Up-293/98
Natisni
Opravilna št.:
Up-293/98
Datum odločitve:
1. 12. 1998
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1998:Up.293.98
Akt:
Ustavna pritožba B. T. zoper sklep Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 296/98 z dne 2.9.1998 in sklep Okrožnega sodišča v Kopru št.Ks 325/98 z dne 22.9.1998 v zvezi s sklepom preiskovalnega sodnika Okrožnega sodišča v Kopru št. Kpd 620/98 z dne 31.8.1998
Izrek:
Ustavna pritožba B. T. zoper sklep Okrožnega sodišča v Kopru in sklep Okrožnega sodišča v Kopru v zvezi s sklepom preiskovalnega sodnika Okrožnega sodišča v Kopru se ne sprejme v obravnavo.
Evidenčni stavek:
Z izpodbijanimi sodnimi sklepi očitno ni bila kršena pritožnikova ustavna pravica do osebne svobode. Iz obrazložitve izpodbijanih sklepov je razvidno, da sta preiskovalni sodnik in izvenobravnavni senat sodišča utemeljenost suma storitve kaznivih dejanj, zaradi katerih je bil zoper pritožnika zahtevan ekstradicijski pripor, kot tudi obstoj pripornega razloga begosumnosti, ugotavljala na podlagi konkretnih ugotovitev v zvezi z zahtevo in okoliščinami na strani pritožnika. Iz obrazložitev sklepov izhaja, da je nevarnost bega pritožnika tolikšna, da opravičuje poseg v njegovo osebno svobodo.
Geslo:
Pravica do osebne svobode.

Zakon o kazenskem postopku, ekstradicijski pripor.

Pripor, priporni razlog begosumnosti.
Pravna podlaga:
Ustava, 19., 20. čl.

Evropska konvencija o izročitvi (EKI), 16. čl.

Zakon o kazenskem postopku (ZKP), 201., 524. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
23. 10. 1998
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US19198
Up-293/98
1.12.1998
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku preizkusa ustavne pritožbe B. T., v priporu, ki ga zastopa I. V., odvetnik v L. na seji senata dne 1. decembra 1998
s k l e n i l o:
Ustavna pritožba B. T. zoper sklep Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 296/98 z dne 2.9.1998 in sklep Okrožnega sodišča v Kopru št.Ks 325/98 z dne 22.9.1998 v zvezi s sklepom preiskovalnega sodnika Okrožnega sodišča v Kopru št. Kpd 620/98 z dne 31.8.1998 se ne sprejme v obravnavo.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnik je 22.10.1998 vložil ustavno pritožbo zoper zgoraj navedene sodne sklepe, s katerimi je bil zoper njega odrejen pripor iz razloga begosumnosti po 1. točki drugega odstavka 201. člena Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94, 25/96 - odločba US in 5/98 - odločba US; v nadaljevanju: ZKP).
V ustavni pritožbi navaja, da naj bi mu bila z navedenimi sodnimi odločbami kršena pravica do osebne svobode, ker naj bi sodišče z odreditvijo pripora kršilo prvi odstavek 20. člena Ustave. V zvezi s tem navaja, da naj bi bil zoper njega uveden začasen pripor po 16. členu Evropske konvencije o izročitvi (Uradni list RS, mednarodne pogodbe, št. 22/94 - v nadaljevanju: EKI) na zaprosilo M. V skladu s to konvencijo pa naj bi pristojni organi zaprošene pogodbenice odločali o priporu v skladu s svojim pravom. Pritožnik zavrača obstoj pripornega razloga begosumnosti in navaja, da naj bi imel kot tujec prijavljeno začasno prebivališče v L., na naslovu K. 8, pri tem pa naj bi se lahko prosto gibal po Sloveniji, še toliko bolj, ker naj bi sodeloval s kriminalisti UNZ Murska Sobota in jim pomagal pri razkrivanju določenih kaznivih dejanj. Tako naj bi se tudi po nalogu kriminalistov gibal po območju cele Slovenije, tudi v K. Tam naj sicer ne bi imel prijavljenega začasnega prebivališča, vendar pa po mnenju pritožnika iz te okoliščine še ni mogoče sklepati, da so podani razlogi za begosumnost.
