Up-108/96
Natisni
Opravilna št.:
Up-108/96
Datum odločitve:
26. 10. 1998
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1998:Up.108.96
Akt:
Ustavna pritožba Ž. G. zoper sodbo Vrhovnega sodišča opr. št. U 406/94-6 z dne 22.2.1996 v zvezi z odločbo Ministrstva za notranje zadeve št. 0011/8-XVII-319.027 z dne 31.1.1994
Izrek:
Ustavna pritožba Ž. G. zoper sodbo Vrhovnega sodišča v zvezi z odločbo Ministrstva za notranje zadeve se ne sprejme v obravnavo.

Pritožnik nosi svoje stroške postopka.
Evidenčni stavek:
Ker izpodbijana upravna odločba vsebuje - oceno zakonskega dejanskega stanja, - stanje stvari, pomembno za zakonito in pravilno odločbo, - dokaze, ki utemeljujejo obstoj teh dejstev, in - preudarke, ki so upravni organ vodili pri odločanju, z njo ni bila kršena pritožnikova pravica do enakega varstva pravic (22. člen).
Ker je bila pritožniku v upravnem postopku dana možnost, da se izjavi o dejstvih in okoliščinah, ki so pomembne za odločitev, je bilo pritožniku zagotovljeno ustavno jamstvo enakega varstva pravic (22. člen).
Zgolj pavšalna navedba pritožnika, da naj bi mnogi dobili slovensko državljanstvo le na podlagi prvega odstavka 40. člena ZDRS, pa čeprav so bili kaznovani za huda kazniva dejanja, kršitve 14. člena ne izkazuje. Kršitev enakosti pred zakonom bi bila podana, če bi upravni organ oziroma Vrhovno sodišče v izpodbijanih odločbah odločila drugače, kot sicer odločata v podobnih zadevah.
Geslo:
Enakost pred zakonom.

Enako varstvo pravic.

Pravica do sodnega varstva.

Državljanstvo, sprejem v državljanstvo.

Razlog nevarnosti za javni red za nesprejem v državljanstvo.

Upravni postopek, odločanje po prostem preudarku.

Upravna odločba-formalne sestavine.

Stroški postopka pri Ustavnem sodišču.
Pravna podlaga:
Ustava, 14., 22., 23. čl.

Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP), 6. čl.

Zakon o državljanstvu (ZDRS), 10., 40. čl.

