Up-116/98
Natisni
Opravilna št.:
Up-116/98
Datum odločitve:
8. 7. 1998
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1998:Up.116.98
Akt:
Ustavna pritožba D. P. zoper sklep Okrožnega sodišča v Ljubljani št. Kpr 177/97 z dne 12.1.1998 in sklep Vrhovnega sodišča Republike Slovenije št. II Kr 12/98 z dne 10.4.1998
Izrek:
Ustavna pritožba D. P. zoper sklep Okrožnega sodišča v Ljubljani in sklep Vrhovnega sodišča Republike Slovenije se ne sprejme v obravnavo.
Evidenčni stavek:
Pri odločanju o odreditvi ali podaljšanju pripora morajo sodišča ugotavljati tako obstoj ustavnih kot obstoj zakonskih pogojev za ta poseg v pravico do osebne svobode. Iz izpodbijanih sodnih odločb je razvidno, da so sodišča na podlagi proste presoje številnih konkretnih okoliščin primera ugotovila, da še vedno obstajajo pogoji za pritožnikov pripor. Pri tem so posebno pozornost posvetila obstoju pripornega razloga ponovitvene nevarnosti. Svojo odločitev so sodišča tudi izčrpno obrazložila in navedla, zakaj štejejo, da je nadaljnje trajanje pripora neogibno potrebno za zagotovitev varnosti ljudi.
Geslo:
Varstvo osebne svobode.

Odreditev in trajanje pripora.

Podaljšanje pripora iz razloga ponovitvene nevarnosti.

Obrazložitev odreditve in podaljšanja pripora.
Pravna podlaga:
Ustava, 19., 20. čl.

Zakon o kazenskem postopku (ZKP), 201. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 1. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svojo zadevo št. U-I-18/93 z dne 11. 4. 1996.
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
28. 4. 1998
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US19060
Up-116/98
8.7.1998
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe D. P. iz I. na seji senata dne 8. julija 1998
s k l e n i l o:
Ustavna pritožba D. P. zoper sklep Okrožnega sodišča v Ljubljani št. Kpr 177/97 z dne 12.1.1998 in sklep Vrhovnega sodišča Republike Slovenije št. II Kr 12/98 z dne 10.4.1998 se ne sprejme v obravnavo.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Dne 28.4.1998 je pritožnik Ustavnemu sodišču posredoval vlogo, v kateri navaja, da se zoper njega vodi preiskava zaradi utemeljenega suma storitve kaznivih dejanj po prvem odstavku 212. člena (velika tatvina) in tretjem odstavku 250. člena (ponarejanje in uporaba ponarejenih vrednotnic ali vrednostnih papirjev) Kazenskega zakonika RS (Uradni list RS, št. 63/94 - v nadaljevanju: KZ RS). Zaradi utemeljenega suma storitve kaznivih dejanj iste vrste pa naj bi bili zoper njega uvedeni še dve preiskavi. Po lastnih navedbah se v zvezi z navedenimi postopki nahaja v priporu od 9.6.1997 dalje. Pripor naj bi bil zoper njega odrejen najprej v zvezi s kazenskim postopkom, v katerem mu je bila nato izrečena obsodilna sodba. Trdi, da je bil v času trajanja tega postopka od 6.12.1997 dalje štiri dni v priporu brez sodne odločbe. Po ponovni obsodbi na prvi stopnji pa naj bi mu bil pripor odpravljen z obrazložitvijo, da ni več pripornega razloga ponovitvene nevarnosti. Istega dne naj bi nato prejel sklep o odreditvi pripora v zvezi z drugim kazenskim postopkom, ponovno iz razloga ponovitvene nevarnosti zaradi odvisnosti od mamil. Njegova pritožba naj bi bila zavrnjena. Vrhovno sodišče pa naj bi mu nato podaljšalo pripor še do 12.5.1998. Pritožnik zavrača obstoj pripornega razloga ponovitvene nevarnosti, saj naj ne bi več jemal mamil, imel pa naj bi tudi majhnega otroka, dekle, stalno prebivališče in željo vrniti dolg oškodovancu.
Smiselno torej zatrjuje kršitev človekove pravice iz 19. člena Ustave in prosi, da Ustavno sodišče pripor zoper njega odpravi.
2. Ustavno sodišče je z dopisom z dne 4.5.1998 pritožnika obvestilo, da je njegova vloga pomanjkljiva, in ga v skladu z drugim odstavkom 54. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS) pozvalo, da jo v roku 15 dni od prejema poziva dopolni v skladu s členi 50 do 53 ZUstS. Ustavno sodišče je pritožnika tudi opozorilo, da lahko njegovo vlogo zavrže, če je ne bo v postavljenem roku dopolnil v skladu z navedenimi zakonskimi določbami.
