U-I-367/98
Natisni
Opravilna št.:
U-I-367/98
Datum odločitve:
25. 5. 2000
Objavljeno:
OdlUS IX, 120
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2000:U.I.367.98
Akt:
Zakon o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91, 56/92 - odl.US, 13/93 - odl.US, 31/93, 24/95 - odl.US, 20/97 - odl.US, 23/97 - odl.US, 65/98, 76/98 - odl.US in 60/99 odl.US) (ZDen), 1., 2. in 3. odst. 24., 2., 6. in 7. odst. 25. čl., 3. in 4. odst. 26. čl., 1. odst. 60. čl.
Izrek:
Pobude za začetek postopka za oceno ustavnosti prvega, drugega in tretjega odstavka 24. člena, drugega, šestega in sedmega odstavka 25. člena ter prvega odstavka 60. člena Zakona o denacionalizaciji se zavrnejo.

Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti tretjega in četrtega odstavka 26. člena istega zakona se zavrže.
Evidenčni stavek:
Obstoj najemnega razmerja in namen uporabe nepremičnine nista okoliščini, ki bi lahko vplivali na odločitev o denacionalizaciji, če so za vrnitev nepremičnine izpolnjeni z zakonom določeni pogoji. Prav tako pri denacionalizaciji ne gre za vprašanja varstva dela (66. člen Ustave). Varstvo dela se namreč zagotavlja s predpisi s področja delovnega in socialnega prava. Glede na to, da v denacionalizacijskem postopku najemniki ne morejo uveljavljati pravic iz najemnega razmerja, in glede na to, da okoliščina obstoja najemnega razmerja ne more vplivati na vrnitev podržavljene nepremičnine, udeležba najemnikov v teh postopkih zgolj iz teh razlogov ne more biti relevantna. To pa ne pomeni, da najemnik a priori ne more biti stranka v denacionalizacijskem postopku. Pomeni le, da mora najemnik izkazati, da ima zaradi varstva svojih pravic ali pravnih koristi pravni interes za udeležbo v postopku.
Uporaba zakonskih določb v posameznih primerih sama po sebi ne more biti predmet presoje ustavnosti predpisa. O predlogih za spremembe oziroma dopolnitve zakonodaje Ustavno sodišče ni pristojno odločati. Do spremembe zakonske ureditve v smislu predlogov pobudnika je dejansko tudi prišlo, zato tudi ni več razlogov, s katerimi pobudnik utemeljuje izpodbijanje določb 24. člena ZDen.
Ker Društvo kot pobudnik za trditev, da je določba drugega odstavka 25. člena ZDen protiustavna, ne navaja argumentov, ki jih Ustavno sodišče ne bi bilo upoštevalo že pri prejšnjem odločanju o ustavnosti te določbe, je Ustavno sodišče tudi ta del pobude zavrnilo kot očitno neutemeljen.
Povečana vrednost nepremičnine in zato obstoj terjatve iz naslova vlaganj v nepremičnino nista ovira za vzpostavitev lastninske pravice denacionalizacijskega upravičenca na celi nepremičnini, če si denacionalizacijski upravičenec na podlagi drugega odstavka 25. člena ZDen izbere tako obliko denacionalizacije. Upravičenec do odškodnine iz naslova vlaganj v nepremičnino na podlagi določb ZDen ne pridobi stvarnopravnih upravičenj, temveč obligacijsko terjatev, ki je samostojna pravica.
Odločba o denacionalizaciji nepremičnine z vzpostavitvijo lastninske pravice (po ZDen je to vrnitev v naravi) je le predpogoj za odločanje o zahtevku za povračilo vlaganj v vrnjeno nepremičnino. Morebitna odločitev o zahtevi za denacionalizacijo pred odločitvijo o zahtevi za povračilo vlaganj v vrnjeno nepremičnino pa ne more poseči v pravico do slednje terjatve.
