U-I-250/97
Natisni
Opravilna št.:
U-I-250/97
Datum odločitve:
25. 1. 2001
Objavljeno:
OdlUS X, 15
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2001:U.I.250.97
Akt:
Odlok o oskrbi s pitno vodo na območju Občine Slovenske Konjice (Uradni list RS, št. 55/97), 5., 15., 25., 27., 43. in 44. čl.
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti 5., 15., 25. in 27. člena Odloka o oskrbi s pitno vodo na območju Občine Slovenske Konjice (Uradni list RS, št. 55/97) se zavrne.

Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti 43. in 44. člena Odloka o oskrbi s pitno vodo na območju Občine Slovenske Konjice se zavrže.
Evidenčni stavek:
Pobudnik, ki je sicer uporabnik vode, ne zatrjuje pa, da bi bil v postopku kot storilec prekrška iz kazenskih določb Odloka, ne izkazuje lastnega neposrednega pravnega interesa za presojo le teh. Izkazuje namreč le abstraktno nevarnost, da ga bo v prihodnosti v primeru storitve prekrška iz izpodbijana ureditev zadevala.
Občinskemu svetu Občine Slovenjske Konjice za sprejem izpodbijanega odloka o oskrbi s pitno vodo očitno ni bilo treba predhodno pridobiti soglasja Državnega zbora ali Vlade. Prav tako ni nikjer predpisano, da bi občine pred sprejemom takšnih odlokov, kot je izpodbijani, morale omogočiti občanom javno razpravo. Tudi druge pavšalne navedbe, da naj Odlok ne bi bil sprejet po fazah predpisanih z Ustavo in zakonom, ne utemeljujejo sprejema pobude v obravnavo. Očitki pobudnika, da je bil postopek sprejema Odloka nezakonit in protiustaven so zato očitno neutemeljeni.
Očitki o kršitvi načela zakonitosti (153. člen Ustave - usklajenost pravnih aktov) so očitno neutemeljeni. Gre namreč za področje, ki je v izvirni pristojnosti občine. Krštev načela zakonitosti pa pobudnik tudi s pavšalnimi navedbami, da naj bi bile vse izpodbijane določbe Odloka v nasprotju z vsemi v uvodu Odloka navedenimi predpisi, ne utemelji.
Očitno neutemeljna je trditev, da Ustava v vsakem primeru preprečuje, da bi predpis spreminjal ureditev za naprej. Tudi s tem, ko izpodbijani odlok predpisuje le elemente za obračun, ne določa pa cene vode, niti višine prispevkov za priključno moč, števnino ter predpisane republiške in občinske prispevke, temveč napotuje na druge predpise, očitno ne krši načel pravne države (člen 2 Ustave).
Interna delitev in preračunavanje vode in drugih stroškov v primeru, da je v objektu več uporabnikov, je predmet civilnopravne ureditve medsebojnih pravic in obveznosti pri upravljanju skupne stvari - večstanovanjske hiše ali stanovanjskega bloka. Zato se ravnanje normodajalca, ki ne razlikuje tistimi, ki so posebej nabavili dodatne vodne števce za porabo vode v posamičnem gospodinjstvu in tistimi jih niso, očitno ne more označiti kot samovoljno. Sicer pa je izpodbijana ureditev za vse uporabnike pitne vode enaka, sam način ureditve pa je v polju proste presoje normodajalca. Zato očitno ne gre za kršitev splošnega načela enakosti pred zakonom (drugi odstavek 14. člena Ustave).
Ustavno sodišče ni pristojno za oceno primernosti zakonske ali podzakonske ureditve.
Geslo:
Komunala, oskrba s pitno vodo.
Oskrba s pitno vodo, cena, vodomeri, števci.
Cene, komunalnih storitev (oskrba s pitno vodo).
Izkazani pravni interes pobudnika kot procesni pogoj za začetek postopka pred Ustavnim sodiščem na podlagi pobude.
Ustavno sodišče, nepristojnost za presojo izvrševanja predpisa.