3. Pritožnik je poziv Ustavnega sodišča prejel dne 7.5.1998 in nanj odgovoril z vlogo datirano z dne 10.5.1998, ki je prispela na Ustavno sodišče 15.5.1998. V dopolnitvi vloge pritožnik le podrobneje opisuje odpravo pripora dne 12.1.1998 in njegovo ponovno odreditev istega dne v zvezi z drugim kazenskim postopkom. Pripor naj bi mu bil odpravljen, ker naj bi zaradi prenehanja uživanja drog odpadel razlog ponovitvene nevarnosti.
V sklepu preiskovalne sodnice o ponovni odreditvi pripora, pa naj bi bila kot razlog zopet navedena ponovitvena nevarnost.
Trdi, da mu je bila zaradi navedenega "kršena ustavna pravica osebnih svoboščin". Prosi, da Ustavno sodišče pribavi sodni spis in preuči neupravičenost pripora.
4. Ustavno sodišče je sicer ugotovilo, da pritožnik svoje vloge ni dopolnil v skladu z določbami 50 do 53 ZUstS, vendar ustavne pritožbe ni zavrglo. Pač pa je opravilo poizvedbe v Zavodu za prestajanju kazni zapora Ljubljana. Glede na tako pridobljene podatke Ustavno sodišče ugotavlja, da sta predmet ustavne pritožbe v izreku tega sklepa navedeni sodni odločbi.
5. S sklepom preiskovalne sodnice Okrožnega sodišča v Ljubljani št. Kpr 177/97 z dne 12.1.1998 je bil zoper pritožnika odrejen pripor iz razloga ponovitvene nevarnosti (preiskava je bila uvedena zaradi utemeljenega suma storitve štirih nadaljevanih kaznivih dejanj po prvem in tretjem odstavku 250. člena (ponarejanje in uporaba ponarejenih vrednotnic ali vrednostnih papirjev) in štirih nadaljevanih kaznivih dejanj po 1. točki prvega odstavka 212. člena KZ RS (velika tatvina - vlom).
Preiskovalna sodnica navaja, da je pritožnik poleg tega še v dveh kazenskih postopkih zaradi utemeljenega suma storitve istovrstnih kaznivih dejanj (47). V eni od zadev, mu je bil pripor v mesecu februarju odpravljen, že v mesecu maju pa naj bi storil še dve istovrstni kaznivi dejanji. Ob zaslišanju je obdolženi sam povedal, da je po izpustitvi na prostost pričel vlamljati, da bi prišel do denarja za mamila. Po mnenju preiskovalne sodnice se, upoštevaje navedene okoliščine, kot povsem konkretna in realna pokaže nevarnost ponovitve takih in sorodnih kaznivih dejanj, ki predstavljajo nevarnost za ljudi in za njihovo premoženje. Če bi sedaj, ko mu je bil pripor v eni od zadev odpravljen (zaporno kazen, ki mu je bila izrečena, je z vštetjem pripora že prestal, glede drugih kaznivih dejanj pa je bila zaradi neprištevnosti izrečena oprostilna sodba), ponovno ostal na prostosti, je po mnenju preiskovalne sodnice povsem verjetno, da bi ponovno padel pod vpliv drog, potreboval denar in krog bi bil sklenjen. Odreditev pripora iz pripornega razloga ponovitvene nevarnosti zato po mnenju preiskovalne sodnice odtehta poseg v njegovo pravico do prostosti. Za odreditev pripora so torej izkazani razlogi, ki jih predvidevata Ustava in Zakon o kazenskem postopku.
6. S sklepom Vrhovnega sodišča Republike Slovenije št. II Kr 12/98 z dne 10.4.1998 je bil pripor zoper pritožnika podaljšan za en mesec. Vrhovno sodišče navaja, da je obdolženi osumljen, da je v razmeroma krajših časovnih obdobjih spomladi in jeseni 1996 ter maja 1997, ko je bil krajši čas na prostosti, storil veliko število vlomnih tatvin in vnovčil veliko število ponarejenih čekov. S kaznivimi dejanji pridobljena sredstva je porabil za preživljanje in za nakup mamil, saj je zasvojen z njimi. To izhaja iz njegovega zagovora, iz prejšnje obsodbe na eno leto zapora (tudi zaradi vlomnih tatvin) in iz izvedeniškega mnenja psihiatra. Po podatkih v spisu se zoper obdolženca vodita še dve kazenski preiskavi. Obdolženec ni zaposlen. Vse te okoliščine pa kažejo na očitno nevarnost, da bi na prostosti nadaljeval z izvrševanjem tovrstnih kaznivih dejanj, s katerimi bi si pridobival sredstva za preživljanje in nakup mamil. S kaznivimi dejanji, zaradi katerih je v preiskavi oziroma je bil zanje že obsojen, je bila povzročena precejšnja škoda. Očitno je, da z drugačnimi ukrepi obdolžencu ni mogoče preprečiti ponovnega izvrševanja kaznivih dejanj, pripor pa je tudi sorazmeren s stopnjo ogrožanja varnosti ljudi, ki vključuje tudi varnost njihovega premoženja. Zato je po mnenju Vrhovnega sodišča neogibno potrebno, da ostane v priporu.
