter soglasij k preoblikovanim podjetjem za vpis v register. V primeru, ko podjetje samo v predpisanih rokih ne bi začelo postopkov lastninskega preoblikovanja, je po predlogu Zakona Agencija pristojna sama izbrati in izvesti postopek preoblikovanja. Podobno kot pojasnjuje pristojnosti Agencije predlagatelj ZAPP, jih pojasnjuje predlagatelj ZLPP. V zvezi z uskladitvijo lastninskih stanj v podjetjih, ki so se preoblikovala v kapitalske družbe po ZDK, predlagatelj pojasnjuje, da se z uskladitvijo stanj ne smejo dezavuirati postopki, ki so bili izvedeni po (takrat) veljavnih predpisih. V obrazložitvi predloga ZLPP (poročevalec št. 22, letnik 1992) predlagatelj navaja, da zakon zavezuje Agencijo, da intervenira in da zahteva revizijo, če bi iz programa lastninskega preoblikovanja oziroma iz otvoritvene bilance izhajalo, da je prišlo do raznih reorganizacij in transakcij v škodo družbenega kapitala. Po 37. členu ZLPP Agencija opravlja strokovne in tehnične posle v postopkih lastninskega preoblikovanja ter izvaja z zakonom določena javna pooblastila. Po 5. členu ZAPP je Agencija pristojna, da v skladu z ZLPP organizira, izvaja, pospešuje in spremlja privatizacijo in lastninsko preoblikovanje podjetij, ter pri tem podjetjem svetuje. V skladu s 37. členom ZLPP Agencija izdaja odločbe po pravilih splošnega upravnega postopka, o pritožbah zoper te pa odloča Ministrstva. Odločba Ministrstva je dokončna in izvršljiva, zoper njo pa je možen upravni spor.
33. V poglavju I. a novele Zakona o Agenciji Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje (Uradni list RS, št. 58/95 - v nadaljevanju: ZAPPNI) je Agencija za revidiranje opredeljena kot oseba javnega prava, ki opravlja postopke revizije po 49. in 49. a členu ZLPP do vpisa v sodni register in to v okviru pooblastil in po postopku, določenem z zakonom. Na podlagi 48. člena ZLPP je revizijskemu organu naloženo, da mora opraviti revizijo tudi v podjetjih, ki so se v času od 1. januarja 1990 pa do uveljavitve ZLPP statusno preoblikovala, če obstaja utemeljen sum, da je pri tem prišlo do oškodovanja družbene lastnine. O sprejemu sklepa o uvedbi revizijskega postopka je revizijski organ dolžan obvestiti podjetje in pa Agencijo, ki do zaključka revizijskega postopka podjetju ne sme izdati soglasja k programu preoblikovanja po 19. in 20. členu ZLPP. Po 48. b členu je revizijski organ dolžan izdati revizijsko poročilo. V primeru, da revizijski organ ugotovi oškodovanje družbene lastnine po 48. a členu ZLPP, ki ga je mogoče odpraviti z uskladitvijo, podjetju oziroma gospodarski družbi naloži, da ta to stori v 30-dnevnem roku od vročitve revizijskega poročila za uskladitev pravnih poslov in knjiženj (oziroma vračilo premalo obračunanih obresti in preveč izplačanih zneskov). Če podjetje oziroma gospodarska družba v predpisanem roku revizijskemu organu ne predloži dokazov o opravljeni uskladitvi ali če uskladitev zaradi vsebine oškodovanja družbene lastnine ni mogoča, izda revizijski organ odločbo, s katero naloži podjetju ukrepe za zagotovitev pravilnega izkazovanja višine družbenega kapitala po stanju na dan 1. januar 1993 (48. c člen ZLPP). Taka odločba je dokončna, zoper njo ni mogoča pritožba in ne upravni spor (podjetje kot stranka v postopku revizije pa lahko ukrepe revizijskega organa izpodbija s tožbo pred sodiščem). Člen 48. b v tretjem odstavku določa, da za izvršitev pravnomočne in izvršljive odločbe revizijskega organa skrbita in jo izvajata revizijski organ sam in Agencija, ki mora v odločbi naložene ukrepe upoštevati pri odobritvi programa lastninskega preoblikovanja podjetja in pri izdaji soglasja za vpis v sodni register ter o tem obvestiti revizijski organ. V primeru, da revizijski organ ne ugotovi oškodovanja družbene lastnine po 48. a členu ZLPP, ali ko meni, da je oškodovanje z uskladitvami odpravljeno, družbeni pravobranilec pa na podlagi poročila oceni, da gre za oškodovanje po 48. členu ZLPP, v skladu z drugim odstavkom 50. člena ZLPP začne v 30-dnevnem roku po prejemu poročila ustrezen postopek za uveljavitev ali ugotovitev ničnosti posameznih dejanj ali pogodb, sklenjenih v škodo družbenega kapitala, ali postopek za spremembo pogodbeno dogovorjenih velikosti deležev udeležbe pri upravljanju oziroma delitvi dobička, če ti niso določeni v skladu z velikostjo vloženih sredstev.
