Up-168/97
Natisni
Opravilna št.:
Up-168/97
Datum odločitve:
15. 4. 1998
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1998:Up.168.97
Akt:
Ustavna pritožba D. F. zoper sklepa Vrhovnega sodišča št. U-190/97 z dne 27.2.1997 in št. Up-3/97 z dne 8.5.1997
Izrek:
Ustavna pritožba D. F. zoper sklepa Vrhovnega sodišča se ne sprejme v obravnavo.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče ne sprejme ustavne pritožbe v obravnavo, če s konkretnim posamičnim aktom očitno ni bila kršena zatrjevana ustavna pravica.
Geslo:
Pravica do sodnega varstva.

Pravica do sojenja brez nepotrebnega odlašanja.
Pravna podlaga:
Ustava, 23. čl.

Zakon o upravnih sporih (ZUS), 19. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
27. 5. 1997
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US18897
Up-168/97
15.4.1998
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe D. F. iz L., ki ga zastopa S. M., odvetnik iz L. na seji senata dne 15. aprila 1998
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba D. F. zoper sklepa Vrhovnega sodišča št. U-190/97 z dne 27.2.1997 in št. Up-3/97 z dne 8.5.1997 se ne sprejme v obravnavo.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnik navaja, da mu je bila z odločbo Zavoda za socialno zavarovanje vojaških zavarovancev v Beogradu v letu 1986 priznana invalidska pokojnina, ki jo je navedeni zavod tudi izplačeval. Po stališču pritožnika naj bi Slovenija z osamosvojitvijo prevzela vse pravice in dolžnosti, ki so bile z nekdanjo zvezno in nekdanjo republiško ustavo prenešene na organe in organizacije SFRJ. Zato naj bi z 8.10.1991 za izvrševanje odločbe o upokojitvi postala pristojna Republika Slovenija oziroma v njenem imenu Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje.
2. Po navedbah pritožnika ZPIZ svoje obveznosti za januar 1997 ni izvršil, s čimer naj bi bil kršil 10. člen Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev. Zaradi tega naj bi bili izpolnjeni pogoji za vložitev tožbe po prvem odstavku 6. člena Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Pritožnik naj bi bil tako tožbo vložil 7.2.1997, Vrhovno sodišče pa naj o njej še ne bi bilo meritorno odločilo. Predlaga, da Ustavno sodišče ugotovi kršitev pravice do odločanja v razumnem roku (6. člen EKČP) oziroma smiselno do odločanja brez nepotrebnega odlašanja (23. člen Ustave) s strani Vrhovnega sodišča, da odpravi sklep Vrhovnega sodišča št. U-190/97 z dne 27.2.1997 ter da naloži ZPIZ izplačilo zapadle pokojnine za januar 1997 in mu dosodi denarno odškodnino zaradi kršitve ustavnih pravic.
3. Zoper sklep Vrhovnega sodišča št. U-190/97 se je pritožnik pritožil, vendar je bila njegova pritožba kot nedovoljena zavržena s sklepom Vrhovnega sodišča št. Up-3/97 z dne 8.5.1997. Ker je po mnenju pritožnika tak sklep očitno nezakonit in v nasprotju s 6. in 13. členom EKČP, je vložil posebno ustavno pritožbo tudi zoper ta sklep. Sodišče je obe ustavni pritožbi združilo zaradi enotnega obravnavanja.
B.
4. V obravnavani zadevi očitno ne gre za kršitev zatrjevane pravice do sodnega varstva oziroma pravice do sojenja v razumnem roku. Izpodbijana sklepa Vrhovnega sodišča pritožniku pravice do sodnega varstva njegovih pravic namreč ne jemljeta. Vrhovno sodišče je le pravilno odločilo, da sodnega varstva pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja po pravnem redu Republike Slovenije ni mogoče uveljavljati v upravnem sporu, temveč v postopku pred delovnim in socialnim sodiščem. S tako odločitvijo pa pravica do sodnega varstva iz 23. člena Ustave ni in ne more biti kršena.
5. Kolikor pritožnik uveljavlja kršitev pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja, pa so že njegove navedbe same s seboj v nasprotju. Pritožnik namreč navaja, da o njegovi tožbi z dne 7.2.1997 Vrhovno sodišče še ni odločilo - ob tem, da izpodbija ravno sklep, s katerim je bilo o tej tožbi odločeno. Glede na to, da je Vrhovno sodišče o tožbi z dne 7.2.1997 odločilo 27.2.1997, očitno tudi ne gre za kršitev pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja. Kolikor pa pritožnik uveljavlja to kršitev zato, ker meni, da bi moralo Vrhovno sodišče meritorno ugoditi njegovemu zahtevku, pa je tako stališče neutemeljeno, saj za tovrstne zahtevke Vrhovno sodišče ni stvarno pristojno.
6. Iz razlogov, navedenih v 4. točki te obrazložitve, pravica do sodnega varstva pritožniku ni bila kršena niti s sklepom Vrhovnega sodišča št. Up-3/97 z dne 8.5.1997. V čem pa naj bi bila napačna uporaba prvega odstavka 19. člena Zakona o upravnih sporih, pritožnik ne utemelji.
7. Ker torej z izpodbijanima sklepoma Vrhovnega sodišča očitno ni bila kršena zatrjevana ustavna pravica, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
13. Senat Ustavnega sodišča je ta sklep sprejel na podlagi 1. alinee drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednik senata dr. Tone Jerovšek ter člana mag. Matevž Krivic in dr. Lovro Šturm.
Predsednik senata:
dr. Tone Jerovšek