Z navedbami o neenakem pravnem položaju fizičnih in pravnih oseb glede vlaganj v denacionalizirane nepremičnine pobudnik ne navaja argumentov, ki jih Ustavno sodišče ne bi bilo upoštevalo že pri prejšnjem odločanju o ustavnosti sedmega odstavka 25. člena ZDen. Zato je Ustavno sodišče tudi ta del pobude zavrnilo kot očitno neutemeljen.
Ker za izpodbijanje tretjega in četrtega odstavka 26. člena ZDen pobudnik ni izkazal pravnega interesa, je bilo treba pobudo v tem delu zavreči.
Geslo:
Poslovni prostori, najemno razmerje.
Denacionalizacija, položaj stranke v postopku.
Denacionalizacija, najemna razmerja za poslovne prostore.
Denacionalizacija, povečanje vrednosti nepremičnine zaradi vlaganj po podržavljenju.
Denacionalizacija, naknadno odločanje o odškodninah za povečano vrednost nepremičnine.
Denacionalizacija, vlaganja fizičnih in pravnih oseb.
Denacionalizacija, odškodnine za zmanjšano vrednost nepremičnine. Nepristojnost Ustavnega sodišča za odločanje o predlogih za spremembe in dopolnitve zakonodaje.
Ustavno sodišče, nepristojnost za presojo uporabe izpodbijane določbe.
Ustavno sodišče, ponovno odločanje o isti zadevi.
Izkazani pravni interes kot procesni pogoj za začetek postopka pred Ustavnim sodiščem na podlagi pobude.
Krivice, poprava krivic.
Varstvo dela.
Načelo enakosti pred zakonom.
Pravna podlaga:
Ustava, 14., 74. čl.
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 25., 2. odst. 26. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svoji zadevi št. U-I-129/95 z dne 4. 7. 1996, Uradni list RS, št. 44/96 - OdlUS V,108 in št. U-I-326/98 z dne 14. 10. 1998, Uradni list RS, št. 76/98 - OdlUS VII,190.
K obravnavani zadevi sta bili s sklepom Ustavnega sodišča z dne 16. 9. 1999 pridruženi zadevi št. U-I-169/99 in št. U-I-142/99 zaradi skupnega obravnavanja in odločanja.
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Društvo najemnikov poslovnih prostorov Slovenije, Ljubljana in drugi
Datum vloge:
16. 10. 1998
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev
Dokument:
US20126
Dokument v PDF obliki:
U-I-367-98.pdf
148 KB
Prenesite datoteko
U-I-367/98
25. 5. 2000
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude Društva najemnikov poslovnih prostorov Slovenije, Ljubljana, družbe Gozdno gospodarstvo Nazarje, d.d., Nazarje, in Janka ter Vere Drole iz Ljubljane na seji dne 25. maja 2000
s k l e n i l o :
1. Pobude za začetek postopka za oceno ustavnosti prvega, drugega in tretjega odstavka 24. člena, drugega, šestega in sedmega odstavka 25. člena ter prvega odstavka 60. člena Zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91, 56/92 - odl.US, 13/93 - odl.US, 31/93, 24/95 - odl.US, 20/97 - odl.US, 23/97 - odl.US, 65/98, 76/98 - odl.US in 60/99 odl.US) se zavrnejo.
2. Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti tretjega in četrtega odstavka 26. člena istega zakona se zavrže.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pobudnik Društvo najemnikov poslovnih prostorov Slovenije (v nadaljevanju: Društvo) v vlogi z dne 16. 10. 1998 in njeni dopolnitvi z dne 21. 11. 1998 navaja, da izpodbija 24., 25., 26. in 60. člen Zakona o denacionalizaciji (v nadaljevanju: ZDen). Po vsebini pa se navedbe pobudnika nanašajo na ureditev prvega, drugega in tretjega odstavka 24. člena, drugega in šestega odstavka 25. člena, tretjega in četrtega odstavka 26. člena ter prvega odstavka 60. člena ZDen. Svoj pravni interes utemeljuje s statusom Društva in v ta namen med drugim prilaga statut Društva. Društvo izpodbija šesti odstavek 25. člena ZDen še z vlogo z dne 12. 7. 1999 in njeno dopolnitvijo z dne 20. 7. 1999, ki jo je vložilo skupaj s pobudnikoma Jankom in Vero Drole, ki navajata, da najemodajalec (tj. denacionalizacijski upravičenec, ki mu je bila vrnjena nepremičnina), ne priznava njunih vlaganj v nepremičnino. Pobudnik družba Gozdno gospodarstvo Nazarje (v nadaljevanju: GG Nazarje) pa izpodbija šesti in sedmi odstavek 25. člena ZDen.