B.
7. Po določbi drugega odstavka 19. člena Ustave se nikomur ne sme vzeti prostosti, razen v primerih in po postopku, ki ga določa zakon. Po določbi prvega odstavka 20. člena Ustave se sme oseba, za katero obstaja utemeljen sum, da je storila kaznivo dejanje, pripreti samo na podlagi odločbe sodišča, kadar je to neogibno potrebno za potek kazenskega postopka ali za varnost ljudi. Pripor je mogoče odrediti le ob izpolnjenih pogojih, določenih v Ustavi in zakonu. Zakon o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94 - v nadaljevanju: ZKP) v 3. točki drugega odstavka 201. člena določa, da je mogoče pripor odrediti v primeru, če posebne okoliščine opravičujejo bojazen, da bo oseba ponovila kaznivo dejanje, dokončala poskušano kaznivo dejanje ali storila kaznivo dejanje, s katerim grozi.
8. Merila, po katerih je v skladu z Ustavo in ZKP dopustno odrediti pripor iz pripornega razloga ponovitvene nevarnosti, je Ustavno sodišče že opredelilo ob presoji ustavnosti 3. točke drugega odstavka 201. člena ZKP (odločba št. U-I-18/93 z dne 11.4.1996 - Uradni list RS, št. 25/96) pa tudi v odločbah, s katerimi je odločalo o ustavnosti odrejenih odvzemov prostosti (odločbe št. Up 57/95, Up 74/95 in Up 75/95 vse z dne 7.7.1995 - OdlUs 133, 131 in 132, IV). Na tako sprejeta stališča, se Ustavno sodišče sklicuje tudi v tej zadevi.
9. Po pregledu izpodbijanih pripornih sklepov Ustavno sodišče ugotavlja, da sta sodišči pri odreditvi in podaljšanju pripora zoper pritožnika ravnali v skladu z ustavnimi in zakonskimi določbami pa tudi v skladu s stališči Ustavnega sodišča. Sklep, da še vedno obstaja realna nevarnost, da bi pritožnik na prostosti ponavljal kazniva dejanja, sta sodišči naredili na podlagi konkretnih okoliščin, kot so dalj časa trajajoča zasvojenost z mamili, nezaposlenost, drugi kazenski postopki uvedeni zoper njega zaradi utemeljenega suma storitve večjega števila istovrstnih premoženjskih kaznivih dejanj, povzročitev precejšnje premoženjske škode in dejstva, da naj bi bili dve kaznivi dejanji storjeni v krajšem časovnem obdobju po odpravi pripora v neki drugi zadevi.
10. Glede zatrjevanja pritožnika, da ni več odvisen od mamil in da zato ni več podan priporni razlog ponovitvene nevarnosti, pa je treba še posebej ugotoviti, da sta sodišči v izpodbijanih sklepih obstoj okoliščine, da je pritožnik odvisnik, konkretno ugotavljali in obrazložili z navedbami v njegovem zagovoru, s podatki iz pravnomočne obsodilne sodbe in z ugotovitvami v izvedeniškem mnenju psihiatra. Treba pa je opozoriti, da je pritožnikova odvisnost od mamil le ena od okoliščin, na katerih temelji sodna odločitev o obstoju ponovitvene nevarnosti.
11. Glede navedb pritožnika, da je bil od 6.12.1997 dalje štiri dni v priporu brez sodne odločbe je treba ugotoviti, da ne držijo, saj je Višje sodišče v ljubljani s sklepom št. I Kp 956/97 dne 2.12.1997, hkrati z odločitvijo, da se ugodi pritožbi državne tožilke in se sodba prve stopnje v oprostilnem delu razveljavi, sklenilo tudi, da se pritožniku podaljša pripor.
12. Tudi pritožnikove navedbe, da je bil dne 12.1.1998 pripor zoper njega v zadevi I K 606/97 odpravljen z obrazložitvijo, da ne obstaja več priporni razlog ponovitvene nevarnosti, ker je prenehal uživati droge, se ne ujemajo z navedbami v sklepu o odpravi pripora. Iz obrazložitve navedenega sklepa namreč izhaja le to, da je sodišče odpravilo pripor zoper pritožnika, ker je bil na glavni obravnavi oproščen kaznivega dejanja.
13. Ker je iz izpodbijanih sklepov razvidno, da pritožniku očitno ni bila kršena zatrjevana ustavna pravica, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejel v obravnavo.
C.
14. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Peter Jambrek ter člana sodnica in sodnik dr. Miroslava Geč - Korošec in dr. Tone Jerovšek.
Predsednik senata
dr. Peter Jambrek