Ustavno sodišče, presoja postopka sprejemanja predpisa.
Načelo medsebojne usklajenosti pravnih aktov.
Pridobljene pravice.
Načela pravne države.
Načelo enakosti pred zakonom.
Zakon, zakonodajalec, polje proste presoje.
Ustavno sodišče, nepristojnost za presojo primernosti.
Retroaktivnost, občinski odlok.
Občina, občinski odlok, retroaktivnost.
Pravna podlaga:
Ustava, 2., 2. odst. 14., 1. odst. 140., 153., 155., 160. čl.
Zakon o varstvu okolja (ZVO), 26. čl.
Zakon o lokalni samoupravi (ZLS), 29. čl.
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 21., 24., 25., 2. odst. 26. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svojo zadevo št. U-I-112/95 z dne 8. 5. 1997, Uradni list RS, št. 34/97 - OdlUS VI,57.
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
občinski predpis
Vlagatelj:
Milan Veljić, Slovenske Konjice
Datum vloge:
15. 10. 1997
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev
Dokument:
US20597
Dokument v PDF obliki:
U-I-250-97.pdf
141 KB
Prenesite datoteko
U-I-250/97-9
25. 1. 2001
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude Milana Veljića iz Slovenskih Konjic na seji dne 25. januarja 2001
s k l e n i l o :
1. Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti 5., 15., 25. in 27. člena Odloka o oskrbi s pitno vodo na območju Občine Slovenske Konjice (Uradni list RS, št. 55/97) se zavrne.
2. Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti 43. in 44. člena Odloka o oskrbi s pitno vodo na območju Občine Slovenske Konjice se zavrže.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pobudnik, s pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti izpodbija v izreku navedene določbe Odloka o oskrbi s pitno vodo na območju Občine Slovenske Konjice (v nadaljevanju Odlok). Pobudo utemeljuje z navedbami o protiustavnem in nezakonitem ravnanju Javnega komunalnega podjetja Slovenske Konjice, zlasti ker naj bi to pričelo Odlok uporabljati še pred njegovo uveljavitvijo in celo pred objavo v Uradnem listu.
2. Pobudnik navaja, da je bil postopek sprejemanja Odloka nezakonit in protiustaven, ker ni bil obravnavan in sprejet po fazah, predpisanih z Ustavo in zakonom. Odlok naj bi bil napisan v začetku leta 1997. Pobudnik ocenjuje, da bi po pravilih moral biti to "osnutek". Po kakšnih proceduralnih pravilih je od tega "osnutka" do sprejema Odloka prišlo, naj ne bi bilo jasno.
Predlog Odloka za drugo obravnavo je bil po njegovem mnenju napisan kot "osnutek" in bil sprejet s strani Občinskega sveta Občine Slovenjske Konjice šele 23. 7. 1997 pod točko 10 dnevnega reda, tako kot je bil napisan v "osnutku". Odlok je bil objavljen v Uradnem listu 11. 9. 1997, veljati je začel 19. 9. 1997, zato bi se šele od tega datuma lahko pričel uporabljati.
Na nazakonitost postopka naj bi kazalo to, da občani ves čas od osnutka do uveljavitve Odloka z njim niso bili seznanjeni in jim ni bila dana možnost razprave. V delu pobude, ki se sicer nanaša na 25. člen Odloka, pobudnik tudi ocenjuje, da občine takšne odloke, kot je izpodbijani, sprejemajo mimo pristojnih organov (Vlada, Državni zbor), ki so gotovo pred njihovim sprejemom dolžni podati svoje mnenje in soglasje.
3. Po vsebini naj bi bil Odlok sporen, ker poleg plačila dejanske uporabe vode uvaja nove obremenitve za uporabnike.
Pobudnik zato predlaga, naj se iz 25. člena Odloka črta stavek: "Uporabniku se poleg dejanske uporabe vode zaračunava tudi prispevek za priljučno moč, števnina ter predpisani republiški in občinski prispevki."