Navaja, da pravni interes za vložitev pobude izkazuje kot denacionalizacijski zavezanec in oškodovanec zaradi vračanja gozdov, v katere je vložil finančna sredstva za izgradnjo gozdnih cest in ostale infrastrukture.
2. Društvo meni, da so izpodbijane določbe 24. člena ZDen v nasprotju z 2., s 14. in s 66. členom Ustave, ker naj ne bi zagotavljale pravnega varstva že pridobljene najemne ali njej podobne pravice. S spremenjenimi lastniškimi razmerji naj bi najemniki izgubili vse pravice, ker naj bi novi lastniki (denacionalizacijski upravičenci) zahtevali nekajkrat višjo najemnino od prej dogovorjene in ker naj bi ne priznavali vlaganj v obnovo prostorov. Navaja, da se prvi odstavek 24. člena v praksi ne upošteva. Društvo meni, da vsem najemnikom, ki so fizične osebe, stvari v najemu predstavljajo poglavitni vir preživljanja sebe in svoje družine. Večina najemnih razmerij naj bi bila sklenjena za nedoločen čas, kar naj bi pomenilo najmanj do upokojitve najemnika, možno pa naj bi bilo tudi prehajanje najemnega razmerja "iz roda v rod". Zato bi moral tretji odstavek 24. člena ZDen veljati v vseh primerih in ne le v primerih iz drugega odstavka 24. člena. Nedopustno pa naj bi bilo dovoljevati odpovedi najemnih razmerij brez krivdnih razlogov in z odpovednim rokom enega leta. Zaradi zagotavljanja sorazmernosti in načela enakosti naj bi bilo treba v vseh primerih zagotoviti zakonsko določeno dobo (10 let) za uporabo poslovnega prostora.
3. Društvo izpodbija drugi odstavek 25. člena ZDen, ker naj bi bil v nasprotju z 2., s 14. in s 33. členom Ustave. Navaja, da ta določba ne določa natančno obveznosti upravičenca, ki je v denacionalizacijskem postopku pridobil veliko povečano vrednost. Zato naj bi bil upravičenčev položaj privilegiran v primerjavi s položajem najemnika in investitorja. Zaradi spoštovanja lastnine naj bi bilo treba vlaganja vrednotiti pravično in jih povrniti v celoti ne glede na to, kakšen delež povečanja vrednosti pomenijo ta vlaganja v primerjavi s celotno stavbo.
4. Vsi pobudniki izpodbijajo šesti odstavek 25. člena ZDen, ki omogoča izdajo odločbe o denacionalizaciji, ne da bi bilo hkrati odločeno tudi o vračilu vlaganj. Izpodbijana določba naj bi denacionalizacijske upravičence postavljala v privilegiran položaj v primerjavi z najemniki, ki so vlagali v nepremičnino. Ker naj bi ne bil določen noben rok za izdajo dopolnilne odločbe o povračilu vlaganj, ni pričakovati, da bo ta odločba izdana v razumnem roku. V času do izdaje dopolnilne odločbe naj bi obstajala tudi nevarnost prodaje nepremičnin brez bremen, ker vlaganja najemnikov niso zapisana kot breme na nepremičnini. Obstajala naj bi tudi nevarnost, da bi zaradi zavlačevanja pri izdaji dopolnilne odločbe, in s tem možnostjo stečaja ali odtujitve nepremičnine, postala izvršitev odločbe o povračilu vlaganj nemogoča.