Splošna deklaracija o človekovih pravicah iz leta 1948, 15. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 34., 49., 52., 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
22. 4. 1996
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US19157
Up-108/96
26.10.1998
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe Ž. G. iz K., ki ga zastopa S. V. K., odvetnik v K. na seji senata dne 26. oktobra 1998
s k l e n i l o :
1. Ustavna pritožba Ž. G. zoper sodbo Vrhovnega sodišča opr. št. U 406/94-6 z dne 22.2.1996 v zvezi z odločbo Ministrstva za notranje zadeve št. 0011/8-XVII-319.027 z dne 31.1.1994 se ne sprejme v obravnavo.
2. Pritožnik nosi svoje stroške postopka.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnik z ustavno pritožbo, vloženo dne 11.7.1995, dopolnjeno dne 14.5.1996 in 20.7.1998, izpodbija sodbo Vrhovnega sodišča št. U 406/94 z dne 22.2.1996 v zvezi z odločbo Ministrstva za notranje zadeve št. 0011/8-XVII-319.027 z dne 31.1.1994, s katero je bila zavrnjena njegova vloga za sprejem v slovensko državljanstvo. Pritožnik zatrjuje kršitev pravice do pravičnega sojenja iz 6. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah, pravice do državljanstva iz 15. člena Splošne deklaracije o človekovih pravicah iz leta 1948, pravice do učinkovitega pravnega sredstva (22. člen Ustave) in pravice do enakosti pred zakonom (14. člen Ustave).
2. V zvezi s kršitvijo 22. člena Ustave, pritožnik Vrhovnemu sodišču očita, da je izpodbijano sodbo izdalo zgolj na podlagi dejstva, da je bil večkrat pravnomočno obsojen, pri tem pa ni upoštevalo na kakšne kazni je bil obsojen, za katera kazniva dejanja in v katerem času. Dalje očita Vrhovnemu sodišču, da ni presojalo njegovih navedb glede odnosov s sovaščani, pa čeprav naj bi upravni organ v izpodbijani odločbi ravno na podlagi njihovih izjav ugotovil, da je pritožnik konfliktna osebnost in naj bi predvsem na to dejstvo oprl svojo odločitev. Meni, da je bila odločitev upravnega organa arbitrarna, izpodbijana odločba pa zaradi pomanjkljivo obrazloženega prostega preudarka nezakonita in bi jo zato Vrhovno sodišče moralo odpraviti.
3. Kršitev 14. člena Ustave pritožnik utemeljuje z dejstvom, da naj bi mnogi dobili slovensko državljanstvo le na podlagi prvega odstavka 40. člena Zakona o državljanstvu, pa čeprav so bili kaznovani za huda kazniva dejanja. Navaja, da izpolnjuje pogoje za pridobitev državljanstva po prvem odstavku 40. člena in poudarja, da ob vložitvi vloge, pogojev določenih v tretjem odstavku 40. člena še ni bilo. Ker je upravni organ v njegovem primeru ob odločitvi upošteval tudi tretji odstavek, naj bi posegel v njegove na podlagi zakona pridobljene pravice in ga hkrati postavil v neenakopraven položaj s tistimi, ki so pridobili državljanstvo le na podlagi prvega odstavka.
B.
4. Ustavna pritožba ni pravno sredstvo v sistemu rednih in izrednih pravnih sredstev, ampak je poseben institut za presojo posamičnih aktov zaradi varstva človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Zato Ustavno sodišče ne presoja, ali je izpodbijana odločitev pravilna oziroma zakonita v smislu instančne presoje.
Ugotavlja le, ali ni morda v postopku odločanja o pravicah in obveznostih osebe prišlo do ustavno nedopustnega posega v človekove pravice in temeljne svoboščine.
5. Ni utemeljen pritožnikov očitek, da sta mu bili kršeni pravice do enakega varstva pravic po 22. členu Ustave oziroma pravica do sodnega varstva po 23. členu Ustave (s tema določbama Ustave je v celoti krita vsebina 6. člena Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic1).
