Up-133/97
Natisni
Opravilna št.:
Up-133/97
Datum odločitve:
23. 6. 1999
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1999:Up.133.97
Akt:
Ustavna pritožba H. K. zoper sodbo Vrhovnega sodišča RS št. II Ips 630/95 z dne 29. 1. 1997 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 1941/94 z dne 23. 5. 1995
Izrek:
Ustavna pritožba H. K. zoper sodbo Vrhovnega sodišča RS v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ustavna pritožba ni nadaljnje pravno sredstvo v okviru rednega sodstva, s katerim bi bilo mogoče uveljavljati kršitve pri ugotovitvi dejanskega stanja ter uporabi materialnega in procesnega prava same po sebi.
Geslo:
Enako varstvo pravic.

Pravica do povračila škode.
Pravna podlaga:
Ustava, 22., 26. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 50., 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
29. 4. 1997
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US19593
Up-133/97
23. 6. 1999
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe H. K. iz D., ki ga zastopa L. M., odvetnik v D. na seji senata dne 23. junija 1999
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba H. K. zoper sodbo Vrhovnega sodišča RS št. II Ips 630/95 z dne 29. 1. 1997 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 1941/94 z dne 23. 5. 1995 se ne sprejme.
O b r az l o ž i t e v
1. V pravdni zadevi zaradi plačila odškodnine je Višje sodišče z izpodbijano sodbo spremenilo sodbo sodišča prve stopnje, s katero je bila pritožniku dosojena odškodnina, tako, da je njegov tožbeni zahtevek zavrnilo. Vrhovno sodišče je revizijo pritožnika zavrnilo. Sodišči sta v izpodbijanih sodbah ugotovili, da je bila škoda, katere povrnitev v pravdi zahteva pritožnik, že predmet izvensodne poravnave, ki sta jo dne 26. 11. 1990 v zvezi z istim škodnim dogodkom sklenili kasnejši pravdni stranki, zato odškodninski temelj ni podan in pritožnikov tožbeni zahtevek ni utemeljen.
2. Po mnenju pritožnika sta izpodbijani sodni odločbi nepravilni, saj gre pri odškodnini, ki jo je zahteval v pravdi, za novo vrsto škode, ki ob sklepanju sodne poravnave ni obstojala in zato vanjo ni vključena. Z navedenima sodnima odločbama naj bi bili pritožniku kršeni pravici iz 22. in 26. člena Ustave.
3. Ustavna pritožba ni utemeljena.
4. Pritožnik z navedbami v ustavni pritožbi oporeka pravilnosti odločitev sodišč glede utemeljenosti tožbenega zahtevka. Ustavno sodišče ni instanca rednim sodiščem, ki odločajo v pravdnem postopku in ni pristojno presojati, ali je bilo v izpodbijanih odločbah dejansko stanje pravilno ugotovljeno in materialno pravo pravilno uporabljeno. V skladu s 50. členom Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče izpodbijane sodne odločbe preizkusi le glede vprašanja, ali so bile z njimi kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine. V zvezi z zatrjevano kršitvijo pravice iz 22. člena Ustave pritožnik ne navede v čem in v primerjavi s kom naj bi bil pri sodnem varstvu svojih pravic prikrajšan, Ustavno sodišče pa samo takšnih kršitev v obravnavanem primeru ni našlo.Tudi sklicevanje pritožnika na 26. člen Ustave ni utemeljeno, saj se navedena ustavna določba nanaša na pravico do povračila škode, ki jo povzročijo državni organi, organi lokalne skupnosti ali organi pri opravljanju javnih pooblastil, v obravnavani zadevi pa ne gre za tak primer.
5. Ker z izpodbijanima sodbama očitno niso bile kršene pritožnikove ustavne pravice, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo.
6. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednik senata dr. Lojze Ude ter člana Franc Testen in dr. Dragica Wedam - Lukić.
Predsednik senata
dr. Lojze Ude