Denacionalizacijski upravičenci naj bi tako dobili vrnjeno več, kot jim je bilo vzeto. Izpodbijana določba naj bi bila po mnenju družbe GG Nazarje v nasprotju z 2., s 14. in z 22. členom Ustave, po mnenju Društva in Janka ter Vere Drole pa naj bi bila v nasprotju z 2., s 14., z 22., s 33. in s 74. členom Ustave.
5. Društvo izpodbija tretji in četrti odstavek 26. člena ZDen, ker naj bi bil v nasprotju z 2., s 14. in z 22. členom Ustave. Na podlagi te določbe naj bi bili denacionalizacijski upravičenci še dodatno privilegirani v primerjavi z najemniki, ki naj bi ne mogli dobiti povrnjenih svojih vlaganj. Društvo meni, da obstaja vprašanje finančne možnosti državnega proračuna za obveznosti, ki naj bi izhajale iz te izpodbijane določbe.
6. Prvi odstavek 60. člena ZDen pa Društvo izpodbija, ker naj bi ne omogočal položaja stranke vsem najemnikom, tj. tudi tistim, ki v nepremičnine niso vlagali. Tak položaj naj bi jim šel že zato, ker so najemniki nepremičnine, ki je predmet denacionalizacije. Z neudeležbo v denacionalizacijskih postopkih naj bi bil njihov položaj popolnoma nezaščiten. Določba naj bi bila v nasprotju z 2., s 14. in z 22. členom Ustave, ker naj bi ustvarjala neenakost udeležencev, ki so se slučajno in ne po svoji krivdi znašli v postopku vračanja podržavljenega premoženja. Pravica teh najemnikov naj bi ne bila le pravica, pogojena z vlaganji, temveč tudi s pravico do dela iz 66. člena Ustave.
7. Družba GG Nazarje izpodbija sedmi odstavek 25. člena ZDen, ker naj bi ta določba v nasprotju s 14. členom Ustave postavljala pravne in fizične osebe v neenak položaj glede pravice do povračila njihovih vlaganj. Pobudnica meni, da izvajanje izpodbijanih določb šestega in sedmega odstavka 25. člena ZDen povzroča nepopravljivo gospodarsko škodo in predlaga začasno zadržanje njihovega izvrševanja. Začasno zadržanje izvrševanja šestega odstavka navedenega člena ZDen predlagajo tudi Društvo ter pobudnika Janko in Vera Drole.
8. Državni zbor na pobude Društva ter Janka in Vere Drole ni odgovoril. V odgovoru na pobudo družbe GG Nazarje pa je navedel, da lahko pristojni organ tudi na podlagi Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list SFRJ, št. 47/86, p.b. - v nadaljevanju: ZUP-86) odloči samo o nekaterih zahtevkih in izda delno odločbo, vendar le, če so samo nekateri zahtevki zreli za odločitev (215. člen ZUP-86). To naj bi bilo v skladu z načelom ekonomičnosti postopka, pa tudi z obveznostjo organa, da odločbo izda v predpisanem roku. V zvezi s tem Državni zbor še navaja, da ima stranka v upravnem postopku pravico do posebne pritožbe, če odločba ni izdana v zakonitem roku, v sodnih postopkih pa pravna sredstva, če ni odločeno brez nepotrebnega odlašanja. Tovrstna ureditev v izpodbijani določbi (šesti odstavek 25. člena ZDen) naj torej ne bi mogla pomeniti kršitev načel pravne države. Različna ureditev pravnega položaja denacionalizacijskih upravičencev in zavezancev pa naj bi ne predstavljala kršitve načela enakosti pred zakonom, ker sta denacionalizacijski upravičenec in zavezanec že pojmovno v različnih položajih. V zvezi s pobudo družbe GG Nazarje je podobno mnenje dala tudi Vlada.
B.
