Up-48/02
Natisni
Opravilna št.:
Up-48/02
Datum odločitve:
26. 3. 2002
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2002:Up.48.02
Akt:
Sodba Upravnega sodišča v Ljubljani št. U 1930/98 z dne 20. 4. 2000

Odločba Davčne uprave Republike Slovenije, Glavnega urada, št. 416-1364/99 z dne 31. 8. 2000,

Sklep Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada Ljubljana, Izpostava Ljubljana Center, št. 416-1658/00-2-25 z dne 25. 9. 2000 Sklepa Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada Ljubljana, št. 421-109/01-1 z dne 11. 9. 2001 in št. 471-1/02-2-25 z dne 16. 1. 2002

Sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 421/2001 z dne 28. 3. 2001 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. II P 57/99 z dne 15. 12. 2000

Sklepi Mestne občine Ljubljana, Mestna uprava, Komisija za oddajanje poslovnih prostorov v najem, št. (4403-57/2000)(5/001) z dne 20. 1. 2000, št. ()(5/003) z dne 25. 4. 2000 in št. (4400- 1172/2000)(1/105) z dne 4. 7. 2000

Sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani št. In 99/00707 z dne 14. 2. 2000
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper:

sodbo Upravnega sodišča v Ljubljani št. U 1930/98 z dne 20. 4. 2000,

odločbo Davčne uprave Republike Slovenije, Glavnega urada, št. 416-1364/99 z dne 31. 8. 2000,

sklep Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada Ljubljana, Izpostava Ljubljana Center, št. 416-1658/00-2-25 z dne 25. 9. 2000,

sklepa Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada Ljubljana, št. 421-109/01-1 z dne 11. 9. 2001 in št. 471-1/02-2-25 z dne 16. 1. 2002,

sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 421/2001 z dne 28. 2001 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. II P 57/99 z dne 15. 12. 2000,

sklepe Mestne občine Ljubljana, Mestna uprava, Komisija za oddajanje poslovnih prostorov v najem, št. (4403-57/2000)(5/001) z dne 20. 1. 2000, št. ()(5/003) z dne 25. 4. 2000 in št. (4400- 1172/2000)(1/105) z dne 4. 7. 2000 in

sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani št. In 99/00707 z dne 14. 2. 2000 ter

zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ustavna pritožba se lahko vloži šele, ko so izčrpana vsa pravna sredstva. Če je zatrjevana kršitev očitna in če bi z izvršitvijo posamičnega akta nastale za pritožnika nepopravljive posledice, pa lahko Ustavno sodišče izjemoma odloča o ustavni pritožbi še pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev. Ker pa je pritožnik vložil ustavno pritožbo še pred izčrpanjem pravnih sredstev oziroma brez izpolnjevanja pogojev za izjemno odločanje, je Ustavno sodišče njegovo pritožbo zavrglo.
Geslo:
Predhodno izčrpanje vseh pravnih sredstev kot procesni pogoj za vložitev ustavne pritožbe.
Pravna podlaga:
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. odst. 51., 2. odst. 51., 3. odst. 53., 2. al. 1. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
29. 1. 2002
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US21326
Up-48/02
26. 3. 2002
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. na seji senata dne 26. marca 2002
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper:
1. sodbo Upravnega sodišča v Ljubljani št. U 1930/98 z dne 20. 4. 2000,
2. odločbo Davčne uprave Republike Slovenije, Glavnega urada, št. 416-1364/99 z dne 31. 8. 2000,
3. sklep Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada Ljubljana, Izpostava Ljubljana Center, št. 416-1658/00-2-25 z dne 25. 9. 2000,
4. sklepa Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada Ljubljana, št. 421-109/01-1 z dne 11. 9. 2001 in št. 471-1/02-2-25 z dne 16. 1. 2002,
5. sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 421/2001 z dne 28. 3. 2001 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. II P 57/99 z dne 15. 12. 2000,
6. sklepe Mestne občine Ljubljana, Mestna uprava, Komisija za oddajanje poslovnih prostorov v najem, št. (4403-57/2000)(5/001) z dne 20. 1. 2000, št. ()(5/003) z dne 25. 4. 2000 in št. (4400- 1172/2000)(1/105) z dne 4. 7. 2000 in
7. sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani št. In 99/00707 z dne 14. 2. 2000 ter
8. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja se zavrže.
Obrazložitev
A.
1. Iz pritožnikovih navedb v prvi vlogi je bilo zaključiti, da je ustavna pritožba vložena zaradi postopkov v zvezi z vračilom obračunanega in plačanega prometnega davka, v katerih naj bi prišlo do kršitve človekovih pravic iz 14., 33. in 34. člena Ustave. Pri tem je pritožnik izpostavil zlasti delno odločbo Davčnega urada Ljubljana, s katero ni bilo ugodeno njegovemu zahtevku za vračilo neupravičeno obračunanega in plačanega prometnega davka in sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani, s katerim je bila v izvršilnem postopku dovoljena prodaja njegove hiše.
Zaradi slednjega je pritožnik tudi zatrjeval izpolnjenost pogoja za vložitev ustavne pritožbe pred izčrpanjem vseh pravnih sredstev.
2. Ker je bila ustavna pritožba kljub številnim prilogam tako pomanjkljiva, da je Ustavno sodišče ni moglo preizkusiti, je bil pritožnik pozvan na dopolnitev. Pri tem naj bi zlasti opredelil posamični akt, ki ga izpodbija, ter izkazal izčrpanost pravnih sredstev in pravočasnost ustavne pritožbe.
3. Pritožnik je v obširni dopolnitvi opredelil posamezne akte, zoper katere vlaga ustavno pritožbo, ter v utemeljitev svojih navedb predložil številne listine. Tako iz listin, priloženih v zvezi z ustavno pritožbo zoper sodbo Upravnega sodišča (točka 1 izreka), izhaja, da je Upravno sodišče zavrnilo tožbo ustavnega pritožnika, Vrhovno sodišče pa je nato njegovi pritožbi ugodilo, sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo v novo sojenje. V novem odločanju je Upravno sodišče s sodbo št. U 2158/2001 z dne 7. 2. 2002 (pritožnik je sodbo predložil po dopolnitvi svoje ustavne pritožbe) tožbi ugodilo ter delno odločbo Davčne uprave Republike Slovenije (ki jo je pritožnik izpostavil v svoji prvi vlogi) odpravilo in zadevo vrnilo v ponovni postopek. Z odločbo Davčne uprave Republike Slovenije, Glavnega urada, (točka 2 izreka) pa je bil zavržen predlog za odpravo odločb po nadzorstveni pravici v zadevi odmere davka iz dejavnosti za leta 1994, 1995, 1996 in 1997. Zaradi tega je bila zoper odločbo v oktobru 2000 vložena tožba na Upravno sodišče.
4. Izpodbijani sklepi Davčnega urada Ljubljana (točki 3 in 4 izreka) so sklepi o prisilni izterjavi dolga. Iz prilog izhaja, da je bila zoper vse sklepe vložena pritožba (v novembru 2000 oziroma v februarju 2002).
5. Iz prilog in obrazložitve ustavne pritožbe zoper sklep Višjega sodišča (točka 5 izreka), zoper katerega je bila vložena revizija, pa izhaja, da je predmet spora pritožnikov zahtevek za plačilo zamudnih obresti od tistih plačil iz naslova prometnega davka, ki so mu bila vrnjena. Pritožnikov tožbeni zahtevek je bil zavrnjen. Zavrnitev je potrdilo tudi sodišče druge stopnje. Pritožnik zatrjuje, da je bilo s sodbo, ker niso bili izvedeni vsi dokazi, kršeno načelo poštenega sojenja. Prav tako naj bi bilo zmotno uporabljeno materialno pravo. Pritožnik ob tem izpostavlja 35. in 22. člen Ustave, ki ne dopuščata posegov v osebnostne pravice in urejata enako varstvo pravic. Poudarja, da sodba zanj predstavlja nadaljevanje psihičnega mučenja, prepovedanega po 18. členu Ustave. To naj bi se, v zvezi s postopki pravilnosti obračunavanja in plačevanja prometnega davka, v katerih naj bi bilo veliko očitnih in namenskih kršitev, vleklo že 9 let. Zaradi dolgotrajnih kršitev človekovih pravic po 3., 6., 13. in 14. členu Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 - v nadaljevanju EKČP) oziroma 1. členu Protokola k EKČP naj bi tudi ne imel možnosti čakati na odločitev Vrhovnega sodišča.