4. Pobudnik navaja, da imajo večstanovanjske hiše in stanovanjski bloki v občini že od izgradnje dalje vgrajene glavne vodne števce, na podlagi katerih se je posameznim gospodinjstvom v takšnih objektih obračunavala voda pavšalno. Iz navedb smiselno izhaja, da naj bi pobudnik spadal med 20% gospodinjstev v takšnih objektih, ki so se oskrbela z dodatnimi lastnimi podštevci, ki merijo porabo vode v posameznem gospodinjstvu. Izpodbijani Odlok pa tega ne upošteva in pri obremenitvah nedopustno izenačuje obe kategoriji občanov, tiste, ki so si na lastne stroške oskrbeli podštevce, in tiste, ki jih še nimajo.
5. Glede na navedeno bi bilo po mnenju pobudnika treba določbo 5. člena Odloka, ki med napravami, za katere je odgovoren uporabnik, uvršča tudi vodomer, dopolniti tako, da se ji dopiše nova alinea, ki naj se glasi: "Ta določba se nanaša tudi na vse vodne podštevce v stanovanjskih blokih in večstanovanjskih hišah. Za vzdrževanje in zamenjavo glavnega vodnega števca v teh objektih, je odgovoren upravljalec." Stanovalci teh objektov namreč ne morejo poleg svojega vzdrževati še glavnega števca.
Tudi 15. člen Odloka, ki med drugim določa, da so stroški vzdrževanja priključka in stroški vzdrževanja vodomera zajeti v števnini, ki se zaračunava ob ceni vode, naj bi bil sporen iz istega razloga. Ne določa namreč olajševalnih okoliščin pri plačevanju za tistih 20 % občanov, ki imajo svoje vodne števce, za katere so sami plačali. Pisati bi moralo, da ti občani niso dolžni plačati števnine, dokler tudi preostali ne nabavijo svojih podštevcev. Podlaga za obračun plačila stroškov vzdrževanja priključka in vodomera, ki so zajeti v števnini, pa je po pobudnikovem mnenju lahko le uporabljena količina vode po gospodinjstvu. Odlok pa nedopustno izenačuje večje in manjše porabnike vode pri plačilu.
6. Člen 27 Odloka, ki določa, da se cena m3 vode, priključna moč, števnina in prispevki določijo skladno s predpisi o oblikovanju cen komunalnih storitev in ustreznimi odloki, naj bi se po pobudnikovem mnenju črtal v celoti. Vse te postavke naj bi si samovoljno izmislile občinske strukture oblasti v sodelovanju z vodilnimi delavci javnih komunalnih podjetij. Pobudnik se sprašuje, na podlagi katerih predpisov o oblikovanju komunalnih storitev so določili ceno m3 vode. Ta člen bi po njegovem moral določati višino cene vseh postavk in sicer na podlagi količine porabljene vode po gospodinstvih in ne po članu gospodinjstva.
7. Pobudnik izpodbija tudi 43. in 44. člen Odloka, ker naj bi bila v nasprotju z Zakonom o prekrških (Uradni list SRS, št. 25/83 in nasl. - v nadaljevanju ZP). V primeru, ko je storilec prekrška pravna oseba, naj bi šlo za hujšo obliko krivde, zato bi morala biti tudi predpisana kazen višja, kot če gre za fizično osebo. Navaja, da je v ZP točno določena minimalna in maksimalna kazen za pravne in fizične osebe, v Odloku pa sta višini kazni skoraj izenačeni.
8. Izpodbijane določbe Odloka naj bi bile tudi sicer v nasprotju z vsemi v uvodu Odloka navedenimi predpisi. Pobudnik predlaga, naj Ustavno sodišče oceni ustavnost in zakonitost izpodbijanih členov Odloka in izda odločbo.
B.
