U-I-19/97
Natisni
Opravilna št.:
U-I-19/97
Datum odločitve:
20. 4. 2000
Objavljeno:
OdlUS IX, 103
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2000:U.I.19.97
Akt:
Odlok o ureditvi cestnega prometa v Občini Piran (Uradne objave Občine Piran, št. 18/96)
Izrek:
Pobuda za oceno ustavnosti in zakonitosti Odloka o ureditvi cestnega prometa v Občini Piran se zavrne.
Evidenčni stavek:
Očitno neutemeljena je trditev pobudnika, da je Občina prekoračila pooblastila, ki jih ima po ZVCP, ko je v Odloku predpisala uporabo naprave, s katero se prepreči odpeljati nepravilno parkirano vozilo.
S tem, ko je Občina določila v Odloku območji mirujočega prometa, ni kršila pooblastila, ki jih ima po ZVCP.
Ker iz navedb pobudnika ni mogoče ugotoviti kršitev določb ZVCP, je trditev, da Občina prekoračuje pristojnosti, ki jih ima po ZVCP, očitno neutemeljena.
Očitno neutemeljeno je stališče, da Ustava preprečuje, da bi predpis spreminjal prej urejeno prometno ureditev za naprej.
Prometna ureditev in ureditev parkirišč očitno ne more posegati v pravico iz 22. člena Ustave do enakega varstvo pravic v postopkih pred sodišči in pred drugimi organi.
Prometni režim ne omejuje dostopnosti do nepremičnin, zato je očitno neutemeljena trditev pobudnika, da Odlok na splošno omejuje lastninsko pravico na nepremičninah v neskladju z 67. členom Ustave.
Geslo:
Javno dobro.
Ustavno sodišče, presoja splošnega akta, ki je prenehal veljati med postopkom.
Načela pravne države.
Načelo sorazmernosti.
Načelo enakosti pred zakonom.
Ustavno sodišče, ponovno odločanje v isti zadevi/obnova postopka.
Cestni promet, mestni promet, parkiranje.
Lastninska pravica, varstvo.
Enako varstvo pravic.
Cestni promet, mestni promet, zapora mestnega jedra.
Cestni (mestni) promet - blokiranje vozila, lisice.
Pravna podlaga:
Ustava, 2., 14., 22., 67. čl.
Zakon o varnosti v cestnem prometu (ZVCP), 17., 18. čl.
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 2. odst. 26. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
občinski predpis
Vlagatelj:
Ervin Dokič, Piran
Datum vloge:
17. 1. 1997
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev
Dokument:
US20106
Dokument v PDF obliki:
U-I-19-97.pdf
137 KB
Prenesite datoteko
U-I-19/97
20. 4. 2000
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za oceno ustavnosti in zakonitosti začetem na pobudo Ervina Dokiča, odvetnika iz Pirana, na seji 20. aprila 2000
s k l e n i l o :
Pobuda za oceno ustavnosti in zakonitosti Odloka o ureditvi cestnega prometa v Občini Piran (Uradne objave Občine Piran, št. 18/96) se zavrne.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pobudnik izpodbija Odlok o ureditvi cestnega prometa v Občini Piran (v nadaljevanju: Odlok), ki ureja prometni režim v Piranu ter določa mestno jedro Pirana kot zaprt parkirni prostor, s kontrolo vhoda in izhoda. Pobudnik navaja, da Zakon o cestah (Uradni list SRS, št. 2/88 - p. b. in nasl. - ZCes) določa prosto uporabo javnih cest, ulic in trgov, Zakon o varnosti cestnega prometa (Uradni list SRS, št. 5/82 in nasl. - ZVCP 82) pa v 9. členu pooblašča občine, da predpišejo prometno ureditev v naseljih. Z izpodbijanim Odlokom naj bi bili predpisani očitno nesorazmerni pogoji in načini splošne rabe javnih cest, ulic in trgov, ker niso upoštevane legitimne omejitve, kot so omejenost s pravicami drugih in zakonitost ter dopustnost omejitev zaradi javnih koristi. Ukrepi bi morali po navedbah pobudnika čim manj vplivati na pravice in interese prizadetih, biti primerni za dosego cilja in v razumnem razmerju do ciljev, ob tem pa neogibno potrebni. Odlok naj bi