Pritožnik meni, da naj dejansko ne bi imel kam pobegniti, saj naj bi ves čas živel le pri izvenzakonski partnerici in to ali v njeni hiši v L. ali v njenem stanovanju v K., kjer naj bi bil tudi prijet. Poleg tega pritožnik navaja, da izpodbijani sklepi ne vsebujejo nobene obrazložitve obstoja utemeljenega suma, da naj bi storil očitana mu kazniva dejanja. Meni tudi, da je sodišče kršilo EKI, ker naj ne bi upoštevalo četrtega odstavka 16. člena konvencije, po katerem naj bi bilo treba obdolženca po poteku 18. dni od odreditve pripora izpustiti, če v tem času ni sprejeta prošnja za izročitev skupaj z dokumenti, določenimi v 12. členu EKI. Po zatrjevanju pritožnika naj ti dokumenti ne bi bili poslani v roku, pa še potem, ko so bili poslani, naj ne bi bili v skladu z 2.a točko 12. člena (v izvirniku ali overjeni kopiji) in 23. členom EKI (v slovenskem jeziku). Zato bi ga po mnenju pritožnika sodišče moralo izpustiti na prostost. Z zavrnitvijo pritožbe pa naj bi navedena določila Ustave, ZKP in EKI kršil tudi izvenobravnavni senat sodišča.
2. Pritožnik predlaga, da Ustavno sodišče izpodbijane sklepe razveljavi in pripor zoper njega odpravi.
3. S sklepom št. Kpd 620/98 z dne 31.8.1998 je preiskovalni sodnik Okrožnega sodišča v Kopru zoper pritožnika odredil pripor iz pripornega razloga begosumnosti po 1. točki drugega odstavka 201. člena ZKP. V obrazložitvi sklepa navaja, da je iz dopisa UNZ Koper in kopije dopisa I. B. razvidno, da je tožilstvo v Z., M. dne 5.1.1998 izdalo tiralico oziroma priporni nalog zoper pritožnika, ker naj bi storil kaznivo dejanje prepovedanega prehoda čez državno mejo, tatvine in poneverbe, pri čemer naj bi proti plačilu poleti 1997 vsaj sedemkrat ilegalno sprovajal osebe preko meje iz M. v Slovenijo. Obstoj pripornega razloga begosumnosti pa preiskovalni sodnik obrazloži s sledečimi okoliščinami: - po lastni izjavi že leto dni živi v Sloveniji in sodeluje s policisti; - do 18.8.1998 ni bil nikjer prijavljen, takrat pa naj bi mu izdali potrdilo o prijavi tujčevega začasnega prebivališča na naslovu K. 8, L.; - pri tem pa naj bi se pritožnik po lastni izjavi že od aprila nahajal v K., kjer ni bil prijavljen; - sam izjavlja, da je bil na M. že obsojen in bi moral prestati 22 mesecev dolgo zaporno kazen, kar naj bi bil tudi razlog, da je iz M. pobegnil.
4. Izvenobravnavni senat Okrožnega sodišča v Kopru je s sklepom št. Ks 296/98 z dne 2.9.1998 zavrnil pritožbo obdolženčevega zagovornika zoper sklep o odreditvi pripora. Senat ugotavlja, da je za to fazo postopka podana zadostna stopnja utemeljenega suma, da je obdolženec storil kazniva dejanja, kot so navedena v dopisu UNZ - predlogu za ekstradicijski pripor. Ob tem senat podobno kot preiskovalni sodnik pojasnjuje, kateri podatki so razvidni iz navedenega dopisa, in dodatno navede relevantne člene Kazenskega zakonika M., ki določajo kazniva dejanja, očitana obdolžencu. Senat še dodaja, da je preiskovalni sodnik podrobno obrazložil obstoj pripornega razloga begosumnosti, ki je tudi po oceni senata vsekakor podan.
