Up-5/96
Natisni
Opravilna št.:
Up-5/96
Datum odločitve:
27. 1. 1999
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1999:Up.5.96
Akt:
Ustavna pritožba Ž. J. zoper sodbo Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, št. VIII Ips 51/94 z dne 10. 10. 1995
Izrek:
Ustavna pritožba Ž. J. zoper sodbo Vrhovnega sodišča Republike Slovenije se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Pritožniku z izpodbijanimi odločbami ni bila kršena pravica do enakosti pred zakonom (14. člen Ustave) niti pravica do socialne varnosti (50. člen Ustave). Je v povsem enakem položaju kot vsi tisti nekdanji vojaški zavarovanci, ki ne izpolnjujejo (niso izpolnili) pogojev, predpisanih za pridobitev specifične pravice do akontacije vojaške pokojnine. Ne Odlok ne na njegovi podlagi sprejete izpodbijane odločbe pritožniku ne jemljejo njegovih pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, priznanih pri pristojnem nosilcu zavarovanja v drugi državi, oziroma mu ne preprečujejo, da bi jih pri pristojnem organu uveljavljal.
Geslo:
Načelo enakosti pred zakonom.

Svoboda gibanja.

Pravica do socialne varnosti.

Vojaške pokojnine.
Pravna podlaga:
Ustava, 14., 32., 50. čl.

Ustavni zakon za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (UZITUL), 14., 18., 21. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svoje zadeve št. U-I-147/94 (OdlUS IV,118), št. U-I-70/92 (OdlUS I,77), št. U-I-137/92 (OdlUS II,38), št. U-I-89/93 (OdlUS III,77), št. U-I-63/92 (OdlUS I,60), št. U-I-2/93 (OdlUS II,8).
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
5. 1. 1996
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US19280
Up-5/96
27. 1. 1999
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe Ž. J. iz Č. na seji senata dne 27. januarja 1999
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba Ž. J. zoper sodbo Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, št. VIII Ips 51/94 z dne 10. 10. 1995 se ne sprejme.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnik navaja, da v Sloveniji živi že od leta 1966 dalje, zaposlen pa je bil v nekdanji JLA kot vojaška oseba. Z 10. 1. 1989 se je upokojil, januarja 1992 pa mu je bila odmerjena akontacija vojaške starostne pokojnine od 1. 11. 1991 dalje. Dne 31. 1. 1992 je odjavil stalno prebivališče v Republiki Sloveniji, čeprav naj ne bi imel namena za stalno zapustiti Slovenije in se preseliti drugam. Razlog za odjavo naj bi bila nujnost podaljšanja veljavnosti potne listine v Republiki Srbiji, katere državljan je. Pritožnik meni, da je Odlok o izplačevanju akontacij vojaških pokojnin protiustaven, zaradi česar naj bi bile neustavne tudi izpodbijana sodba vrhovnega sodišča in vse predhodne sodbe. Zatrjuje kršitev pravice do socialne varnosti, saj se mu jemlje pravica, ki jo je že pridobil, stalno prebivališče pa naj ne bi bilo pogoj za uživanje pravice do pokojnine. Pravice, pridobljene s pravnomočno odločbo se lahko odvzamejo le z zakonom, ne pa na podlagi izvršilnega predpisa. Kršene naj bi mu bile tudi pravica do enakosti pred zakonom v zvezi s pravico do svobode gibanja in pravica do osebnega dostojanstva in varnosti. Ker po mnenju pobudnika upravni organ ni imel pravne podlage za obvestilo ZPIZ o odjavi stalnega prebivališča, naj bi mu bila kršena tudi pravica do varstva osebnih podatkov.
B. - I.
2. Republika Slovenija se je z Ustavnim zakonom za izvedbo Temeljne ustavne listine (Uradni list RS, št. 1/91 z dne 25. 6. 1991 - v nadaljevanju: UZITUL) obvezala:
- da bo aktivnim vojaškim osebam in civilnim osebam v službi v JLA zagotavljala statusne, socialne in druge pravice, pridobljene do 25. 6. 1991 po zveznih predpisih, če nadaljujejo delo kot pripadniki TO oziroma nadaljujejo službo v TO (14. člen UZITUL),
- da bo uživalcem vojaških pokojnin s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji zagotavljala varstvo pravic v obsegu in pod pogoji, ki so jih do 25. 6. 1991 določali predpisi SFRJ (18. člen UZITUL).