v nasprotju s 67. členom Ustave nesorazmerno omejeval lastninsko pravico prebivalcem mestnega jedra v Piranu, saj morajo plačati parkirnino, da lahko pridejo do svojih nepremičnin. Lastniki garaž v mestnem jedru Pirana pa morajo mesečno kupiti in plačati abonma, da pridejo do svojih garaž. Osebe, ki niso prebivalci Pirana, naj bi ne imele možnosti enakega uveljavljanja pravic pred upravnimi organi in sodiščem ter enakega dostopa različnih storitev, ker morajo ob vstopu v mestno jedro Piran plačati parkirnino, kar je v nasprotju s 14. in 22. členom Ustave. Pred sprejemom Odloka naj bi bilo mogoče priti v mestno jedro Pirana z vozilom in se v njem brezplačno zadrževati eno uro, zato je Odlok posegel v pridobljene pravice, ki jih varuje Ustava. Ukrepi, ki jih predpisuje Odlok in ki po navedbah pobudnika presegajo pooblastila Občini po 9. členu ZVCP 82, so:
- brezplačna dostava blaga le v času od 5. do 9. ure (prvi odstavek 19. člena Odloka);
- določitev blokiranja vozila z napravo (lisice), ker je ZVCP 82 to ne dopušča (25. člen Odloka);
- določitev rezerviranih parkirnih mest za občane, s stalnim bivališčem v ožjem delu mesta (drugi odstavek 29. člena in 31. člen Odloka) in
- določitev zapore Fiese in plačila parkirnine na njenem območju (39. člen Odloka).
Pobudnik tudi navaja, da so parkirišča po 3. členu Zakona o stavbnih zemljiščih (Uradni list RS, št. 44/97 - v nadaljevanju: ZSZ) javna infrastruktura, po 4. členu ZSZ grajeno javno dobro, po 10. členu ZSZ pa izven pravnega prometa, zato jih ni mogoče oddajati za plačilo.
2. Občina Piran v odgovoru navaja, da je o enaki pobudi istega pobudnika Ustavno sodišče že odločilo s sklepom št. U-I-240/96 z dne 24. 10. 1996 (OdlUS V, 140) in jo kot očitno neutemeljeno zavrnilo. Pobudnik po navedbah Občine ne navaja nič novega, le pojasnjuje prejšnjo pobudo, zato ni procesnih predpostavk za vodenje postopka. Pobudnik naj bi na novo omenjal le načelo sorazmernosti, zato Občina pojasnjuje tudi namen Odloka. Mestno jedro Pirana naj bi bilo izredno strnjeno, v njem je na razpolago 350 parkirnih mest v poletnih mesecih in 500 v zimskih, ker se sprosti kopališče ob obali. Glede prometa naj bi bilo opravljenih več študij, ki so ugotovile, da je registriranih 1330 vozil stalnih prebivalcev mestnega jedra, gostinstvo in turizem potrebujeta dodatnih 600 parkirnih mest, skupaj z delavci v mestnem jedru in tistimi, ki se v mestno jedro pripeljejo, potrebujejo prek 2000 parkirnih mest. Občina naj bi glede na raziskave, študije in dolgoletna opazovanja spreminjala prometni režim. Pred tem naj bi bilo nekaj požarov, celo s smrtnimi žrtvami, ker se gasilsko vozilo ni uspelo prebiti skozi gnečo, nemočna pa je tudi policija. Na eni strani naj bi zagovorniki ustavnih pravic zahtevali, da imajo vozilo pod svojim oknom, za ostalo pa naj poskrbi Občina, na drugi strani pa je treba uporabo omejenega prostora čim bolj pravično omogočiti vsakomur. Občina naj bi uredila tudi brezplačen prevoz na relaciji veliko parkirišče Piran - mestno jedro Piran tako, da prevoz opravlja koncesionar kot gospodarsko javno službo z novimi avtobusi, v presledkih po 15 minut, v poletnih mesecih pa v presledkih po 10 minut. Glede lastnikov garaž Občina pojasnjuje, da imajo mesečni abonma brezplačno, tako da dobijo trajno magnetno kartico. Poseganje v prometni režim bi po navedbah Občine pripeljalo do njegovega razpada, saj samo prometni režim, ki omogoča civiliziran način izmenjave parkirišč in dostop mestnega jedra vsem uporabnikom, ohranja Piran v sedanjem pomenu. Odprava omejitev prometa bi pomenila popoln nered.