34. Iz določb ZAPP in ZLPP ter iz obrazložitev predlagateljev teh zakonov izhaja, da je Agencija pristojna za spremljanje zakonitosti v postopkih lastninjenja družbenega kapitala. O oceni zakonitosti preoblikovanja posameznih subjektov z družbenim kapitalom je pristojna izdajati odločbe. Agencija ni pristojna, da pred izdajo soglasja po drugem odstavku 45. člena ZLPP sama izvaja pregled poslovanja družbe in dotedanjih postopkov preoblikovanja in ne za to, da bi posameznim subjektom pred izdajo soglasja nalagala kakršnekoli ukrepe. V primeru, ko na podlagi programa oceni, da bi bilo potrebno pri posamezni družbi opraviti pregled poslovanja in dosedanjih postopkov preoblikovanja, lahko v skladu s citirano določbo zahteva od pristojnega organa, da ta opravi pregled. Za izvrševanje pregledov (revizij) je bila v času uveljavitve ZLPP pristojna Agencija za plačilni promet, nadziranje in informiranje, z ustanovitvijo Agencije za revidiranje pa ta.
Agencija niti ni usposobljena za vodenje revizijskih postopkov, zato jo zakon v primerih, ko sumi, da je pri preoblikovanju podjetij v kapitalske družbe prišlo do oškodovanja družbene lastnine, napotuje na to, da od pristojnega organa zahteva opravo pregleda. Na odločbo revizijskega organa je Agencija v skladu s tretjim odstavkom 48. b člena ZLPP vezana in jo mora upoštevati pri izdaji soglasja za vpis v sodni register. Agencija je torej pristojna, da oceni, ali je program uskladitve lastninskih razmerij po 45. členu ZLPP izdelan v skladu z ugotovitvami oziroma odločbo revizijskega organa.
35. ZLPP v tretjem odstavku 37. člena izrecno določa, da Agencija postopa v skladu z Zakonom o splošnem upravnem postopku (Uradni list SFRJ, št.47/86, prečiščeno besedilo - v nadaljevanju: ZUP). Po splošni določbi prvega odstavka 218. člena ZUP mora organ v primerih, ko se uvede postopek na zahtevo stranke, pa pred odločitvijo ni potreben poseben ugotovitveni postopek in ko ni drugih opravičljivih razlogov, odločiti in stranki vročiti odločbo v roku 30 dni od vložitve pravilno sestavljene vloge. Po 68. členu ZUP mora organ, ki sprejme pomanjkljivo, nerazumljivo ali nepopolno vlogo, storiti vse, kar je potrebno, da se pomanjkljivosti odpravijo; vložnika je dolžan pozvati, da v odrejenem roku pomanjkljivosti odpravi. V primeru, da vložnik vloge v roku ne popravi, velja pravna presumpcija, da vloga ni bila vložena. O tem je dolžan organ izdati sklep, zoper katerega je dovoljena pritožba. Zakonodajalec je v drugem odstavku 19. člena ZLPP uzakonil presumpcijo, ki se sicer nanaša na program lastninskega preoblikovanja. Vendar pa se po teleološki interpretaciji citirana določba nanaša tudi na soglasje k programu o uskladitvi lastninskih razmerij po 45. členu ZLPP, ki ima sicer naravo samostojnega pravnega akta, vsebinsko pa je sestavni del programa lastninskega preoblikovanja.