Normativno je na podlagi 21. člena UZITUL izvedbo sprejete obveznosti uredil odlok Izvršnega sveta. Najprej je bil to Odlok o izplačevanju vojaških pokojnin (Uradni list RS, št. 21/91 z dne 31. 10. 1991), ki ga je nato nadomestil Odlok o izplačevanju akontacij vojaških pokojnin (Uradni list RS, št. 4/92 z dne 25. 1. 1992). Meddržavni sporazum o vojaških pokojninah je bil doslej sklenjen le z Republiko Hrvaško (o njegovi skladnosti z Ustavo je Ustavno sodišče odločilo v zadevi št. U-I-147/94 - OdlUS IV, 118).
3. Odlok o izplačevanju akontacij vojaških pokojnin je Ustavno sodišče doslej presojalo že petkrat:
a) V zadevi št. U-I-70/92 (OdlUS I, 77) je Ustavno sodišče odpravilo (izrecno izpodbijano) določbo, ki je kot pogoj za izplačevanje akontacije vojaške pokojnine slovenskim državljanom določala tudi stalno prebivališče v Republiki Sloveniji. Ocenilo je, da je v nasprotju z načelom enakosti pred zakonom (14. člen Ustave) norma, ki omejuje državljanu ustavno pravico do pokojnine glede na njegovo bivališče. V obrazložitvi je posebej navedeno: "Napadena določba je v nasprotju z določbami 14. člena v zvezi z 32. členom (svoboda gibanja) posegla v pravico iz 50. člena Ustave (pravica do socialne varnosti)".
b) V zadevi št. U-I-137/92 (OdlUS II, 38) Ustavno sodišče ni sprejelo pobud za oceno ustavnosti in zakonitosti 2. člena Odloka. Ocenilo je, da ne krši ustavnega načela enakosti pred zakonom, saj ne dela razlik med osebami, ki so bile v enakem položaju, ampak samo natančneje določa, komu naj se izplačujejo akontacije vojaške pokojnine, pridobljene na podlagi predpisov o pokojninskem zavarovanju vojaških zavarovancev, na podlagi 18. člena UZITUL.
c) V zadevi št. U-I-89/93 (OdlUS III, 7), kjer se je postopek začel na predlog Sodišča združenega dela Republike Slovenije, je Ustavno sodišče ugotovilo, da Odlok ni v neskladju z Ustavo.
Ocenilo je, da Odlok ne ureja same pravice do pokojnine in pogojev za njeno pridobitev, temveč ureja le način določanja akontacij in njihovega izplačevanja upravičencem, ki so to postali po določbah zakona.
č) V zadevah št. U-I-63/92 (OdlUS I, 60) in U-I-2/93 (OdlUS II, 8) Ustavno sodišče ni sprejelo pobud za oceno ustavnosti in zakonitosti 3. člena Odloka, ki določa višino in valuto akontacij. Ocenilo je, da je v tem delu odlok skladen z 18. členom UZITUL.
B.- II.
4. Določba 18. člena UZITUL je zagotavljala varstvo pravic uživalcev vojaških pokojnin - slovenskih državljanov in tistih s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji - v obsegu in pod pogoji, ki so jih določali predpisi SFRJ. Ustavno sodišče je v zadevah OdlUS II, 38 in OdlUS III, 7 že odločilo, da taka ureditev ni v neskladju z Ustavo. Presodilo je, da niti 18. člen UZITUL niti Odlok ne urejata pravic vojaških zavarovancev in tudi ne vprašanja njihovega upokojevanja. Vojaški zavarovanci niso bili zavarovanci obveznega zavarovanja v Republiki Sloveniji, pač pa zavarovanci posebne skupnosti vojaških zavarovancev. Začasno do ureditve sukcesije držav, naslednic bivše SFRJ, sta navedena predpisa urejala v obliki akontacij le socialni položaj uživalcev vojaških pokojnin in nekaterih vojaških zavarovancev. Pri tem je taka ureditev izhajala iz temeljnega pravila pokojninskega zavarovanja, da pokojnino zagotavlja tisti sklad, v katerega so zavarovanci, delodajalci ali država plačevali prispevke za določene zavarovance.
5. Z Odlokom o izplačevanju akontacij vojaških pokojnin je Republika Slovenija "prevzela izplačevanje pokojnin" upravičencem iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja vojaških zavarovancev, ki so bodis slovenski državljani bodisi imajo stalno prebivališče v Republiki Sloveniji. Sredstva za ta izplačila zagotavlja proračun, ob upoštevanju tudi načel o sukcesiji držav, po katerih bo morala Republika Slovenija prevzeti obveznosti iz tega zavarovanja po kriteriju pripadnosti zavarovane osebe državi naslednici (bodisi po državljanstvu bodisi po stalnem prebivališču). V skladu s prevzetimi obveznostmi do vojaških zavarovancev bo pripadal Republiki Sloveniji ustrezen del premoženja, s katerim je upravljal izvajalec tega zavarovanja. To pa bo predmet sporazuma med državami naslednicami nekdanje SFRJ.