B.
3. Ustavno sodišče je že v zadevi št. U-I-240/96 že obravnavalo pobudo istega pobudnika za oceno ustavnosti in zakonitosti istega občinskega akta in njegovo pobudo zavrnilo kot očitno neutemeljeno. Ustavno sodišče se je pri ponovni presoji omejilo na vprašanja, ki jih je pobudnik sprožil v novi pobudi, in pobudo ponovno zavrnilo kot očitno neutemeljeno. Pobudnik v novi pobudi navaja posamezne ukrepe, ki naj bi presegali pooblastila, ki jih ima Občina, in pojasnjuje nesorazmernost ciljev, ki jih zasleduje Odlok in ki naj bi bili v neskladju z določbami 2., 14., 22. in 67. člena Ustave.
4. Po vložitvi pobude je začel veljati Zakon o varnosti v cestnem prometu (Uradni list RS, št. 30/98 - v nadaljevanju: ZVCP), ki v 17. členu določa, da so lokalne skupnosti (občine) odgovorne za nemoten in varen promet na občinskih cestah. Občina ima torej izvirno pristojnost in odgovornost za nemoten in varen promet na občinskih cestah.
5. Določba 18. člena ZVCP predpisuje, kaj lokalna skupnost uredi zaradi zagotavljanja nemotenega in varnega prometa na občinskih cestah v naseljih. Med drugim lahko Občina odredi pogoje in način za postavitev naprave, s katero se prepreči odpeljati nepravilno parkirano vozilo. Zato je neutemeljena trditev pobudnika, da je Občina prekoračila pooblastila, ki jih ima po ZVCP, ko je v 25. členu Odloka predpisala uporabo naprave, s katero se prepreči odpeljati nepravilno parkirano vozilo. ZVCP 82 tega pooblastila Občini sicer ni izrecno dajal, zato bi se lahko postavilo vprašanje zakonitosti Odloka v času od vložitve pobude do sprejetja ZVCP. Ker pa ni pobudnik izkazal nobenih posledic po 47. členu Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS), ki bi jih bilo treba odpraviti v tem času, Ustavno sodišče ni presojalo skladnosti Odloka z ZVCP 82.
6. Pojem prometne ureditve je opredeljen v petinosemdeseti točki 19. člena ZVCP. Prometna ureditev je način odvijanja prometa, ki ga za cesto ali njen del oziroma za naselje ali njegov del določi upravljalec ceste. Prometna ureditev med drugim obsega določanje ukrepov za ureditev mirujočega prometa.
S tem, ko je Občina določila v drugem odstavku 29. člena Odloka mestno jedro Piran in v 39. členu Odloka Fieso kot območji mirujočega prometa, torej ni kršila pooblastil, ki jih ima po ZVCP.
7. Predmet urejanja ZVCP niso rezervirana parkirna mesta, niti brezplačna dostava blaga. Določba drugega odstavka 29. člena in 31. člen Odloka, ki urejata rezervirana parkirna mesta za občane s stalnim bivališčem v ožjem delu mesta, ter prvega odstavka 19. člena Odloka, ki določa brezplačno dostavo blaga le v jutranjih urah, zato ne morejo biti v nasprotju s pooblastili in odgovornostjo Občine za nemoten in varen promet na občinskih cestah, kot to zatrjuje pobudnik.
8. Ker iz navedb pobudnika ni mogoče ugotoviti kršitev določb ZVCP, je trditev, da Občina prekoračuje pristojnosti, ki jih ima po ZVCP, očitno neutemeljena.
