Up-202/96
Natisni
Opravilna št.:
Up-202/96
Datum odločitve:
25. 2. 1999
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1999:Up.202.96
Akt:
Ustavna pritožba K. T. zoper sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. Psp 181/95 z dne 12. 4. 1996 v zvezi s sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. Ps 1226/94 z dne 8. 6. 1995
Izrek:
Ustavna pritožba K. T. zoper sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani v zvezi s sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče zavrže ustavno pritožbo, če ni izpolnjen procesni pogoj predhodnega izčrpanja vseh pravnih sredstev.
Geslo:
Vojaške pokojnine, akontacija.

Pokojninsko in invalidsko zavarovanje, pravica, urejanje pravic. Pravica do socialne varnosti.
Pravna podlaga:
Ustava, 50. čl.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS), 37. čl.

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev (ZPIZVZ), 14., 23., 24., 35., 69. čl.

Zakon o službi v oboroženih silah (ZSOSI), 397., 399. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 51., 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svojo zadevo št. Up-241/96 z dne 28. 5. 1998 (OdlUS VII,113)
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
12. 7. 1996
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US19352
Up-202/96
25. 2. 1999
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe K. T. iz M., ki ga zastopa B. Z., odvetnica v C. na seji dne 25. februarja 1999
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba K. T. zoper sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. Psp 181/95 z dne 12. 4. 1996 v zvezi s sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. Ps 1226/94 z dne 8. 6. 1995 se zavrže.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnik izpodbija sodbi, s katerima je bil zavrnjen njegov zahtevek za priznanje pravice do izplačila akontacije invalidske pokojnine. Navaja, da je vložil revizijo in tudi pobudo Vrhovnemu državnemu tožilstvu, da to vloži zahtevo za varstvo zakonitosti. Pritožnik meni, da gre v njegovem primeru za situacijo po drugem odstavku 51. člena Zakona o Ustavnem sodišču (ko Ustavno sodišče o ustavni pritožbi lahko izjemoma odloča pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev ), ker je brez dohodkov in s tem sam in njegova žena brez sredstev za preživljanje. Kršitev pravic naj bi bila očitna; nepopravljive posledice zanj že nastajajo zaradi eksistenčne ogroženosti.
2. Pritožnik meni, da mu je z izpodbijanima sodbama kršena pravica do socialne varnosti, osebnega dostojanstva ter enakosti pred zakonom. Pogoje v skladu z določbami Odloka o izplačevanju akontacij vojaških pokojnin (Uradni list RS, št. 4/92 - v nadaljevanju: Odlok) naj bi izpolnjeval, a naj bi sodišči pogoje iz druge alinee prvega odstavka 2. člena tega odloka napačno razlagali. Pritožnik navaja, da je bil do 12. 12. 1990 pomočnik komandanta 31. korpusa za civilni sektor v Mariboru, od navedenega dne dalje pa naj bi bil na razpolago, ker je bila funkcija pomočnika komandanta za civilni sektor v vseh korpusih na teritoriju bivše SFRJ ukinjena in ni opravljal nobene operativne funkcije. Sodišče naj bi se s temi njegovimi trditvami sploh ne ukvarjalo. Postopek za invalidsko upokojitev je začel 20. 8. 1991. Potrebno naj bi bilo upoštevati, da se je o njegovem položaju odločalo v času, ko so vojaške strukture razpadale in je zato postopek tekel bistveno dlje in drugače, kot bi sicer. Ustavnemu sodišču predlaga, naj izpodbijani odločbi spremeni in samo odloči o zahtevku tako, da mu ugodi, podredno pa, da izpodbijani odločbi razveljavi in zadevo vrne Delovnemu in socialnemu sodišču v ponovno presojo.
B.
3. Po določbi prvega odstavka 51. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS) se ustavna pritožba lahko vloži šele, ko so izčrpana vsa pravna sredstva.
Pritožnik je v ustavni pritožbi navedel, da je zoper izpodbijano pravnomočno sodbo vložil revizijo (21. člen v zvezi s 37. členom Zakona o delovnih in socialnih sodiščih, Uradni list RS, št. 19/94), o kateri pa v času vložitve te ustavne pritožbe (oziroma do dne 11. 7. 1996) sodišče še ni zavzelo stališča.
4. Pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev lahko Ustavno sodišče izjemoma odloča o ustavni pritožbi, če sta izpolnjena dva kumulativno predpisana pogoja: da je zatrjevana kršitev očitna in da bi z izvršitvijo posamičnega akta nastale za pritožnika nepopravljive posledice (drugi odstavek 51. člena ZUstS).