9. Za vložitev pobude za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti predpisa mora po 24. členu Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) pobudnik izkazati pravni interes. Ta je podan, če izpodbijani predpis neposredno posega v pobudnikove pravice, pravne interese oziroma pravni položaj. Po ustaljeni praksi Ustavnega sodišča mora biti pravni interes neposreden in konkreten: morebitna ugoditev pobudnikovemu predlogu mora privesti do spremembe njegovega pravnega položaja.
10. V primeru izpodbijanih določb 43. in 44. člena Odloka gre za kazenski določbi. Določba 43. člena določa prekršek in denarno kazen za upravljalca in njegovo odgovorno osebo v primeru kršitve 7., 9., 13. in 17. člena, tretjega odstavka 19. člena, drugega odstavka 24. člena, drugega odstavka 33. člena, drugega in tretjega odstavka 34. člena, 36. ter 41. člena Odloka.
Določba 44. člena pa določa prekršek in denarno kazen za uporabnika, ki krši prvi odstavek 8. člena, 11. in 12. člen, drugi odstavek 18. člena, peti odstavek 19. člena, prvi odstavek 21. člena, drugi odstavek 39. člena in 42. člen Odloka. V drugem odstavku je posebej predpisana kazen, če je uporabnik pravna oseba, ki stori prekršek. Pobudnik je sicer uporabnik v smislu Odloka, ne zatrjuje pa, da bi bil v postopku kot storilec prekrška iz 44. člena Odloka. To iz vloge tudi smiselno ne izhaja. Z navajanjem dejstva, da je uporabnik vode v Občini Slovenske Konjice, pobudnik izkazuje le abstraktno nevarnost, da ga bo v prihodnosti v primeru storitve prekrška iz 44. člena Odloka izpodbijana ureditev Odloka zadevala. Pobudnik ne pojasni, v čem naj bi se kazal njegov pravni interes za izpodbijanje 43. člen Odloka, ki določa prekršek in kazen za upravljalca. V danem primeru je očitno, da morebitna ugoditev pobudnikovemu predlogu za ustavnosodno presojo 43. člena Odloka ne bi spremenila njegovega pravnega položaja. Ker pobudnik ne izkazuje pravnega interesa za presojo 43. in 44. člena Odloka, je Ustavno sodišče pobudo v tem delu zavrglo.
11. Pristojnost Ustavnega sodišča za presojo ustanosti oziroma zakonitosti predpisov je določena v 160. členu Ustave in v 21. členu ZUstS. Po četrti alinei prvega odstavka 160. člena Ustave in po četrti alinei prvega odstavka 21. člena ZUstS odloča Ustavno sodišče tudi o skladnosti predpisov lokalnih skupnosti z Ustavo in zakoni. Pobudnik zahteva presojo izvrševanja Odloka, kar utemeljuje z navedbami o protiustavnem in nezakonitem ravnanju Javnega komunalnega podjetja Slovenske Konjice. Presoja ravnanj v konkretnih primerih, pa ne more biti predmet postopka za presojo ustavnosti in zakonitosti predpisov. Kolikor pa pobudnik smiselno uveljavlja neskladje Odloka s 155. členom Ustave (prepoved povratne veljave pravnih aktov), je ta očitek očitno neutemeljen. Predpis povratno učinkuje tedaj, ko je kot začetek njegove uporabe določen trenutek pred njegovo uveljavitvijo. S tem predpis poseže v pravne položaje ali pravna dejstva, ki so bila zaključena v času veljavnosti prejšnje pravne norme (odločba št. U-I-112/95 z dne 8. 5. 1997, Uradni list RS, št. 34/97 in OdlUS VI, 57). V primeru Odloka in s tem izpodbijanih določb pa ne gre za retroaktivnost, ker je Odlok stopil v veljavo osmi dan po objavi v Uradnem listu (člen 47) in v njem ni določeno, da bi se pričel uporabljati pred tem dnem.
