U-I-113/96
Natisni
Opravilna št.:
U-I-113/96
Datum odločitve:
18. 2. 1999
Objavljeno:
OdlUS VIII, 39
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1999:U.I.113.96
Akt:
Zakon o ustanovitvi občin in določitvi njihovih območij (Uradni list RS, št. 60/94 in 69/94) (ZUODNO), 1. ODST. 4. čl.
Izrek:
Postopek za oceno ustavnosti prvega odstavka 4. člena Zakona o ustanovitvi občin in določitvi njihovih območij se ustavi.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče je postopek ustavilo, ker niso izpolnjene predpostavke 47. člena Zakona o Ustavnem sodišču za presojo predpisa, ki je med postopkom prenehal veljati.
Geslo:
Ustavitev postopka zaradi prenehanje veljavnosti predpisa med postopkom.
Pravna podlaga:
Zakon o lokalni samoupravi (ZLS), 99. čl.
Zakon o financiranju občin (ZFO), 46. čl.
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 43., 47. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Pavel Ocepek, Komenda
Datum vloge:
4. 5. 1996
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
ustavitev
Dokument:
US19328
Dokument v PDF obliki:
U-I-113-96.pdf
121 KB
Prenesite datoteko
U-I-113/96
18. 2. 1999
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude Pavla Ocepka iz Komende na seji dne 18. februarja 1999
s k l e n i l o :
Postopek za oceno ustavnosti prvega odstavka 4. člena Zakona o ustanovitvi občin in določitvi njihovih območij (Uradni list RS, št. 60/94 in 69/94) se ustavi.
O b r a z l o ž i t e v
1. Pobudnik je v postopku pred Ustavnim sodiščem trikrat izpodbijal Sklep o uvedbi samoprispevka v denarju na območju Krajevne skupnosti Komenda (Uradni list RS, št. 21/94). Ustavno sodišče je o prvi pobudi odločilo z odločbo št. U-I-245/95 z dne 23. 2 .1995 (OdlUS IV, 18), s katero je ugotovilo, da izpodbijani sklep ni v neskladju z Ustavo in zakonom. Drugo in tretjo pobudo je Ustavno sodišče s sklepoma št. U-I-93/95 z dne 11. 4. 1996 (OdlUS V, 45) in št. U-I-257/96 z dne 21. 11. 1996 (OdlUS V, 160) zavrnilo kot očitno neutemeljeni. Ustavno sodišče pa je štelo pobudnikov predlog za oceno ustavnosti 4. člena Zakona o ustanovitvi občin in o določitvi njihovega območja (v nadaljevanju: ZUODNO), ki ga je podal v svoji drugi pobudi z dne 4. 5. 1995, kot posebno pobudo, in jo sklenilo obravnavati kot samostojno zadevo. Pobudnik meni, da izpodbijana določba podaljšuje obstoj prejšnjih krajevnih skupnosti v nasprotju s 155. členom Ustave. Po njegovem mnenju krajevne skupnosti, ustanovljene v prejšnjih občinah, ne bi smele kot pravne osebe delovati v sistemu lokalne samouprave, financirati gradnje šol in šolskih športnih objektov ter opravljati nalog, ki so z Zakonom o lokalni samoupravi (Uradni list RS, št. 72/93, 6/94 - odl. US, št. 45/94 - odl. US, 57/94, 14/95, 20/95 - odl. US, 63/95 - obvezna razlaga, 9/96 - odl. US, 44/96 - odl. US, 26/97, 70/97 in 74/98 - v nadaljevanju: ZLS) dodeljene občini kot lokalni skupnosti.
Pobudnik ugotavlja, da so prejšnje krajevne skupnosti, katerim je izpodbijana določba sicer podaljšala njihov obstoj, le "fiktivne", in ne bi smele več delovati.