6. Iz izpodbijanih sklepov Mestne občine Ljubljana (točka 6 izreka) izhaja, da je bila strokovna služba zadolžena pridobiti podatke o višini neplačane najemnine, preveriti predložene račune in naročiti oceno vlaganj zaradi zaprosila za povračilo vlaganj, oziroma za poračun vlaganj z najemnino.
7. Ustavne pritožbe zoper sklep Okrajnega sodišča (točka 7 izreka) pritožnik tudi v dopolnitvi ni utemeljil. Poudarja pa, da ustavno pritožbo vlaga tako na podlagi drugega odstavka 51. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) kot na podlagi tretjega odstavka 52. člena ZUstS.
B.
8. Po določbi prvega odstavka 51. člena ZUstS je ustavno pritožbo mogoče vložiti, ko so izčrpana vsa pravna sredstva. Če je zatrjevana kršitev očitna in če bi z izvršitvijo posamičnega akta nastale za pritožnika nepopravljive posledice, pa lahko Ustavno sodišče izjemoma odloča o ustavni pritožbi še pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev (drugi odstavek 51. člena ZUstS).
9. Iz predhodno navedenega tako izhaja, da izredno obravnavanje ustavne pritožbe pred izčrpanjem rednih pravnih sredstev sploh ni mogoče. Glede na to je ustavna pritožba v zadevi, v kateri je bila izdana izpodbijana sodba Upravnega sodišča v Ljubljani (točka 1 izreka) in ki se trenutno rešuje v upravnem postopku na drugi stopnji, preuranjena. Zaradi tega je bilo treba ustavno pritožbo v tem delu zavreči. Iz enakega razloga je bilo treba zavreči tudi ustavno pritožbo v delu, v katerem izpodbija izdane sklepe o prisilni izterjavi dolga (točki 3 in 4 izreka), saj so ti še predmet obravnave v upravnem postopku na drugi stopnji.
10. Prav tako je preuranjena ustavna pritožba zoper odločbo Davčne uprave Republike Slovenije, Glavnega urada (točka 2 izreka), zoper katero je vložena tožba na Upravno sodišče. Po stališču Ustavnega sodišča (gl. sklep št. Up-261/98 z dne 13. 1. 2000, Uradni list RS, št. 6/2000 in OdlUS IX, 126) namreč upravnega spora od uveljavitve Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97 in nasl. - ZUS) ni več mogoče šteti za izredno pravno sredstvo v smislu 51. člena ZUstS. Ker je tako v upravnih zadevah ustavno pritožbo mogoče vložiti šele po končanem upravnem sporu, je bilo treba ustavno pritožbo tudi v tem delu zavreči.
11. Ustavno sodišče je zavrglo tudi ustavno pritožbo v delu, v katerem pritožnik izpodbija sklep Višjega sodišča (točka 5 izreka), zoper katerega je vložena revizija. Za izjemno odločanje o ustavni pritožbi pred izčrpanjem izrednih pravnih sredstev morata biti skladno z drugim odstavkom 51. člena ZUstS kumulativno izpolnjena dva pogoja - očitnost zatrjevane kršitve in nepopravljivost posledic, ki naj bi nastale z izvršitvijo posamičnega akta. Izpolnjenosti obeh pogojev pa pritožnik s svojimi navedbami ni izkazal, saj golo grajanje oziroma nestrinjanje z izvedenimi dokazi ter uporabljenim materialnim pravom ne zadošča za očitnost zatrjevanih kršitev. Izraz očiten namreč ne pomeni le verjetne izkazanosti, temveč izključenost možnosti drugačnega sklepa (tako npr. sklep Ustavnega sodišča št. Up-143/00 z dne 16. 10. 2001, ki je priložen). Ta pa iz pritožnikovih zatrjevanj, ki po vsebini niso takšna, da bi po ustaljeni praksi Ustavnega sodišča sploh lahko privedla do zatrjevane kršitve, ne izhaja. Glede na predmet spora (pritožnikov zahtevek za plačilo zamudnih obresti) pritožniku tudi ne grozi izvršitev izpodbijanega akta oziroma zavrnitev njegovega zahtevka za plačilo zamudnih obresti sama po sebi ne predstavlja nepopravljivih posledic.
12. Ustavno sodišče je zavrglo ustavno pritožbo tudi v delu, ki se nanaša na sklepe Mestne občine Ljubljana (točka 6 izreka). Pri tem se ni spuščalo v naravo teh sklepov oziroma v vprašanje, ali je za njihovo oceno sploh pristojno. Iz pritožbenih navedb in prilog namreč ne izhaja, da bi bilo zoper sklepe vloženo kakšno pravno sredstvo; če ni bilo zagotovljenega drugega pravnega varstva, bi moral pritožnik izčrpati pravno varstvo iz drugega odstavka 157. člena Ustave.
13. Ustavno sodišče je zavrglo ustavno pritožbo še v delu, v katerem je izpodbijan sklep Okrajnega sodišča (točka 7 izreka), saj pritožnik svojih navedb iz prve vloge ni dopolnil. Zato je Ustavno sodišče ni moglo preizkusiti.
14. V predmetni zadevi je Ustavno sodišče izpolnjenost procesnih predpostavk presojalo z vidika 51. člena ZUstS, saj glede na to, da je bila ustavna pritožba vložena pred izčrpanjem pravnih sredstev, uporaba tretjega odstavka 53. člena ZUstS sploh ne pride v poštev.
15. Prav tako je bilo treba zavreči ustavno pritožbo v delu, v katerem jo je, zaradi pritožnikovih navedb o trajanju postopka, razumeti kot zatrjevanje kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja (23. člen Ustave). Ustavno pritožbo zaradi kršitve te pravice je sicer mogoče vložiti že pred zaključkom sodnega postopka, v katerem naj bi bila ta pravica kršena. Vendar pa mora biti izčrpano pravno varstvo iz drugega odstavka 157. člena Ustave (tj. upravni spor). Izpolnjenosti te procesne predpostavke pa pritožnik ni izkazal.
C.
16. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi druge in četrte alineje prvega odstavka 55. člena ZUstS in prve alineje 52. člena Poslovnika Ustavnega sodišča Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 49/98) v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko.
Predsednica senata
Milojka Modrijan