5. V primeru pritožnika je bilo sporno, ali je do 18. 10. 1991 izpolnil pogoje za priznanje pravice do invalidske pokojnine po predpisih o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev. V sodnem postopku je bilo ugotovljeno, da je Višja vojaška zdravniška komisija dne 9. 6. 1992 izdala ugotovitev, oceno in mnenje, da je pritožnik zaradi bolezni trajno nesposoben za aktivno vojaško službo. Aktivne vojaške službe je bil razrešen z dnem 30. 9. 1992.
6. Po 23. členu Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev (Uradni list SFRJ, št. 7/85 - v nadaljevanju: ZPIZVZ) je podlaga za pridobitev pravic iz invalidskega zavarovanja tudi invalidnost. Vojaški zavarovanec, pri katerem nastane invalidnost, pridobi pravico do invalidske pokojnine (35. člen ZPIZVZ). Kdaj nastane invalidnost določa 24. člen ZPIZVZ: ko vojaškemu zavarovancu preneha služba zaradi ugotovljene trajne nezmožnosti za aktivno vojaško službo. Po 69. členu pripada pokojnina upravičencu od dneva, ko so izpolnjeni pogoji za pridobitev pravice do pokojnine. Delovno in socialno sodišče v Ljubljani je obširno obrazložilo, zakaj da je pritožnik pogoje za priznanje invalidske pokojnine po vojaških predpisih izpolnil šele s prenehanjem aktivne vojaške službe - in torej po 18. 10. 1991.
7. Kot je Ustavno sodišče že večkrat navedlo, je Odlok za nekatere vojaške zavarovance datum uveljavitve 18. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine (Uradni list RS, št. 1/91-I z dne 25.6.1991 - v nadaljevanju: UZITUL) pomaknil na 18. 10. 1991, s tem da zanje tudi ne zahteva izdane odločbe o odmeri pokojnine v tem roku, ampak le, da so vložili zahtevek in izpolnili pogoje za priznanje pravice do pokojnine po predpisih o PIZVZ. Odlok kot pogoj za priznanje pravice do akontacije določa torej le izpolnitev pogojev za priznanje pravice do pokojnine, ne pa tudi že pridobitev pravice do pokojnine.
8. V zadevi št. Up-241/96 (OdlUS VII,113) je Ustavno sodišče že navedlo, da Invalidnost ni pogoj1 za pridobitev pravic, ampak je zavarovani primer, z nastankom katerega je podana podlaga za uveljavljanje pravic iz invalidskega zavarovanja. ZPIZVZ invalidnosti niti ne navaja kot pogoj, ampak kot podlago za pridobitev pravic. Izpolnitev pogojev za priznanje (pridobitev) pravic iz invalidskega in pokojninskega zavarovanja ne pomeni nujno tudi istočasnega pričetka uživanja teh pravic. Tudi po ZPIZVZ je temeljni pogoj za uveljavitev pravic prenehanje zavarovanja. Pravice iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja pridobi vojaški zavarovanec, ki je ob prenehanju zavarovanja izpolnjeval pogoje za pridobitev pravic (14. člen ZPIZVZ). V primeru starostnih (in predčasnih) upokojencev se upošteva, da morajo do 18. 10. 1991 izpolniti predpisane pogoje - leta starosti oziroma pokojninsko dobo - ne glede na to, od kdaj jim pravica pripada oziroma kdaj jim je bila odmerjena, torej ne glede na to, kdaj jim je prenehalo zavarovanje. Pri invalidskih upokojencih pa definicija invalidnosti po ZPIZVZ pomeni, da se pokrivata datum nastanka invalidnosti in datum prenehanja aktivne vojaške službe - s tem pa tudi datum prenehanja zavarovanja. ZPIZVZ določa trenutek nastanka invalidnosti kot zakonsko fikcijo. Določi, kdaj se šteje, da na podlagi ugotovljene trajne nezmožnosti za aktivno vojaško službo zaradi bolezni ali poškodb nastanejo pravne posledice iz naslova zavarovanja za primer invalidnosti.
