Up-146/97
Natisni
Opravilna št.:
Up-146/97
Datum odločitve:
11. 4. 2000
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2000:Up.146.97
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper lokacijsko dovoljenje št. 351-6/91 z dne 28. 8. 1992, ki ga je izdala Uprava za urbanizem Občine Radovljica
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper lokacijsko dovoljenje, ki ga je izdala Uprava za urbanizem Občine Radovljica, se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ker pritožnik pred vložitvijo ustavne pritožbe ni izčrpal sodnega varstva in tudi ni pogojev za izjemno odločanje o ustavni pritožbi pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev po drugem odstavku 51. člena ZUstS, je bilo treba ustavno pritožbo zavreči.
Geslo:
Predhodno izčrpanje vseh pravnih sredstev kot procesni pogoj za vložitev ustavne pritožbe.

Pravica do zasebne lastnine in dedovanja.

Sodelovanje pri upravljanju javnih zadev.
Pravna podlaga:
Ustava, 33., 44. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 51., 2. al. 1. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svojo zadevo št. Up-56/95 z dne 6. 10. 1995, OdlUS IV,174.
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
drugi akti
Datum vloge:
8. 5. 1997
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US20086
Up-146/97
11. 4. 2000
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. in drugih iz Ž. Z. na seji senata 11. aprila 2000
s k l e n i l o:
Ustavna pritožba A. A. zoper lokacijsko dovoljenje št. 351-6/91 z dne 28. 8. 1992, ki ga je izdala Uprava za urbanizem Občine Radovljica, se zavrže.
O b r a z l o ž i t e v
1. Pritožnik, ki po lastni izjavi zastopa krajane V. U. v Z. Z., je vložil ustavno pritožbo, s katero izpodbija v izreku navedeno odločbo. Lokacijsko dovoljenje je bilo izdano za gradnjo male hidroelektrarne investitorju B. B. iz V. U. Z izpodbijano odločbo naj bi bilo kršeno varstvo kmetijskih zemljišč, pravica do varovanja zasebne lastnine, pravica do zdravega življenjskega okolja, dolžnost varovanja naravne dediščine in pravica do sodelovanja v javnih zadevah.
2. Po prvem odstavku 51. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS) je ustavna pritožba praviloma dopustna šele, če so izčrpana vsa pravna sredstva.
Izjemoma lahko Ustavno sodišče odloča o ustavni pritožbi pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev, če je zatrjevana kršitev človekove pravice in temeljne svoboščine očitna in če bi z izvršitvijo posamičnega akta nastale za pritožnika nepopravljive posledice (drugi odstavek 51. člena ZUstS).
3. Zoper dokončne posamične akte, s katerimi državni organi, organi lokalnih skupnosti in nosilci javnih pooblastil odločajo o pravicah ali o obveznostih in pravnih koristih posameznikov in organizacij je na podlagi prvega odstavka 157. člena Ustave mogoč upravni spor. Zakon o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97 in 65/97-popr. - v nadaljevanju: ZUS) v skladu s 157. členom Ustave ureja upravni spor zoper dokončne posamične akte in posamične akte in dejanja (drugi in tretji odstavek 1. člena ZUS).
4. Na podlagi prej veljavnega Zakona o upravnih sporih (Uradni list SFRJ, št. 4/77 - v nadaljevanju: ZUS-77) je Ustavno sodišče sprejelo stališče, da je tožba v upravnem sporu bližje izrednim pravnim sredstvom in da je zato predpostavka za obravnavanje ustavne pritožbe na podlagi drugega odstavka 51. člena ZUstS podana že, če je tekel upravni spor (sklep št. Up-56/95 z dne 6. 10. 1995, OdlUS IV, 174). Takšno stališče je temeljilo zlasti na dejstvu, da ZUS-77 tožniku ni dajal učinkovite možnosti, da bi dosegel zadržanje izvrševanja v upravnem sporu izpodbijanega akta (dokončne in s tem izvršljive upravne odločbe). Tožba namreč ni zadržala izvršitve izpodbijanega akta, o predlogih za začasno zadržanje izvršitve pa v upravnem sporu Vrhovno sodišče ni odločalo. Stališče o izjemnem obravnavanju ustavne pritožbe v upravnopravnih zadevah po drugem odstavku 51. člena ZUstS (pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev) je torej temeljilo na izvršljivosti izpodbijanega akta in s tem na možnosti, da bi z izvršitvijo izpodbijanega akta nastale ustavnemu pritožniku nepopravljive posledice. Navedeno stališče Ustavnega sodišča še vedno velja za vse tiste primere upravnih sporov, za katere se na podlagi prehodnih določb novega Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97 in 65/97-popr. - v nadaljevanju: ZUS) še uporabljajo določbe ZUS-77, kakor tudi za primere, ko je bila ustavna pritožba vložena pred uveljavitvijo ZUS. Za tak primer gre v obravnavani zadevi.
5. Pritožnik pred vložitvijo ustavne pritožbe ni izčrpal sodnega varstva. Kršitve, ki jih navaja v ustavni pritožbi, se razen pravice do zasebne lastnine (33. člen Ustave) in sodelovanja pri upravljanju javnih zadev (44. člen Ustave), ne nanašajo na človekove pravice in temeljne svoboščine. Glede njih pritožnik tudi ne izkazuje očitnosti kršitev in možnosti, da bi z izvršitvijo izpodbijanega akta nastale nepopravljive posledice (drugi odstavek 51. člena ZUstS).
6. Ker pritožnik pred vložitvijo ustavne pritožbe ni izčrpal sodnega varstva in tudi ni pogojev za izjemno odločanje o ustavni pritožbi pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev po drugem odstavku 51. člena ZUstS, je bilo treba ustavno pritožbo zavreči.
7. Ker za obravnavanje ustavne pritožbe ni podana procesna predpostavka, Ustavno sodišče ni posebej ugotavljalo, ali je bil pritožnik pooblaščen za zastopanje krajanov V. U. v Z. Z. 8. Senat Ustavnega sodišča je ta sklep sprejel na podlagi druge alinee prvega odstavka 55. člena ZustS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko.
Predsednica senata:
Milojka Modrijan