9. Odlok naj bi v nasprotju z Ustavo posegel v pridobljene pravice, ker je bilo pred njegovo uveljavitvijo dovoljeno brezplačno parkirati eno uro. Očitno neutemeljeno je trditev, da Ustava preprečuje, da bi predpis spreminjal prej urejeno prometno ureditev za naprej. Stališče, da ni mogoče spreminjati pravic, bi namreč pomenilo, da tovrstne spremembe niso dopustne, tudi ne tiste, ki so ob spreminjanju razmer potrebne zaradi zagotavljanja nemotenega in varnega prometa.
10. Po mnenju pobudnika osebe, ki nimajo stalnega prebivališča v Piranu, nimajo enake možnosti uveljavljanja pravic pred sodiščem in upravnimi organi ter dostopa storitev, kar naj bi bilo v nasprotju s 14. in z 22. členom Ustave. Različno dejansko stanje se lahko različno pravno uredi, zato ni kršeno ustavno načelo enakosti pred zakonom (drugi odstavek 14. člen Ustave). Občinski svet je moral pri prometni ureditvi upoštevati različna dejanska stanja, ki jih predstavljajo prebivalci s stalnim bivališčem v mestnem jedru Pirana in drugi. Po določbi 22. člena Ustave je vsakomur zagotovljeno enako varstvo njegovih pravic v postopku pred sodiščem in pred drugimi državnimi organi, organi lokalnih skupnosti in nosilci javnih pooblastil, ki odločajo o njegovih pravicah, dolžnostih ali pravnih interesih. Prometna ureditev in ureditev parkirišč v mestnem jedru Pirana očitno ne more posegati v pravico iz 22. člena Ustave do enakega varstvo pravic v postopkih pred sodišči in pred drugimi organi.
11. Pobudnik zatrjuje neskladnost Odloka s 67. členom Ustave, ker nesorazmerno omejuje lastninsko pravico lastnikom nepremičnin v mestnem jedru Pirana. Po 67. členu Ustave zakon določa način pridobivanja in uživanja lastnine tako, da je zagotovljena njena gospodarska, socialna in ekološka funkcija.
Dostopnost do nepremičnin lastnikom v mestnem jedru Pirana ni omejena na splošno, temveč je določen le prometni režim na tem območju, zato je očitno neutemeljena trditev pobudnika, da Odlok na splošno omejuje lastninsko pravico na nepremičninah na območju mestnega jedra v neskladju s 67. členom Ustave. Ob tem Občina pojasnjuje, da imajo lastniki garaž mesečni abonma brezplačno, saj so pridobili trajne magnetne kartice, zato tudi ne drži trditev pobudnika, da morajo lastniki garaž mesečno kupiti in plačati abonma.
12. Ker so navedbe pobudnika, da Odlok posega v posamezne ustavne pravice in svoboščine, očitno neutemeljene, Odlok tudi ne more biti v neskladju z Ustavo z vidika sorazmernosti predpisanih ukrepov z ustavno varovanimi pravicami.
13. Pobudnik navaja tudi določbe ZSZ, po katerih naj bi bil parkirni prostor grajeno javno dobro in izven pravnega prometa, torej se ne more oddajati za plačilo. Enako je pobudnik že neuspešno zatrjeval, da so javne ceste po ZCes prometne površine, ki jih lahko vsak prosto uporablja. Ustavno sodišče je v zgoraj citiranem sklepu že pojasnilo, da ne gre za omejitev splošne uporabe cest, in dodaja, da ne gre niti za njihov pravni promet, pač pa za določanje pogojev in načinov te splošne rabe.
C.
14. Ustavno sodišče je ta sklep sprejelo na podlagi drugega odstavka 26. člena ZUstS v sestavi: predsednik Franc Testen ter sodnice in sodniki dr. Janez Čebulj, dr. Zvonko Fišer, dr. Miroslava Geč-Korošec, Lojze Janko, Milojka Modrijan, dr. Mirjam Škrk, dr. Lojze Ude in dr. Dragica Wedam-Lukić. Odločbo je sprejelo soglasno.
P r e d s e d n i k
Franc Testen