2. Sekretariat Državnega zbora za zakonodajo in pravne zadeve v zvezi s pobudnikovimi navedbami pojasnjuje, da izpodbijana določba ureja le prehodno obdobje do ustanovitve novih krajevnih, vaških in četrtnih skupnosti na podlagi določb ZLS. Na podlagi 120. člena Zakona o lokalnih volitvah (Uradni list RS, št. 72/93, 7/94, 33/94 in 70/95 - v nadaljevanju: ZLV) so morale biti opravljene prve volitve v svete krajevnih, vaških in četrtnih skupnosti v enem letu po uveljavitvi statuta novoustanovljene občine. Izpodbijana ureditev tega prehodnega obdobja je po mnenju nasprotnega udeleženca v skladu z načelom pravne varnosti. Prejšnje krajevne skupnosti so kot družbene pravne osebe v skladu s takratno ureditvijo imele pravico investirati v gospodarsko in negospodarsko infrastrukturo in tako razpolagati z družbenimi sredstvi, ki so jih pridobile iz občinskih proračunov in s samoprispevki. S prehodno ureditvijo naj bi se zavarovale pravice udeležencev v pravnem prometu in uredilo pravno nasledstvo prejšnjih krajevnih skupnosti.
3. Na podlagi določbe 4. člena ZUODNO so krajevne skupnosti, ustanovljene v prejšnjih občinah kot družbenopolitičnih skupnostih, nadaljevale z delom do konstituiranja na prvih volitvah izvoljenih novih svetov vaških, krajevnih ali četrtnih skupnosti oziroma do uveljavitve občinskega statuta, če v občinskem statutu ne bi bila predvidena delitev občine na te skupnosti. Na podlagi 99. člena ZLS so morali občinski sveti sprejeti statute občin do 30. 4. 1995. ZLV je v 120. členu določil, da se morajo opraviti prve volitve v svete krajevnih, vaških in četrtnih skupnosti v enem letu po uveljavitvi statuta občine. Iz navedenih določb je razvidno, da so prejšnje krajevne skupnosti lahko delovale do 30. 4. 1996. Na podlagi drugega odstavka 4. člena ZUODNO so premoženje in delavce obstoječih krajevnih skupnosti prevzele nove vaške, krajevne ali četrtne skupnosti oziroma občina v skladu z občinskim statutom. Za primer, ko določena občina v svojem statutu ni predvidela delitve občine na ožje dele občine, je Zakon o financiranju občin (Uradni list RS, št. 80/94, 45/97 - odl. US in 56/98: ZFO) v 46. členu določil, da se žiro računi krajevnih skupnosti, ki niso predvidene v statutih občin, odpravijo najkasneje do 31. 12. 1995.
4. Izpodbijana določba 4. člena ZUODNO s potekom navedenih rokov ni imela več pravnih učinkov. Z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o ustanovitvi občin ter določitvi njihovih območij (Uradni list RS, št. 56/98 in 75/98: ZUODNO-98) je bila določba 4. člena v celoti spremenjena tako, da določa prenehanje krajevnih skupnosti in ožjih delov občin na območju novih občin, ustanovljenih v letu 1998. Gre za ureditev prenehanja delovanja krajevnih skupnosti, ki so se že konstituirale v skladu z določbami ZLS in ZLV.
5. Ustavno sodišče je pristojno za oceno ustavnosti in zakonitosti veljavnih predpisov. Po določbi 47. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS)
Ustavno sodišče lahko ugotovi, da izpodbijani predpis, ki je med postopkom prenehal veljati, ni bil v skladu z Ustavo in z zakonom, vendar le, če meni, da bi bilo potrebno odpraviti v pobudi zatrjevane posledice neustavnosti oziroma nezakonitosti.
Ustavno sodišče lahko zakonsko določbo le razveljavi, zato ima tudi ob ugotovitvi neskladnosti z Ustavo njegova odločitev v tem primeru le učinek razveljavitve (43. člen ZUstS). Ker je v obravnavani zadevi izpodbijana zakonska določba prenehala veljati, odločitev Ustavnega sodišča o njeni ustavnosti ne bi mogla odpraviti morebitnih v pobudi zatrjevanih posledic (47. člen ZUstS). Zato je Ustavno sodišče nadaljnji postopek za oceno ustavnosti v tej zadevi ustavilo.
6. Ustavno sodišče je ta sklep sprejelo na podlagi 47. člena ZUstS v sestavi: predsednik Franc Testen ter sodnice in sodniki dr. Janez Čebulj, dr. Zvonko Fišer, dr. Miroslava Geč - Korošec, Alojz Janko, Milojka Modrijan, dr. Mirjam Škrk, dr. Lojze Ude in dr. Dragica Wedam - Lukić. Sklep je sprejelo soglasno.
P r e d s e d n i k :
Franc Testen