Up-234/98
Natisni
Opravilna št.:
Up-234/98
Datum odločitve:
25. 3. 1999
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1999:Up.234.98
Akt:
Ustavna pritožba I. P. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št.VIII Ips 84/98 z dne 9. 6. 1998 v zvezi s sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Psp 103/97 z dne 18. 12. 1997 in sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. Ps 1258/95 z dne 2. 4. 1997
Izrek:
Ustavna pritožba I. P. zoper sodbo Vrhovnega sodišča v zvezi s sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča in sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče ne sprejme ustavne pritožbe, če v konkretni zadevi očitno ne gre za kršitev ustavnih pravic.
Geslo:
Enako varstvo pravic.
Pravna podlaga:
Ustava, 22. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 50., 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svojo zadevo št. Up-103/97 z dne 26. 2. 1998.
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
3. 8. 1998
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US19406
Up-234/98
25.3.1999
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe I. P. iz C., R. S. na seji senata dne 25. 3. 1999
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba I. P. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št.VIII Ips 84/98 z dne 9. 6. 1998 v zvezi s sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Psp 103/97 z dne 18. 12. 1997 in sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. Ps 1258/95 z dne 2. 4. 1997 se ne sprejme.
O b r a z l o ž i t e v
1. S prvostopno sodbo je sodišče zavrnilo pritožnikov tožbeni zahtevek na ugotovitev, da pri njem obstaja invalidnost druge kategorije in ne prve kategorije, kot je bilo odločeno z odločbo Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Z drugostopno sodbo je bila zavrnjena pritožba zoper prvostopno sodbo, s sodbo Vrhovnega sodišča pa revizija zoper obe. V ustavni pritožbi je pritožnik navedel, da je še vedno voljan opravljati svoj poklic ali drugo delo in da mu je bila ocena prve stopnje invalidnosti vsiljena. Sodišča naj bi zato zmotno uporabila materialno pravo in zmotno ugotovila tudi dejansko stanje.
2. Ustavno sodišče ni instančno sodišče sodiščem, ki odločajo v delovnih in socialnih sporih, in ni pristojno odločati o tem, ali je bilo samo po sebi v izpodbijanih sodbah dejansko stanje pravilno ugotovljeno in materialno ter procesno pravo pravilno uporabljeno. V skladu s 50. členom Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS) Ustavno sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le glede vprašanja, ali so bile z njo kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine. Ker gre zgolj za oporekanje pravilnosti dejanskih ugotovitev ter uporabe materialnega prava, Ustavno sodišče ne more presojati utemeljenosti navedb pritožnika o (ne)pravilnosti dokazne ocene. Ustavno sodišče se omeji na presojo, ali sporna odločitev temelji na kakšnem, z vidika varstva človekovih pravic nesprejemljivem pravnem stališču, ali če je tako očitno napačna ter brez razumne pravne obrazložitve, da jo je mogoče oceniti za arbitrarno oziroma samovoljno (tako že v sklepu št. Up-103/97 z dne 26.2.1998).
3. Z navedbo, da mu je bila ocena prve stopnje invalidnosti vsiljena, pritožnik uveljavlja kršitev enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave. Vendar pa iz izpodbijanih sodb ne izhaja, da bi mu v postopku ne bila dana možnost uveljavljanja svojih stališč do spornih vprašanj, odločilnih za presojo. Razlogom izpodbijanih sodb, s katerimi so sodišča utemeljila svojo odločitev o obstoju ocenjene invalidnosti, pa tudi ni mogoče odreči razumne presoje.
4. Ker očitno ne gre za kršitev ustavnih pravic, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
5. Senat Ustavnega sodišča je ta sklep sprejel na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednik senata dr. Lojze Ude ter člana Franc Testen in dr. Dragica Wedam-Lukić.
Predsednik senata
dr. Lojze Ude