9. Ustavno sodišče je vložene pobude zaradi skupnega obravnavanja in odločanja združilo.
10. Kot je Ustavno sodišče že večkrat do sedaj poudarilo v svojih odločbah, temelji ZDen na načelu pravičnosti kot izrazu pravne države. Z denacionalizacijo se tako popravljajo krivice, ki so bile storjene s poseganjem države v lastninske odnose. Krivice naj bi se popravile tako, da se upravičencem vrne podržavljeno premoženje v naravi, le če to ni mogoče, pripada upravičencem odškodnina v obliki nadomestnega premoženja, vrednostnih papirjev ali v denarju. Naslednje - prav tako temeljno - načelo ZDen je, da se s popravljanjem krivic ne sme delati novih. To načelo obsega predvsem varstvo fizičnih oseb, ki so pridobile na podržavljenem premoženju lastninsko pravico, ter varstvo njihovih najemnih, zakupnih in tem podobnih razmerij na takem premoženju. V skladu z navedenimi načeli postane denacionalizacijski upravičenec z odločbo o denacionalizaciji lastnik nepremičnine, vrnitev stvari pa ne vpliva na najemna, zakupna in njim podobna razmerja (prvi odstavek 24. člena ZDen).
11. Pravni položaj najemnikov je zaščiten z najemno pogodbo. Za priznanje položaja stranke v postopku je bistvena okoliščina, ali oseba v tem postopku lahko uveljavlja kakšno svojo pravico ali pravno korist. Položaj stranke v denacionalizacijskih postopkih, ki ga imajo najemniki po določbi prvega odstavka 60. člena ZDen, temelji na okoliščini, da te osebe uveljavljajo svoje pravice iz naslova vlaganj v nepremičnine, ki so predmet denacionalizacije. Morebitno uveljavljanje pravic iz najemnega razmerja pa ni predmet denacionalizacijskega postopka. Tudi določba drugega odstavka 24. člena ZDen, ki določa, da lahko najemna, zakupna in tem podobna razmerja, katerih trajanje je določeno oziroma dogovorjeno za dobo več kot 10 let, trajajo največ še 10 let od dneva pravnomočnosti odločbe o denacionalizaciji, če se upravičenec in najemojemalec ne sporazumeta drugače, ne pomeni, da organ, ki odloča v denacionalizacijskem postopku, odloči tudi o takem najemnem razmerju.
12. Prav tako pri denacionalizaciji ne gre za vprašanja varstva dela (66. člen Ustave). Varstvo dela se namreč zagotavlja s predpisi s področja delovnega in socialnega prava. Obstoj najemnega razmerja in namen uporabe nepremičnine nista okoliščini, ki bi lahko vplivali na odločitev o denacionalizaciji, če so za vrnitev nepremičnine izpolnjeni z zakonom določeni pogoji. Tudi navedbe o hipotetični možnosti kršenja pravic najemnikov s strani novih najemodajalcev v posameznih primerih na odločanje o vrnitvi nepremičnine ne morejo vplivati. To pa ne pomeni, da najemnik a priori ne more biti stranka v denacionalizacijskem postopku.
Pomeni le, da mora najemnik izkazati, da ima zaradi varstva svojih pravic ali pravnih koristi pravni interes za udeležbo v postopku.
13. Glede na to, da v denacionalizacijskem postopku najemniki ne morejo uveljavljati pravic iz najemnega razmerja, in glede na to, da okoliščina obstoja najemnega razmerja ne more vplivati na vrnitev podržavljene nepremičnine, udeležba najemnikov v teh postopkih zgolj iz teh razlogov ne more biti relevantna. Zato je tudi logično, da ZDen osebam, ki svoj pravni interes uveljavljajo le kot najemniki, ne omogoča položaja stranke v teh postopkih.
Navedbe o neskladnosti prvega odstavka 60. člena ZDen z Ustavo so torej očitno neutemeljene.
14. Pobuda Društva v delu, ki se nanaša na izpodbijanje prvega, drugega in tretjega odstavka 24. člena ZDen, po svoji vsebini pomeni predvsem kritiko izvajanja navedenih določb v konkretnih primerih in predlog spremembe oziroma dopolnitve zakonodaje, za kar Ustavno sodišče ni pristojno. Uporaba zakonskih določb v posameznih primerih pa sama po sebi ne more biti predmet presoje ustavnosti predpisa. Do spremembe zakonske ureditve v smislu predlogov pobudnika je dejansko tudi prišlo z Zakonom o dopolnitvah Zakona o poslovnih stavbah in poslovnih prostorih (Uradni list RS, št. 32/2000 - v nadaljevanju: ZPSPP-B). Od uveljavitve ZPSPP-B torej razlogov, s katerimi pobudnik utemeljuje izpodbijanje določb 24. člena ZDen, niti ni več in je zato pobuda v tem delu očitno neutemeljena.