9. V zadevi, navedeni v prejšnji točki, je Ustavno sodišče ugotovilo, da v primeru invalidskih upokojencev po ZPIZVZ le ustrezno široka razlaga Odloka zagotavlja njihov enak položaj z drugimi vojaškimi zavarovanci, ki so bili pri priznanju pravice do akontacije vojaške pokojnine v primerljivem dejanskem in pravnem položaju (starostni upokojenci). Tudi pri vojaških zavarovancih je bistveni pogoj za priznanje pravice do vojaške invalidske pokojnine ugotovitev o trajni nezmožnosti za aktivno vojaško službo kot posledici bolezni ali poškodb2. Šteti je torej, da je zadoščeno z Odlokom določenemu pogoju - "izpolnitev pogojev za priznanje pravice do pokojnine" - tudi, kolikor je bila do 18. 10. 1991 po pristojnem organu ugotovljena posameznikova nesposobnost za aktivno vojaško službo. V tem smislu je treba razumeti tudi uporabo predpisov o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev. Ti so sicer res predvidevali, da nastane invalidnost šele z dnem, ko vojaškemu zavarovancu preneha služba zaradi ugotovljene trajne nezmožnosti za aktivno vojaško službo. Tako razumevanje pa bi pomenilo, da tisti vojaški zavarovanci, ki so v obdobju od 18. 7. 1991 do 18. 10. 1991 sicer izpolnili vse pogoje za priznanje invalidnosti, kot datum prenehanja aktivne vojaške službe pa je v odločbi naveden poznejši datum, ne bi prišli v poštev kot upravičenci do akontacije vojaške pokojnine. Zakon o službi v oboroženih silah je namreč določal, da se tistim aktivnim vojaškim osebam, ki jim služba preneha zaradi trajne nesposobnosti za aktivno vojaško službo, akt o prenehanju službe izda v roku največ treh mesecev od dneva, ko nastane razlog za prenehanje službe (drugi odstavek 397. člena ZSOS). Po določbi prvega in drugega odstavka 399. člena ZSOS pa je aktivni vojaški osebi, za katero je bil izdan akt o prenehanju službe, prenehala služba z razrešitvijo - v primeru prenehanja službe zaradi trajne nesposobnosti se je aktivna vojaška oseba razrešila po preteku treh mesecev od dneva vročitve akta o razrešitvi. Glede na tak postopek prenehanja vojaške službe bi praviloma za vse take invalidske upokojence veljal datum razrešitve - s tem pa tudi datum nastanka invalidnosti - po 18. 10. 1991. Ob taki razlagi zakona pa bi se ti zavarovanci znašli v neenakem položaju z vsemi drugimi vojaškimi zavarovanci, za katere ni bil relevanten datum izdaje odločbe o odmeri pokojnine, ampak izpolnitev dejanskih pogojev za priznanje pravice do pokojnine.
10. Pritožnikov primer je drugačen. Pritožnik do 18. 10. 1991 še ni izpolnil pogojev za invalidsko upokojitev, in to niti po stališču rednih sodišč (ko naj bi ga izponil z razrešitvijo od aktivne vojaške službe z dnem 30. 9. 1992) niti po stališču Ustavnega sodišča (ko je bil dne 9. 6. 1992 na Višji vojaški zdravniški komisiji spoznan za trajno nesposobnega za aktivno vojaško službo). Zatrjevana dolgotrajnost postopka na sprejeto stališče ne more vplivati, saj morebitnih kršitev pravic v drugem postopku in ne v postopku, iz katerega izhajajo z ustavno pritožbo izpodbijane sodbe, v tem postopku ustavne pritožbe ni mogoče upoštevati.
11. Po navedenem v pritožnikovem primeru z izpodbijanimi odločbami ni bila kršena pravica do enakosti pred zakonom niti pravica do socialne varnosti. Je v povsem enakem položaju kot vsi tisti nekdanji vojaški zavarovanci, ki ne izpolnjujejo (niso izpolnili) pogojev, predpisanih za pridobitev specifične pravice do akontacije vojaške pokojnine. Ne Odlok ne na njegovi podlagi sprejete izpodbijane odločbe pritožniku ne jemljejo njegovih pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, priznanih pri pristojnem nosilcu zavarovanja v drugi državi. V času do ustrezne zakonske ureditve pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja bivših vojaških zavarovancev je moralo biti tudi pritožniku zagotovljeno uživanje enakih pravic do socialne pomoči oziroma drugih oblik zagotavljanja socialne varnosti v smislu 50. člena Ustave kot drugim državljanom, katerih pravni in dejanski položaj je enak ali v bistvenih elementih podoben njegovemu. Glede na to pritožnik tudi ni izkazal, da bi zanj z izvršitvijo izpodbijanih sodb nastale nepopravljive posledice.
12. Ker pogoja iz drugega odstavka 51. člena ZUstS za obravnavanje ustavne pritožbe pred izčrpanje izrednih pravnih sredstev nista izpolnjena, Ustavno sodišče vložene ustavne pritožbe na tej podlagi ni moglo sprejeti v obravnavo.
C.
13. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču v sestavi: predsednica Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko.
Opombe:
1V 26. členu ZPIZ je sicer invalidnost navedena kot eden od pogojev z pridobitev pravic, čeprav bi jih bilo točneje imenovati "zavarovane primere, katerih predhoden nastanek pogojuje določeno pravico iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja" (Jože Kuhelj, uvodna pojasnila ZPIZ, ČZ Uradni list, Ljubljana, 1996). 2ZPIZ v 27. členu določa, da je invalidnost podana, če nastane pri zavarovancu zmanjšanje ali izguba delovne zmožnosti ... .
Predsednica senata:
Milojka Modrijan