6. Po določbi prvega odstavka 40. člena Zakona o državljanstvu Republike Slovenije2 državljan druge republike, ki je imel na dan plebiscita o neodvisnosti in samostojnosti Republike Slovenije, dne 23. decembra 1990, prijavljeno stalno prebivališče v Republiki Sloveniji in tukaj tudi dejansko živi, pridobi državljanstvo Republike Slovenije, če v šestih mesecih od uveljavitve ZDRS vloži vlogo pri pristojnem upravnem organu.
Po določbi tretjega odstavka tega člena pa ima upravni organ pooblastilo za odločanje po prostem preudarku in sicer lahko zavrne vlogo za sprejem v državljanstvo, čeprav prosilec izpolnjuje vse pogoje iz navedenega prvega odstavka, če so podani razlogi iz 8. točke prvega odstavka 10. člena istega zakona - to je, da bi njen sprejem v državljanstvo Republike Slovenije predstavljal nevarnost za javni red, varnost ali obrambo države.
7. Pomen presoje o podanosti razlogov iz 8. točke prvega odstavka 10. člena ZDRS je v tem, da upravni organ v trenutku odločanja ni prepričan, da bi sprejem prosilca v državljanstvo ne ogrožal javnega reda, varnosti ali obrambe Republike Slovenije. Takšno svoje stališče mora v odločbi ustrezno utemeljiti. Pri presoji mora upravni organ upoštevati vse podatke in okoliščine, iz katerih je razvidno prosilčevo obnašanje v preteklem obdobju, in na podlagi tako ugotovljenega dejanskega stanja nato oceni, ali sprejem prosilca v državljanstvo pomeni nevarnosti za javni red, varnost ali obrambo države.3 V skladu z ustaljeno prakso Ustavnega sodišča4 mora biti tako v odločbi upravnega organa o državljanstvu navedena 1. ocena zakonskega dejanskega stanja, 2. stanje stvari, pomembno za zakonito in pravilno odločbo, 3. dokazi, ki utemeljujejo obstoj teh dejstev, in 4. preudarki, ki so upravni organ vodili pri odločanju. Ustavno sodišče je tudi že odločilo, da ustavna pravica iz 22. člena posamezniku v upravnem postopku zagotavlja, da mu mora upravni organ dati možnost, da se izjavi o dejstvih in okoliščinah, ki so pomembne za odločitev.5 8. Ustavno sodišče ocenjuje, da ima izpodbijana upravna odločba vse zgoraj navedene elemente, zato ji tozadevno ni moč očitati kršitve 22. člena. Upravni organ je namreč v odločbi navedel 1. hipotetično zakonsko dejansko stanje, 2. ugotovil je, da je bil pritožnik večkrat pravnomočno kaznovan in da je konfliktna oseba, v sporu s sovaščani, 3. kot dokaz je pribavil in vpogledal v kazenske sodbe ter zaslišal priče, 4. ocenil je pritožnikovo izpovedbo in navedel bistvene razloge za svojo odločitev. Pritožnik je bil v postopku zaslišan, seznanjen je bil z vsemi dejstvi in okoliščinami, pomembnimi za odločitev in imel je možnost o njih se izjasniti. Očitek pritožnika, da je bila odločba upravnega organa arbitrarna in nezakonita torej ne drži, zato je neutemeljen tudi očitek, da bi jo Vrhovno sodišče zaradi tega moralo odpraviti.
9. Neutemeljen je tudi očitek pritožnika, da Vrhovno sodišče ni presojalo njegovih navedb, podanih v tožbi. Iz izpodbijane sodbe je razvidno, da je Vrhovno sodišče upoštevalo tožbeni ugovor pritožnika glede iz kazenske evidence že izbrisanega kaznivega dejanja. Res pa se ni opredelilo do pritožnikovih navedb glede njegovih odnosov z vaščani, vendar je to utemeljilo s tem, da le-ti za odločitev niso bistveni. Ocenilo je namreč, da v konkretnem primeru za sklep o tem, da pritožnik nasilno rešuje konfliktne situacije zadostujeta dne 1.6.1991 pravnomočna obsodba za kaznivo dejanje napada na uradno osebo, ki opravlja naloge varnosti in dne 9.6.1993 pravnomočna obsodba za kaznivo dejanje lahke telesne poškodbe ter za kaznivo dejanje poškodovanja tuje stvari. Pritrditi je Vrhovnemu sodišču, da za tak sklep ni pomembno na kakšne kazni je bil pritožnik obsojen.
10. Sodišče ne sme samo opredeliti odločilnih dejstev in nato napraviti sklep o zakonitosti uporabljenega prostega preudarka.