36. Kljub temu, da so za pritožnico MKZ po poteku roka, v katerem bi bila Agencija lahko s sklepom odklonila izdajo soglasja po 45. členu ZLPP, na podlagi presumpcije iz 19. člena ZLPP že nastopile pravne posledice, je Agencija izdala odločbo, s katero je pritožnici MKZ dala pogojno soglasje. Agencija se pri tem ni omejila le na ugotavljanje, ali program uskladitve lastninskih razmerij pritožnice MKZ zagotavlja uskladitev popustov in vplačil internih delnic, ter na ugotovitev, ali je vzpostavljeno pravilno sorazmerje med upravljalskimi pravicami delničarjev olastninjenega dela kapitala in ocenjene vrednosti družbenega kapitala (za kar jo pooblašča 45. člen ZLPP), pač pa je v 2 ., 3., 4., 5. in 6. točki izreka pritožnici MKZ naložila ukrepe in z izvršitvijo pogojila veljavnost danega soglasja. S tem je Agencija storila bistveno kršitev določbe drugega odstavka 19. člena ZLPP in 267. člena ZUP.
37. Poleg bistvene kršitve procesnih določb pa je odločba Agencije, potrjena po Ministrstvu, v nasprotju z določbami materialnega prava. Revizijo lastninskega preoblikovanja pritožnice MKZ z izdajo internih delnic po ZDK je revizijski organ opravil na zahtevo Agencije, Družbenega pravobranilca in Komisije za lastninjenje Državnega zbora. Revizijski organ je v postopku revizije ugotovil, da je pri pritožnici MKZ v zvezi s prvo in drugo izdajo internih delnic prišlo do oškodovanja družbene lastnine na dva načina, in sicer tako, da je pritožnica MKZ s posameznimi dejanji znižala vrednost družbenih sredstev, ki so bila osnova za interno lastninjenje in pa s popusti pri odkupu internih delnic, ki niso bili v skladu z ZLPP. Družbena sredstva pritožnice MKZ, s katerimi je upravljala, so bila oškodovana v višini 101.966.040 tolarjev, s tem ko je pritožnica MKZ dala depozit za zavarovanje najetih kreditov delavcev, internih delničarjev pri Ljubljanski banki po nižji obrestni meri od r + 8 odstotkov, s previsoko obračunanim in izplačanim regresom za letni dopust v višini 25.294.796 tolarjev, z odpisom avansov, terjatev in kratkoročnih kreditov v višini 59.840.100 tolarjev in s prenizko izkazanimi dolgoročnimi naložbami v višini 15.339.131 tolarjev. Revizijski organ je na podlagi četrte, sedme in desete točke 48. člena ZLPP družbenemu kapitalu, ki ga je pritožnica MKZ izkazovala le še 3,8 odstotkov v celotni strukturi osnovne glavnice, pripisal zneske, za katere so bila zmanjšana njena sredstva in posledično znižana osnova za oblikovanje osnovnega kapitala pri lastninskem preoblikovanju po ZDK. Poleg popravkov v poslovnih knjigah pritožnice MKZ, s katerimi je revizijski organ odpravil oškodovanja družbenih sredstev, ki so se kazala v znižanju njihove substance, je revizijski organ del kapitala, ki naj bi ga bili interni delničarji olastninili na račun popustov pri prvi izdaji internih delnic, vrnil nazaj v družbeni (neolastninjeni) kapital. Na ta način je uskladil izhodiščni položaj med dejansko olastninjenim delom družbenega kapitala pritožnice MKZ in realnim deležem družbenega kapitala v času prve izdaje internih delnic. Druga izdaja delnic je bila nezakonita, zato je revizijski organ za vrednost popustov, na podlagi katerih so interni delničarji olastninili del kapitala, povečal družbeni kapital, to kar so interni delničarji dejansko plačali na račun odkupa, pa jim je vrnil oziroma v njihovo korist vzpostavil terjatev do pritožnice MKZ. Na tako popravljeno lastniško strukturo kapitala pritožnice MKZ je nato revizijski organ na novo razporedil v posameznih letih (od prve izdaje internih delnic pa do 31. decembra 1992) ugotovljeni dobiček in revalorizacijske rezerve.
38. Ni torej mogoče pritrditi pritožnikom, ko zatrjujejo, da noben od ugotovljenih načinov oškodovanja ni povzročil zmanjšanja premoženja pritožnice MKZ in da se je oškodovanje odražalo le na lastniški strukturi kapitala MKZ. Premoženje in posledično družbeni kapital pritožnice MKZ je bil zmanjšan za razliko med doseženimi obrestmi na depozit pritožnice MKZ in obrestmi, ki bi jih v skladu z 10. točko 48. a člena ZLPP kot dober gospodar morala doseči. Substanca sredstev pritožnice MKZ se je nadalje zmanjšala tudi s previsoko obračunanim in delavcem izplačanim regresom za letni dopust, z obračunanimi dividendami na lastniško strukturo, ki se je z odpravo oškodovanj spremenila, in pa z nezakonitimi odpisi avansov, terjatev ter kratkoročnih kreditov. Prav tako pa ni mogoče pritrditi Ministrstvu v odgovoru in Agenciji v obrazložitvi odločbe, ko trdita, da z izvršitvijo revizijske odločbe in s preknjiženji dela neupravičeno olastninjenega kapitala pritožnice MKZ med neolastninjen družbeni kapital ni bilo mogoče odpraviti oškodovanja družbene lastnine.