5. S sklepom št. Ks 325/98 z dne 22.9.1998 je izvenobravnavni senat Okrožnega sodišča v Kopru zavrnil pritožbo obdolženca zoper sklep o odreditvi pripora. Senat enako kot v sklepu št. Ks 296/98 ugotavlja, da je podana zadostna stopnja utemeljenega suma, da je obdolženi storil kazniva dejanja, navedena v dopisu UNZ. Pri tem pa dodaja, da obstoj utemeljenega suma potrjujejo tudi navedbe pritožnika, da v Sloveniji pozna vsako mesto, kjer prek državne meje ilegalno vodijo ljudi, kakor tudi, da ve kdo se s tem ukvarja in kdo so šefi. Tudi priporni razlog begosumnosti je po mnenju senata vsekakor podan. Pri tem senat navede in ovrednoti okoliščine, ki jih je ugotovil preiskovalni sodnik.
B.
6. Ustavno sodišče je vpogledalo spis Okrožnega sodišča v Kopru št. II Pom-i 104/98.
7. Glede na vsebino navedb v obravnavani ustavni pritožbi je treba na prvem mestu poudariti, da je ustavna pritožba poseben institut varovanja človekovih pravic in svoboščin in je v sistemu sodnega varstva namenjena izjemni obravnavi sodnih odločb, zato jo je tudi mogoče vložiti šele po izčrpanju vseh pravnih sredstev (V. poglavje Zakona o Ustavnem sodišču; Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS). Ustavno sodišče ni instančno sodišče, ki bi presojalo, ali je sodišče pri izdaji izpodbijane odločbe pravilno ugotovilo dejansko stanje in pravilno uporabilo materialno in procesno pravo (tudi materialne in procesne določbe konvencij). Ta presoja je zaupana sodiščem splošne pristojnosti, ki sodijo v skladu z Ustavo, zakoni in mednarodnimi pogodbami. Ustavno sodišče pa lahko opravlja le nadzor nad odločanjem sodišč z ustavnega vidika in v tem okviru ugotavlja, ali ni morda sodišče splošne pristojnosti z odločbo, izpodbijano v ustavni pritožbi, nedovoljeno poseglo v ustavno pravico posameznika. Ob tem je potrebno ugotoviti, da je pritožnik zoper izpodbijane sklepe vložil tudi zahtevo za varstvo zakonitosti. Vrhovno sodišče je zahtevo dne 2.11.1998 s sodbo št. I Ips 227/98 in I Ips 228/98 zavrnilo, v sodbi pa se je izčrpno ukvarjalo ravno z navedbami pritožnika o napačni uporabi določb Ustave, ZKP in EKI.
8. EKI ureja predajo oseb proti katerim pristojni organi pogodbenice prosilke (države članice Sveta Evrope) vodijo postopek za kaznivo dejanje ali za katerimi so omenjeni organi razpisali tiralico, da bi jih lahko obsodili ali priprli. V prvem odstavku 16. člena EKI določa, da lahko v nujnem primeru pristojni organi pogodbenice prosilke zaprosijo tudi za začasen pripor iskane osebe. O zaprosilu morajo pristojni organi zaprošene pogodbenice odločiti v skladu s svojim pravom. Po četrtem odstavku istega člena se sme t.i. ekstradicijski pripor odpraviti, če zaprošena stran v 18 dneh od odreditve pripora ni prejela prošnje za izročitev in dokumentov, navedenih v Konvenciji. V nobenem primeru pa ne sme preteči več kot 40 dni od dneva odreditve pripora.