6. Odlok o izplačevanju akontacij vojaških pokojnin ne ureja pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Te pravice ureja in lahko ureja le zakon. V primeru vojaških zavarovancev je bila to zakonodaja nekdanje skupne države. Izplačevanje pokojnin in drugih dajatev iz obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja je obveznost nosilca takega zavarovanja. Sporni odlok v to obveznost (in v pravico zavarovanca, da tako izplačilo terja od nosilca zavarovanja) ne posega ne za naprej in ne za nazaj. "Pravica do akontacije pokojnine" ni pravica iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, ampak posebna, specifična pravica, ki temelji na prostovoljno prevzeti obveznosti države in ne na obveznosti nosilca zavarovanja. Odlok jo ureja na podlagi UZ in za vse upravičence od 1. 11. 1991 dalje.
B. - III.
7. Pritožniku z izpodbijanimi odločbami ni bila kršena pravica do enakosti pred zakonom (14. člen Ustave) niti pravica do socialne varnosti (50. člen Ustave). Je v povsem enakem položaju kot vsi tisti nekdanji vojaški zavarovanci, ki ne izpolnjujejo (niso izpolnili) pogojev, predpisanih za pridobitev specifične pravice do akontacije vojaške pokojnine. Ne Odlok ne na njegovi podlagi sprejete izpodbijane odločbe pritožniku ne jemljejo njegovih pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, priznanih pri pristojnem nosilcu zavarovanja v drugi državi, oziroma mu ne preprečujejo, da bi jih pri pristojnem organu uveljavljal.
8. Ustavnemu sodišču se za odločitev o tej ustavni pritožbi ni treba spuščati v ponovno presojo ustavnosti Odloka ali v presojo ustavnosti zakonske ureditve oziroma neureditve drugih socialnovarstvenih pravic posameznikov, ki so v enakem ali podobnem dejanskem in pravnem položaju kot pritožnik. V okviru postopka reševanja konkretne ustavne pritožbe lahko presoja le, ali so z izpodbijanimi odločbami morda pritožniku kršene zatrjevane človekove pravice ali temeljne svoboščine. Pritožnik je uveljavljal priznanje pravice do akontacije vojaške pokojnine po Odloku, za katerega je Ustavno sodišče že ugotovilo, da je skladen z Ustavo. O naravi pravice do akontacije vojaške pokojnine je Ustavno sodišče odločilo tudi že z odločbo št. Up- 82/94 z dne 17. 4. 1997 (OdlUS VI, 76).
9. V sodnem postopku je bilo kot nesporno ugotovljeno, da pritožnik ni slovenski državljan, ampak je državljan Srbije. Ker ni v predpisanem roku zaprosil za slovensko državljanstvo po 40. členu Zakona o državljanstvu Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I, 30/91, 38/92, 61/92-odlUS in 13/94 - ZDrs), je imel v Sloveniji od 26.2.1992 dalje status tujca. Z 18. členom UZITUL se je Slovenija zavezala, da bo zagotovila varstvo pravic uživalcev vojaških pokojnin s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji - ne glede na državljanstvo. Odlok je v prvem členu tako določbo povzel, Ustavno sodišče pa ga je razveljavilo le v delu, kjer je pogoj stalnega prebivališča določal tudi za državljane Slovenije (OdlUS I, 77). To pomeni, da Odlok za vse upravičence, ki niso slovenski državljani, predpisuje pogoj stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji - pogoj, ki je določen že z 18. členom UZITUL.
10. Pritožnik se je s stalnega prebivališče v Sloveniji na naslov v Srbiji odjavil na lastno željo. To je pomenilo spremembo kraja, v katerem je želel vnaprej stalno prebivati - za pritožnika je to pomenilo tudi, da se je imel namen za stalno preseliti v svojo matično državo. Če se je kasneje premislil (pa tudi če je šlo le za fiktivno kratkotrajno spremembo stalnega prebivališča), je moral ob vrnitvi dovoljenje za prebivanje v Sloveniji uveljavljati po Zakonu o tujcih (Uradni list RS, št. 1/91 in 44/94 - ZTuj). Kolikor kot tujec dovoljenja za stalno prebivanje v Sloveniji ni dobil - in s tem tudi ne pogoja za ponovno prijavo stalnega prebivališča v Sloveniji, ni več izpolnjeval pogoja za izplačevanje akontacije vojaške pokojnine v Sloveniji.
11. Ker glede na vse navedeno očitno ne gre za kršitve ustavnih pravic, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
12. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) v sestavi: predsednica Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno.
Predsednica senata:
Milojka Modrijan