Interni delničarji so pridobljene delnice delno plačali z denarjem, del njihove vrednosti pa so pridobili iz naslova popustov in oškodovanj družbenega premoženja. S tem ko je revizijski organ del kapitala pritožnice MKZ, ki naj bi ga bili s popusti in oškodovanji družbenega premoženja upravičenci po ZDK že olastninili, prenesel nazaj v družbeno lastnino, zanj pa je pritožnica izdala dodatno 204.201 delnico, so bila delničarjem za celotni delež oškodovanj in popustov pri odkupu internih delnic zmanjšana delniška upravičenja in je bilo s tem sanirano z oškodovanji nastalo stanje. Odprava oškodovanj se ne nanaša le na prevelike popuste pri odkupu internih delnic in njihovi zamenjavi za redne delnice, pač pa tudi na oškodovanja, ki so bila povzročena z zmanjšanjem premoženja pritožnice MKZ. Po preknjiženju dela olastninjenega kapitala v neolastninjen družbeni kapital je revizijski organ ugotovil novo lastniško strukturo med olastninjenim in neolastninjenim kapitalom pritožnice MKZ, in glede na tako ugotovljeno strukturo znova razporedil dobiček in revalorizacijske rezerve v posameznih poslovnih letih od prve izdaje internih delnic pa do 31. decembra 1992, ko se v skladu z ZLPP oblikuje otvoritvena bilanca za lastninsko preoblikovanje družbe. Res je, da so delničarji ostali še naprej lastniki enakega števila delnic in da se na podlagi izvedenih ukrepov revizijskega organa ni zmanjšala njihova nominalna vrednost. Vendar pa so te delnice zaradi izdaje dodatne 204.201 delnice za družbeni kapital, ugotovljen z odpravo oškodovanj, izgubile svojo prvotno vrednost in to v sorazmerju s povečanjem števila delnic iz naslova družbenega kapitala pritožnice MKZ. Z zmanjšanjem olastninjenega kapitala v osnovni glavnici pritožnice MKZ in povečanjem družbenega kapitala, za katerega je pritožnica MKZ izdala ustrezno število novih delnic, je bilo v celoti zadoščeno uskladitvi lastninskih razmerij po 45. členu ZLPP. Z izdajo nove 204.201 delnice v korist družbenega kapitala se je skupno število delnic pritožnice MKZ od dotedanjih 107.232 delnic povišalo na 311.433 delnic. Od tega so delničarji obdržali prvotnih 103.082 delnic, število delnic družbenega kapitala pa se je od dotedanjih 4150 povečalo na 208.351. Taka uskladitev lastninskih razmerij je bila izvedena povsem v skladu z Metodologijo. Ta v razdelku 1.3 B. določa, da se razmerja med družbenim in privatnim kapitalom lahko uskladijo tudi tako, da se v korist družbenega kapitala izdajo dodatne delnice. Metodologijo je za potrebe usklajevanja lastninskih razmerij v podjetjih, ki so se lastninsko preoblikovala v mešana podjetja po ZDK, izdelala sama Agencija in jo objavila v Reviji za računovodstvo in finance št. 5/95. Uporabo navedene metode iz Metodologije je omogočilo dejstvo, da je premoženje pritožnice MKZ po bilanci stanja na dan 31. decembra 1992 bistveno presegalo seštevek nominalnih vrednosti vseh delnic, in pa dejstvo, da so del kapitala delničarji pridobili z odkupom za denar. Z znižanjem deleža tega dela kapitala pa je revizijski organ dosegel enak učinek, kot bi ga v primeru, če bi od teh delničarjev zahteval vrnitev vrednosti, ki je niso plačali in do katere niso bili upravičeni, vendar pa bi v tem primeru pritožnica MKZ ne smela za vrednost družbenega kapitala (ugotovljene z revizijo) izdati dodatnih delnic. Revizijski organ je torej oškodovanje družbene lastnine in popuste pri odkupu internih delnic pritožnice MKZ lahko odpravil z vzpostavitvijo lastniške strukture na kapitalu MKZ, ne da bi bilo hkrati potrebno uskladiti vsoto nominalnih vrednosti delnic z osnovno glavnico pritožnice MKZ. Na podlagi izvedenih ukrepov revizijskega organa je ostalo delničarjem pritožnice MKZ le še toliko korporacijskih pravic na njenem kapitalu, kot bi jih imeli, če oškodovanj ne bi bilo in ko pri odkupu internih delnic ne bi bili uveljavili popustov po ZDK. Uskladitev po 169. členu ZGD, ki v postopku odprave oškodovanj in popustov ni bila opravljena, pa bo zato pritožnica opravila v postopku lastninskega preoblikovanja po določbah ZLPP.