12. Ustavno sodišče pri odločanju o zadevah iz pristojnosti iz prve do pete alinee prvega odstavka 21. člena ZUstS odloča tudi o ustavnosti in zakonitosti postopkov, po katerih so bili ti akti sprejeti. Očitki, da občani s predlogom Odloka niso bili seznanjeni in da jim ni bila dana možnost razprave, kot tudi, da je bilo pred sprejmom Odloka gotovo treba pridobiti soglasje pristojnih organov (Vlada, Državni zbor), so očitno neutemeljeni. Takšen postopek, kot ga zahteva pobudnik, ni predpisan ne z Ustavo ne z zakoni. Po prvem odstavku 140. člena Ustave (delovno področje samoupravnih lokalnih skupnosti) spadajo v pristojnost občine lokalne zadeve, ki jih občina lahko ureja samostojno in ki zadevajo samo prebivalce občine. Oskrba s pitno vodo, ki je s prvim odstavkom 26. člen Zakona o varstvu okolja (Uradni list RS, št. 32/93 in nasl. - v nadaljevanju ZVO) določena kot obvezna lokalna javna služba, je takšna lokalna zadeva, za katero je podana izvirna pristojnost občin. Po 29. členu Zakona o lokalni samoupravi (Uradni list RS, št. 72/94 in nasl. - v nadaljevanju ZLS) je občinski svet najvišji organ odločanja v vseh zadevah v okviru pravic in dolžnosti občine. V okviru svojih pristojnosti občinski svet med drugim tudi sprejema odloke in druge občinske akte. Občinskemu svetu Občine Slovenske Konjice za sprejem izpodbijanega odloka ni bilo treba predhodno pridobiti soglasja Državnega zbora ali Vlade. Prav tako ni nikjer predpisano, da bi občine pred sprejemom takšnih odlokov, kot je izpodbijani, morale omogočiti občanom javno razpravo. Tudi pavšalne navedbe, da naj bi Odlok ne bi bil sprejet po fazah, predpisanih z Ustavo in zakonom, ker ni jasno, po kakšnih proceduralnih pravilih je od "osnutka" do sprejema Odloka prišlo in ker naj bi bil predlog Odloka za drugo obravnavo v resnici napisan kot "osnutek", ne utemeljujejo sprejema pobude v obravnavo.1 Očitki pobudnika, da je bil postopek sprejema Odloka nezakonit in protiustaven, so očitno neutemeljeni.
13. Tudi očitki pobudnika, da gre za kršitev načela zakonitosti (153. člen Ustave - usklajenost pravnih aktov), so očitno neutemeljeni. Izpodbijana ureditev Odloka naj bi bila namreč protiustavna, ker uvaja nove obremenitve, ki "so si jih izmislile občinske strukture oblasti", in ker določa, da se uporabniku poleg plačila za porabljeno vodo zaračunavajo tudi prispevek za priključno moč, števnina ter predpisani republiški in občinski prispevki (25. člen in posledično 27. člen Odloka).
Gre namreč za področje, ki je, kot že navedeno, v izvirni pristojnosti občine. Kršitve načela zakonitosti pa pobudnik s pavšalnimi navedbami, da naj bi bile vse izpodbijane določbe Odloka v nasprotju z vsemi v uvodu Odloka navedenimi predpisi, ne utemelji.
14. Kolikor pobudnik meni, da je Odlok s 25. in 27. členom v nasprotju z Ustavo posegel v pridobljene pravice (člen 2 Ustave), ker naj bi pred njegovo uveljavitvijo skupaj s plačilom za porabljeno vodo ne bilo treba plačevati še drugih postavk, nima prav. Očitno neutemeljna je namreč trditev, da Ustava v vsakem primeru preprečuje, da bi predpis spreminjal ureditev za naprej. Pobudnik tudi meni, da je izpodbijana ureditev protiustavna, ker Odlok sam ne določa cene vode in drugih obračunskih postavk, temveč predpisuje, da se te določijo skladno s predpisi o oblikovanju cen komunalnih storitev in z ustreznimi odloki. S tem ko izpodbijani odlok predpisuje le elemente za obračun, ne določa pa cene vode niti višine prispevkov za priključno moč, števnine ter predpisanih republiških in občinskih prispevkov, temveč napotuje na druge predpise, očitno ne krši načel pravne države (člen 2 Ustave).