15. Vračanje nepremičnin, katerih vrednost se je po podržavljenju povečala, urejajo določbe 25. člena ZDen. Sledijo splošnemu pravilu, da se nepremičnina, če so podani pogoji za njeno vrnitev, lahko vrne upravičencu ne glede na morebitno povečanje njene vrednosti v času od podržavljenja do odločanja o denacionalizacijskem zahtevku. Upravičenec ima na voljo tri možnosti: da namesto vrnitve v naravi zahteva odškodnino, da zahteva vzpostavitev ustreznega lastninskega deleža ali pa, da zahteva vrnitev nepremičnine v last in posest s tem, da za razliko v vrednosti plača odškodnino (drugi odstavek 25. člena ZDen).
Tistim, ki so vrednost nepremičnine povečali, pa ista zakonska določba zagotavlja odškodnino za njihova vlaganja, s katerimi so povečali vrednost nepremičnine. Na ta način je tem osebam zagotovljena pravica do povrnitve vloženih sredstev.
16. Ustavno sodišče je z odločbo št. U-I-129/95 z dne 4. 7. 1996 (Uradni list RS, št. 44/96 in OdlUS V, 108) že presojalo drugi odstavek 25. člena ZDen in ugotovilo, da ni v neskladju z Ustavo. Ker Društvo kot pobudnik za trditev, da je ta izpodbijana določba ZDen protiustavna, ne navaja argumentov, ki jih Ustavno sodišče ne bi bilo upoštevalo že pri prejšnjem odločanju o ustavnosti te določbe, je Ustavno sodišče tudi ta del pobude zavrnilo kot očitno neutemeljen.
17. Šesti odstavek 25. člena ZDen, ki ga izpodbijajo vsi pobudniki, je bil uveljavljen z novelo ZDen leta 1998 (Uradni list RS, št. 65/98). Nanaša se na primere, v katerih upravičenci kljub povečani vrednosti nepremičnine zahtevajo vrnitev podržavljene nepremičnine v naravi. Izpodbijana določba se glasi: "Če se zavezanec ali najemojemalec in upravičenec ne sporazumejo glede odškodnin, predvidenih v prejšnjih določbah tega člena, lahko upravičenec zahteva, da se mu nepremičnina vrne še pred ugotovijo višine povečane vrednosti. V takem primeru odloči organ, ki vodi postopek, o višini odškodnine, ki se plača za razliko vrednosti, naknadno z dopolnilno odločbo."
18. Pobudniki zmotno menijo, da taka ureditev privilegira denacionalizacijske upravičence v primerjavi z osebami, ki so upravičene do povračila svojih vlaganj. Pri obliki vračanja v naravi denacionalizacijski upravičenec uveljavlja svojo pravico do pridobitve lastninske pravice na nepremičnini. To pridobi s pravnomočnostjo odločbe o denacionalizaciji. Povečana vrednost nepremičnine in zato obstoj terjatve iz naslova vlaganj v nepremičnino pa nista ovira za vzpostavitev lastninske pravice denacionalizacijskega upravičenca na celi nepremičnini, če si denacionalizacijski upravičenec na podlagi drugega odstavka 25. člena ZDen izbere tako obliko denacionalizacije. Upravičenec do odškodnine iz naslova vlaganj v nepremičnino namreč na podlagi določb ZDen ne pridobi stvarnopravnih upravičenj, temveč obligacijsko terjatev.