V odločbi, izdani po prostem preudarku in na podlagi določbe, v kateri je zakonsko dejansko stanje opisano z nedoločenimi pravnimi pojmi, morajo biti namreč odločilna dejstva in preudarki, ki so upravni organ vodili pri odločanju, navedeni že v obrazložitvi odločbe upravnega organa. V konkretnem primeru so bila vsa odločilna dejstva navedena že v odločbi upravnega organa. Ustavno sodišče pa je že odločilo, da se sodišče, ki presoja odločbe nižjega sodišča ali upravnega organa ni dolžno opredeliti do tistih strankinih navedb, ki po razumni oceni sodišča za odločitev niso bistvenega pomena.6 Ker se je Vrhovno sodišče opredelilo do vseh bistvenih navedb pritožnika, hkrati pa mu ni mogoče odreči razumne presoje, kršitve 22. člena očitno ni.
11. Prav tako pritožnik ne more uspeti z zatrjevanjem kršitve pravice do enakosti po 14. členu Ustave. Kršitev enakosti bi bila podana, če bi upravni organ oziroma Vrhovno sodišče v izpodbijanih odločbah odločila drugače, kot sicer odločata v podobnih zadevah. Neutemeljen je očitek, da je upravni organ posegel v pritožnikove, na podlagi zakona pridobljene pravice, ker je svojo odločitev oprl na tretji odstavek 40. člena, čeprav ob vložitvi vloge ta odstavek še ni veljal. S tem naj bi pritožnika postavil v neenakopraven položaj s tistimi, ki so pridobili državljanstvo le na podlagi prvega odstavka. Sprememba 40. člena ZDRS (nov tretji odstavek) je začela veljati dne 14.12.1991, izpodbijana odločba Ministrstva pa je bila izdana šele 31.1.1994. Pravno razmerje se rešuje po tistem materialnem predpisu, ki velja v času izdaje odločbe na prvi stopnji.
Upravni organ je ob odločitvi pravilno uporabil spremembo 40. člena, zgolj pavšalna navedba pritožnika, da naj bi mnogi dobili slovensko državljanstvo le na podlagi prvega odstavka 40. člena ZDRS, čeprav so bili kaznovani za huda kazniva dejanja, pa kršitve 14. člena ne izkazuje. Tudi pregled sodne prakse Vrhovnega sodišča pritožnikove trditve ne potrjuje.
12. Pritožnik zatrjuje tudi kršitev 15. člena Splošne deklaracije o človekovih pravicah iz leta 1948, ki določa, da ima vsakdo pravico do državljanstva in da se nikomur ne sme samovoljno vzeti državljanstvo ali zakonita pravica do spremembe državljanstva. Pritožnik zatrjevane kršitve ne argumentira posebej. Zgolj s tem, da je bila njegova vloga za sprejem v slovensko državljanstvo zavrnjena, pa zatrjevana kršitev ni utemeljena, saj pritožnik državljanstvo že ima.
13. Kršitve 23. člena pritožnik posebej ne utemeljuje, v postopku preizkusa ustavne pritožbe pa je tudi ni ugotovilo samo Ustavno sodišče.
14. Ker zatrjevanih kršitev človekovih pravic oziroma temeljnih svoboščin očitno ni, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
15. Po prvem odstavku 34. člena, ki se ga skladno z 49. členom Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 55/94 - v nadaljevanju: ZUstS) uporablja tudi v postopku z ustavno pritožbo, nosi v postopku pred Ustavnim sodiščem praviloma vsak udeleženec svoje stroške, zato je Ustavno sodišče glede prijavljenih stroškov sklenilo kot v izreku.
C.
16. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednik senata dr. Tone Jerovšek ter sodnika mag. Matevž Krivic in dr. Lovro Šturm. Proti sklepu o nesprejemu ustavne pritožbe je glasoval sodnik Krivic. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena še preostalim sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se nihče od njih ni izrekel za sprejem te ustavne pritožbe v obravnavo je bil s tem sprejet sklep, da se ustavna pritožba ne sprejme v obravnavo.
Opombe:
1Uradni list RS mednarodne pogodbe, št. 7/94, v nadaljevanju:
EKČP
2Uradni list RS, 1/91-I in 30/91-I, 38/92 in 13/94 - v nadaljevanju: ZDRS
3odločba Ustavnega sodišča št. Up-84/94 z dne 11.7.1996 - OdlUS V, 184
4nazadnje odločba št. Up-50/94 z dne 22.1.1998
5Up - 17/95 z dne 4.7.1996 - Odl US V,182
6prim. sklep št. Up-107/96 z dne 25.9.1996
Predsednik senata
dr. Tone Jerovšek