39. S povečanjem deleža družbenega kapitala v osnovni glavnici pritožnice MKZ so se lastnikom delnic pravice do dividend, pravice do upravljanja in pravice do ostanka likvidacijske ali stečajne mase, ki bi jim šla v primeru likvidacije ali stečaja (177. člen ZGD), zmanjšale, "prirasle" pa so v korist družbenega kapitala. Z zmanjšanjem upravičenj iz delnic se je delnicam znižala tudi njihova tržna vrednost. Izdaja dodatnih delnic, ki jih je pritožnica MKZ izdala potem, ko je revizijski organ na podlagi ugotovljenih oškodovanj družbene lastnine na novo oblikoval lastninska razmerja na njenem kapitalu (čeprav v nematerializirani obliki), je imela za posledico padec vrednosti delnicam delničarjev pritožnice MKZ (delnicam, ki so kotirale na LB). Povečanje skupnega števila delnic pritožnice MKZ pa je bil bistveni razlog, da je LB začasno delnice pritožnice MKZ umaknila iz borzne kotacije in da se je z njimi na borzi prenehalo trgovati. Tak ukrep LB je bil uveden v javnem interesu, da se zavarjuejo kupci.
40. Z izvršitvijo odločbe revizijskega organa so torej pri pritožnici MKZ bila odpravljena vsa oškodovanja družbene lastnine, zato je izpodbijana odločba Ministrstva v zvezi z odločbo Agencije nepravilna. Ministrstvo in Agencija napačno zaključujeta, da bi bilo mogoče oškodovanja in popuste odpraviti le tako, da bi se družbenemu kapitalu vrnilo, kar naj bi mu bilo z oškodovanji odvzeto. Pri tem namreč ne upoštevata dejstva, da so del kapitala pritožnice MKZ delničarji dejansko olastninili z odkupom delnic v denarju in da so se oškodovanja družbenega premoženja odpravila z znižanjem njihovih korporacijskih pravic na vrednost, ki ustreza vrednosti njihovih vplačil. S takim načinom odprave oškodovanj družbene lastnine pri pritožnici MKZ je soglašal tudi Družbeni pravobranilec. Posledica napačnega razumevanja odprave oškodovanj se kaže tudi v nasprotju med 1. ter 2. točko in z njo povezanimi ostalimi točkami izreka odločbe Agencije. V 1. točki je Agencija pritožnici dala soglasje k uskladitvi lastninskih razmerij po stanju kapitala na dan 1. januar 1993, v točki 2, s katero pogojuje veljavnost danega soglasja, pa po stanju kapitala na dan izdaje odločbe oziroma dneva prenosa delnic v dobro družbenega kapitala ali glede na alternativno določeni zahtevek iz ukrepa na dan vplačila denarnega zneska. Tako nasprotje, kot pravilno ugotavlja revizijski organ, pomeni povsem različno bilančno stanje, privedlo pa bi tudi do različne lastniške strukture na kapitalu pritožnice MKZ.