19. Terjatev iz naslova vlaganj, s katerimi se je povečala vrednost nepremičnine, je torej samostojna pravica. Odločba o denacionalizaciji nepremičnine z vzpostavitvijo lastninske pravice (po ZDen je to vrnitev v naravi) je le predpogoj za odločanje o zahtevku za povračilo vlaganj v vrnjeno nepremičnino. Morebitna odločitev o zahtevi za denacionalizacijo pred odločitvijo o zahtevi za povračilo vlaganj v vrnjeno nepremičnino pa ne more poseči v pravico do slednje terjatve.
20. S tretjim odstavkom 25. člena ZDen je določeno, da rok plačila te odškodnine ne sme biti krajši od 10 let. Zakon v zavarovanje te terjatve ni določil nobenih obremenitev vrnjene nepremičnine in ni določil prepovedi odtujitve z denacionalizacijsko odločbo pridobljene nepremičnine. Hkratnost izdajanja odločb državnih organov pa tudi sicer ni predvidena kot instrument zavarovanja terjatev. Zato tudi ni pomembno, ali pristojni organ o obeh zahtevkih (denacionalizacijskem zahtevku in o zahtevku za povračilo vlaganj) odloči hkrati (morebiti celo z eno odločbo) ali z dvema ločenima odločbama, od katerih je odločba o odškodnini iz naslova vlaganj izdana kasneje.
21. Iz navedenega izhaja, da so navedbe pobudnikov o neskladnosti šestega odstavka 25. člena ZDen z 2., s 14., z 22., s 33. in s 74. členom Ustave očitno neutemeljene.
22. Družba GG Nazarje izpodbija tudi sedmi odstavek 25. člena ZDen, ker naj bi bil v nasprotju z drugim odstavkom 14. člena Ustave. Po tej določbi naj bi bile pravne in fizične osebe, ki so vlagale v nepremičnino, v neenakem pravnem položaju.
23. Tudi to določbo je Ustavno sodišče že presojalo z odločbo št. U-I-326/98 z dne 14. 10. 1998 (Uradni list RS, št. 76/98 in OdlUS VII, 190). Ugotovilo je, da dopolnitve 25. člena ZDen, ki določajo obveznosti oziroma upravičenja do povračil vlaganj v denacionalizirane nepremičnine, niso v neskladju z Ustavo. Po oceni Ustavnega sodišča je imel zakonodajalec za tako ureditev utemeljene razloge in ni ravnal arbitrarno, saj je utemeljeno upošteval, da gre v primerih vlaganj fizičnih oseb za vlaganje zasebnega premoženja v podržavljeno nepremičnino. Z navedbami o neenakem pravnem položaju fizičnih in pravnih oseb glede vlaganj v denacionalizirane nepremičnine pobudnica ne navaja argumentov, ki jih Ustavno sodišče ne bi bilo upoštevalo že pri prejšnjem odločanju o ustavnosti te določbe. Zato je Ustavno sodišče tudi ta del pobude zavrnilo kot očitno neutemeljen.
24. Ker je Ustavno sodišče pobude za oceno ustavnosti šestega in sedmega odstavka 25. člena ZDen zavrnilo kot očitno neutemeljene, ni odločalo o predlogu za začasno zadržanje njihovega izvrševanja.
25. Društvo izpodbija še tretji in četrti odstavek 26. člena ZDen. Izpodbijane določbe se nanašajo na pravice denacionalizacijskih upravičencev v primerih, v katerih se je vrednost nepremičnine po podržavljenju zmanjšala. Iz pobude ni razvidno, v čem naj bi ta določba posegala v pravni položaj najemnikov. Ker za izpodbijanje te določbe Društvo, ki je ustanovljeno z namenom obravnavanja problematike najetih prostorov, ni izkazalo pravnega interesa, je bilo treba pobudo v tem delu zavreči.
C.
26. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi 25. člena in drugega odstavka 26. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - ZUstS) ter šeste alinee 52. člena Poslovnika Ustavnega sodišča Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 49/98) v sestavi: namestnik predsednika dr. Lojze Ude ter sodnice in sodniki dr. Janez Čebulj, dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, Milojka Modrijan, dr. Mirjam Škrk in dr. Dragica Wedam-Lukić. Sklep je sprejelo soglasno.
Namestnik predsednika
dr. Lojze Ude