Up-153/00
Natisni
Opravilna št.:
Up-153/00
Datum odločitve:
11. 7. 2000
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2000:Up.153.00
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. II Ips 238/99 z dne 10. 2. 2000 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 1563/98 z dne 4. 2. 1999 in sodbo Okrožnega sodišča v Kranju št. I P 95/97 z dne 25. 5. 1998
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. II Ips 238/99 z dne 10. 2. 2000 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 1563/98 z dne 4. 2. 1999 in sodbo Okrožnega sodišča v Kranju št. I P 95/97 z dne 25. 5. 1998 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče se v postopku ustavne pritožbe ne more spuščati v presojo materialnopravne pravilnosti izpodbijanih odločitev in v dokazno oceno sodišč. Njegova pristojnost je le ugotavljati, ali ni bila z izpodbijanimi sodbami kršena katera od človekovih pravic. Zgolj dejstvo, da pritožnik s pravnimi sredstvi zoper izpodbijane sodbe ni uspel, še ne pomeni kršitve temeljnih pravic in svoboščin.
Geslo:
Pravica do zasebne lastnine in dedovanja.
Pravna podlaga:
Ustava, 33. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
8. 5. 2000
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US20301
Up-153/00
11. 7. 2000
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. na seji senata dne 11. 7. 2000
s k l e n i l o:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. II Ips 238/99 z dne 10. 2. 2000 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 1563/98 z dne 4. 2. 1999 in sodbo Okrožnega sodišča v Kranju št. I P 95/97 z dne 25. 5. 1998 se ne sprejme.
O b r a z l o ž i t e v
1. Okrožno sodišče je zavrnilo zahtevek ustavne pritožnice na ugotovitev, da je lastnica več nepremičnin v Z. V. in na izročitev teh nepremičnin v neposredno posest. Po mnenju sodišča dedna in ženitna pogodba, na kateri se sklicuje ustavna pritožnica, nista pravna naslova za pridobitev lastninske pravice. Sodbo sodišča prve stopnje sta potrdili tudi Višje in Vrhovno sodišče. Ustavna pritožnica navaja, da so ji s tem sodišča kršila pravico do zasebne lastnine in dedovanja (iz 33. člena Ustave), saj naj bi bili dedna in ženitna pogodba v času sklepanja (7. 10. 1935) veljavni tako po obliki kot po vsebini.
2. Ustavno sodišče se v postopku ustavne pritožbe ne more spuščati v presojo materialnopravne pravilnosti izpodbijanih odločitev in v dokazno oceno sodišč. Ustavno sodišče namreč ni nadaljnja instanca rednega sojenja. Njegova pristojnost je le ugotavljati, ali ni bila z izpodbijanimi sodbami kršena katera od človekovih pravic. Zgolj dejstvo, da pritožnica s pravnimi sredstvi zoper izpodbijane sodbe ni uspela, še ne pomeni kršitve pravice do zasebne lastnine in dedovanja (iz 33. člena Ustave).
Za kršitev teh pravic bi šlo le, če bi sodišče zakon uporabilo tako, da bi mu dalo vsebino, ki bi bila v nasprotju z Ustavo. Za tak primer pa v obravnavani zadevi ne gre. Ustavno sodišče lahko presoja tudi, ali ni morda odločitev tako očitno napačna ali brez brez razumne pravne utemeljitve, da jo je mogoče označiti za arbitrarno. Tega izpodbijanim sodbam ni mogoče očitati.
3. Ker z izpodbijanimi sodbami očitno niso bile kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo.
4. Senat Ustavnega sodišča je ta sklep sprejel na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - ZUstS) in prve alinee 52. člena Poslovnika Ustavnega sodišča RS (Uradni list RS, št. 49/98) v sestavi: predsednik senata dr. Lojze Ude ter člana Franc Testen in dr. Dragica Wedam-Lukić.
Predsednik senata
dr. Lojze Ude