41. Izpodbijana odločba v zvezi z odločbo Agencije se neposredno nanaša le na pritožnico MKZ, na druge pritožnike pa se nanaša posredno. Pritožnici MKZ nalaga, da mora od vseh fizičnih oseb, ki so pridobile njene interne delnice, del teh delnic vrniti ali pa plačati v denarju nadomestilo tega, kar naj bi bile pridobile na račun oškodovanj družbenega premoženja in popustov. Z izvršitvijo ukrepov bi torej morali delničarji pridobljeno korist vrniti dvakrat. S vzpostavitvijo lastniške strukture med olastninjenim in neolastninjenim družbenim kapitalom po 1. točki izreka je Agencija znižala delež olastninjenega kapitala na delež, ki bi ga ti imeli, če oškodovanj in popustov ne bi bilo, z vrnitvijo dela delnic oziroma s plačilom denarnega nadomestila po 2. točki izreka odločbe pa bi morali v skladu s 1. točko izreka že vrnjeno premoženje ponovno vrniti. V primeru, ko bi torej pritožnica MKZ izvršila odločbo Agencije, bi odločba v nasprotju s 33. členom Ustave posegla v premoženje pritožnikov, ki so delnice pritožnice MKZ pridobili v zameno za interne delnice; v primeru, ko odločbe pritožnica MKZ ne bi izvršila, pa bi bilo na podlagi odločbe tem pritožnikom onemogočeno lastninjenje po ZLPP, s čimer bi odločba v nasprotju s 33. členom posegla v njihovo premoženjsko pravico. Izpodbijana odločba, s katero je Ministrstvo potrdilo odločbo Agencije, nalaga obveznosti le pritožnici MKZ, zato drugim pritožnikom ni kršena pravica iz 22. člena Ustave, kot to zmotno navajajo. Neizvršitev ukrepov iz odločbe Agencije bi imela za pritožnico MKZ za posledico, da ta ne bi mogla izpeljati postopka lastninskega preoblikovanja družbenega kapitala, kljub temu, da so za to izpolnjeni vsi z ZLPP predpisani pogoji. Agencija pritožnici MKZ torej ni zagotovila takega varstva njenih pravic v postopku lastninskega preoblikovanja, kot ga imajo drugi subjekti, ki so se po ZLPP dolžni lastninsko preoblikovati, zato odločba v nasprotju z 22. členom Ustave posega v pravice pritožnice MKZ. Ni pa sprejemljiva trditev pritožnikov, da Agencija in Ministrstvo v odločbi ne upoštevata odločbe revizijskega organa in da so jim zato kršene pravice iz 3. člena, drugega odstavka 120. člena in drugega odstavka 121. člena Ustave. Agencija in Ministrstvo ne odklanjata odločbe revizijskega organa, pač pa napačno interpretirata učinke njene izvršitve, zato njuni odločbi kršita ustavne pravice pritožnikov. Iz dokaznega gradiva izhaja, da je Agencija izdala soglasje o uskladitvi lastninskih razmerij na podlagi programov, izdelanih po ugotovitvah revizijskega organa v družbah MKT in MKB. Samo dejstvo, da je Agencija tema subjektoma dala soglasje k uskladitvenima programoma, oblikovanima na podlagi revizijskih poročil, še ne daje zadostne opore, da sta izpodbijani odločbi Ministrstva in Agencije diskriminatorni in v nasprotju s 14. členom Ustave.
42. Glede na gornje navedbe, iz katerih izhaja, da izpodbijana odločba Ministrstva v zvezi z odločbo Agencije v nasprotju s 22. členom Ustave posega v pravice pritožnice MKZ do lastninskega preoblikovanja in v nasprotju s 33. členom Ustave v lastnino oziroma premoženjske pravice drugih pritožnikov, je bilo potrebno izpodbijano odločbo Ministrstva in odločbo Agencije odpraviti.
43. Pritožnica je dne 1. avgusta 1996 Agenciji predložila Program lastninskega preoblikovanja MKZ d.d. v odobritev. Agencija vloge pritožnice MKZ za izdajo soglasja po 45. členu ZLPP in Programa lastninskega preoblikovanja v roku iz drugega odstavka 19. člena ZLPP ni ne zavrgla in ne zavrnila, zato se po pravni presumpciji iz citirane določbe šteje, da je s potekom 30-dnevnega roka soglasje dala, Program pa odobrila in da se je, kot je to Ustavno sodišče ugotovilo že v sklepu U-I-153/97 z dne 19.6.1997, pri pritožnici MKZ postopek lastninskega preoblikovanja po ZLPP zakonito začel.
C.
44. Ustavno sodišče je to odločbo sprejelo na podlagi prvega odstavka 59. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) v sestavi: predsednik dr. Lovro Šturm ter sodnici in sodniki dr. Miroslava Geč - Korošec, dr. Peter Jambrek, dr. Tone Jerovšek, mag. Matevž Krivic, Franc Testen, dr. Dragica Wedam - Lukić in dr. Boštjan M. Zupančič. Odločbo je sprejelo soglasno.
P r e d s e d n i k :
dr. Lovro Šturm