Up-3/98
Natisni
Opravilna št.:
Up-3/98
Datum odločitve:
16. 12. 1998
ECLI:
ECLI:SI:USRS:1998:Up.3.98
Akt:
Ustavna pritožba A. Ž. zoper sodbo Višjega sodišča v Celju št.

Cp 496/97 z dne 18.9.1997 in sodbo Okrajnega sodišča v Šmarju pri Jelšah št. P 75/97 z dne 13.3.1997
Izrek:
Ustavna pritožba A. Ž. zoper sodbo Višjega sodišča v Celju in sodbo Okrajnega sodišča v Šmarju pri Jelšah se ne sprejme v obravnavo.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče ne more presojati, kako je bilo v pravnomočno končani pravdi uporabljeno materialno pravo, zato zatrjevanj o tem sodišče ni upoštevalo. Zgolj s tem, kako sta sodišči pravno ovrednotili pogodbo med strankama in iz nje izvirajočo obveznost pritožnika, le-temu ni mogla biti kršena pravica do zasebne lastnine.
Geslo:
Enako varstvo pravic.

Pravica do sodnega varstva.
Pravna podlaga:
Ustava, 22., 23. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 51., 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
8. 1. 1998
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US19243
Up-3/98
16.12.1998
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. Ž. iz B. pod B. g. na seji dne 16. december 1998
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba A. Ž. zoper sodbo Višjega sodišča v Celju št.
Cp 496/97 z dne 18.9.1997 in sodbo Okrajnega sodišča v Šmarju pri Jelšah št. P 75/97 z dne 13.3.1997 se ne sprejme v obravnavo.
O b r a z l o ž i t e v
1. Po razsodbi obeh sodišč je pritožnik dolžan plačati nasprotni stranki znesek, za katerega se je pogodbeno zavezal, s pripadki. 2. Pritožnik trdi, da taki sodbi kršita njegovo pravico do zasebne lastnine (33. člen Ustave) in pravico do sodnega varstva (23. člen Ustave).
3. Ko tako trditev utemeljuje, ponavlja svoja pravna stališča, s katerimi v pravdi ni imel uspeha. Sodišču prve stopnje še očita, da brez pojasnila ni upoštevalo njegovih dokaznih predlogov.
4. Pritožnik predlaga, naj Ustavno sodišče izpodbijani sodbi razveljavi, nasprotni stranki t.j. podjetju T. pa naloži, da pritožniku priključi telefon.
5. Ustavno sodišče ne more presojati, kako je bilo v pravnomočno končani pravdi uporabljeno materialno pravo, zato zatrjevanj o tem sodišče ni upoštevalo. Zgolj s tem, kako sta sodišči pravno ovrednotili pogodbo med strankama in iz nje izvirajočo obveznost pritožnika, le-temu ni mogla biti kršena pravica do zasebne lastnine. Nepojasnjen ostaja tudi očitek o kršitvi pravice do sodnega varstva, a očitno tudi neutemeljen, saj je bilo sodno varstvo, kot ga vsakomur zagotavljajo določbe 23. člena Ustave, pritožniku očitno dano. Neupoštevanje dokaznih predlogov stranke bi lahko pomenilo kršitev pravice do enakega varstva pravic (22. člen Ustave), a pritožnik tega ni uveljavljal v svoji pritožbi zoper prvostopno sodbo, tako da glede tega ni izčrpal vseh pravnih sredstev, kar je po 51. členu Zakona o Ustavnem sodišču procesni pogoj za dopustnost ustavne pritožbe.
6. Ustavne pritožbe torej ni bilo mogoče sprejeti v obravnavanje, saj očitno ne gre za kršitve človekovih pravic, kot to zatrjuje pritožnik. Zato tudi naročanje nasprotni stranki, kot ga predlaga, ni prišlo v poštev.
7. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi prve alinee drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) v senatu v sestavi: predsednik dr. Lojze Ude in člana Franc Testen ter dr. Dragica Wedam - Lukić.
Predsednik senata
dr. Lojze Ude