15. Pobudnik izpodbijani ureditvi v 5. in 15. členu Odloka očita, da s tem, ko ne določa olajšav pri obremenitvah za tiste stanovalce večstanovanjskih hiš in stanovanjskih blokov, ki so si dodatno na lastne stroške nabavili vodne podštevce, nedopustno izenačuje obe kategoriji občanov - tiste, ki so si sami dodatno nabavili vodne podštevce, in tiste, ki si jih niso. To privede do nedopustnega izenačevanja večjih in manjših porabnikov vode pri plačilu. S takšnimi navedbami pobudnik uveljavlja kršitev drugega odstavka 14. člena Ustave (enakost pred zakonom).
16. Navedeni očitki so očitno neutemeljeni. Načelo enakosti pred zakonom pomeni predvsem zahtevo po nearbitrarni uporabi prava do pravnih subjektov, normodajalca pa zavezuje k zagotavljanju enakosti subjektov pri normiranju s predpisi. Za kršitev načela enakosti gre, kadar lahko razlikovanje (ali nerazlikovanje) označimo kot samovoljno, torej takšno, za katero ni stvarnega razloga. Interna delitev in preračunavanje vode in drugih stroškov v primeru, da je v objektu več uporabnikov, je predmet civilnopravne ureditve medsebojnih pravic in obveznosti pri upravljanju skupne stvari - večstanovanjske hiše ali stanovanjskega bloka. Zato se ravnanje normodajalca, ki ne razlikuje med tistimi, ki so posebej nabavili dodatne vodne števce za porabo vode v posamičnem gospodinjstvu, in tistimi, ki jih niso, očitno ne more označiti kot samovoljno.2 Sicer pa je izpodbijana ureditev za vse uporabnike pitne vode enaka, sam način ureditve pa je v polju proste presoje normodajalca.
17. Ker pobudnikove navedbe o tem, kakšna bi izpodbijana ureditev po njegovem morala biti, merijo na to, da naj bi izpodbijana ureditev ne bila primerna, Ustavno sodišče dodaja, da je na podlagi 160. člena Ustave in 21. člena ZUstS pristojno za oceno skladnosti zakona z Ustavo ter podzakonskega predpisa z Ustavo in zakonom, ne pa za oceno primernosti zakonske ali podzakonske ureditve.
C.
18. Ustavno sodišče je ta sklep sprejelo na podlagi 25. člena in drugega odstavka 26. člena ZUstS v sestavi: namestnik predsednika dr. Lojze Ude ter sodnici in sodniki dr. Janez Čebulj, dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk in dr. Dragica Wedam-Lukić. Sklep je sprejelo soglasno.
Namestnik predsednika
dr. Lojze Ude
Opombi:
[1]Sicer pa postopek za sprejem odlokov po tretjem odstavku 81. člena Statuta Občine Slovenske Konjice (Uradni list RS, št. 34/95) določa poslovnik občinskega sveta. V danem primeru je bil to takrat veljavni Poslovnik Občinskega sveta Občine Slovenske Konjice (Uradni list RS, št. 71/95).
[2]Pri tem tudi 30. člen Odloka določa:
"Če je v objektu več uporabnikov, določijo ti sporazumno osebo, ki prejema in plačuje račune, oziroma se račun za porabljeno vodo izstavi upravniku oziroma lastniku objekta.
Če ta ni določen, se račun izstavi hišnemu svetu ali drugemu ustreznemu skupnemu organu lastnikov stanovanj oziroma poslovnih prostorov, ki sam opravi razdelitev na posamezne uporabnike.
V primeru, da ni druge možnosti za izstavitev računa, se obdrži sedanji način plačevnja. Interna delitev in preračunavanje vode posameznim uporabnikom iz prejšnjega odstavka, ni v pristojnosti upravljavca vodovoda."