9. V Republiki Sloveniji je postopek za izročitev obdolžencev in obsojencev podrobno urejen v XXXI. poglavju ZKP. Ekstradicijski pripor ureja 524. člen navedenega zakona, ki v tretjem odstavku določa, da izda preiskovalni sodnik nalog, da se tujec pripre le v primeru, če so podani razlogi za pripor iz 201. člena ZKP. Ker gre pri priporu za odvzem prostosti in s tem za poseg v pravico do osebne svobode, pa temeljne pogoje za odreditev in roke trajanja pripora določa že Ustava v 20. členu.
10. Po določbi drugega odstavka 19. člena Ustave se nikomur ne sme vzeti prostosti, razen v primerih in po postopku, ki ga določa zakon. Po določbi prvega odstavka 20. člena Ustave se sme oseba, za katero obstaja utemeljen sum, da je storila kaznivo dejanje, pripreti samo na podlagi odločbe sodišča, kadar je to neogibno potrebno za potek kazenskega postopka ali za varnost ljudi. Pripor je mogoče odrediti le ob izpolnjenih pogojih, določenih v Ustavi in zakonu. ZKP določa v 1. točki drugega odstavka 201. člena, da se sme pripor odrediti, če se oseba skriva, če ni mogoče ugotoviti njene istovetnosti ali če so druge okoliščine, ki kažejo na nevarnost, da bi pobegnila.
11. Ustavno sodišče je v svojih odločbah in sklepih, s katerimi je odločalo o ustavnih pritožbah, do sedaj že večkrat opredelilo merila, po katerih so sodišča dolžna presojati obstoj utemeljenega suma in pripornega razloga begosumnosti, da zadostijo zahtevam iz Ustave in zakona. Obstoj utemeljenega suma, da je določena oseba storila kaznivo dejanje, kot osnovnega pogoja za odreditev pripora pomeni, da mora v obravnavanem primeru obstajati visoka stopnja konkretne in specifične verjetnosti, da je ta oseba storila določeno kaznivo dejanje. Ustavni pojem "neogibne potrebnosti za potek kazenskega postopka", ki je zakonsko razdelan v pripornem razlogu begosumnosti, pa se nanaša na zagotovitev obdolženčeve prisotnosti v kazenskem postopku, brez katere postopka ni mogoče izvesti. Vendar pa je že iz same določbe 1. točke drugega odstavka 201. člena ZKP razvidno, da mora biti begosumnost, še posebno, ko je utemeljena z nevarnostjo bega, izkazana z realno nevarnostjo. Nanjo je mogoče sklepati na podlagi konkretno izkazanih okoliščin, med katere, poleg teže kaznivega dejanja in morebitne pričakovane visoke kazni, med drugim sodijo okoliščine, ki zadevajo značaj osebe, njen domicil ter družinske in vse druge vezi z domačim in tujim okoljem, v katerega bi se pritožnik lahko umaknil (ali se je že umaknil) pred kazenskim pregonom.
12. Glede na tako opredeljena merila presoje Ustavno sodišče ugotavlja, da z izpodbijanimi sodnimi sklepi očitno ni bila kršena pritožnikova ustavna pravica do osebne svobode. Iz obrazložitve izpodbijanih sklepov je razvidno, da sta preiskovalni sodnik in izvenobravnavni senat sodišča utemeljenost suma storitve kaznivih dejanj, zaradi katerih je bil zoper pritožnika zahtevan ekstradicijski pripor, kot tudi obstoj pripornega razloga begosumnosti, ugotavljala na podlagi konkretnih ugotovitev v zvezi z zahtevo in okoliščinami na strani pritožnika. Iz obrazložitev sklepov izhaja, da je nevarnost bega pritožnika tolikšna, da opravičuje poseg v njegovo osebno svobodo.
13. Ker je Ustavno sodišče ugotovilo, da z izpodbijanimi sodnimi sklepi očitno ni bila kršena pritožnikova ustavna pravica do osebne svobode, ustavne pritožbe ni sprejelo.
C.
14. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica dr. Mirjam Škrk ter člana, sodnica in sodnik dr. Miroslava Geč - Korošec in dr. Lojze Ude.
Predsednica senata
dr. Mirjam Škrk