Up-38/02
Natisni
Opravilna št.:
Up-38/02
Datum odločitve:
27. 3. 2003
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2003:Up.38.02
Akt:
Ustavna pritožba A. A. ml. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 152/2002 z dne 7. 2. 2002 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. P 647/2001 z dne 27. 12. 2001 Ustavna pritožba A. A. ml. zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 647/2001 z dne 6. 12. 2001, sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 709/2001 z dne 21. 1. 2002 in zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 709/2001 z dne 22. 2. 2002
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. ml. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 152/2002 z dne 7. 2. 2002 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. P 647/2001 z dne 27. 12. 2001 se ne sprejme.

Ustavna pritožba A. A. ml. zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 647/2001 z dne 6. 12. 2001, sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 709/2001 z dne 21. 1. 2002 in zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 709/2001 z dne 22. 2. 2002 se zavrže.
Evidenčni stavek:
Pravice do revizije kot izrednega pravnega sredstva proti drugostopenjski sodni odločbi 25. člen Ustave ne zagotavlja, zato pravica do pravnega sredstva ni kršena, če odločba sodišča druge stopnje ne vsebuje pravnega pouka. Višje sodišče je tudi odgovorilo na vse pritožnikove relevantne pritožbene navedbe in svojo odločitev ustrezno obrazložilo. S tem je zadostilo zahtevam, ki izhajajo iz 25. člena Ustave. Iz ustavne pravice do sodnega varstva ne izhaja zahteva po dveh vzporednih postopkih za dodeljevanje brezplačne pravne pomoči, zato stališče sodišča, da odločanje o prošnji za dodelitev pooblaščenca ni stvar pravdnega postopka, temveč ima pritožnik možnost dodelitev pooblaščenca uveljavljati v postopku po ZBPP, z vidika ustavne pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave ni sporno. Ker z izpodbijanima sklepoma pritožniku očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, Ustavno sodišče ustavne pritožbe v tem delu ni sprejelo. Ustavna pritožba zoper ostale v izreku navedene sodne odločbe pa ni dopustna.
Geslo:
5.3.13.13 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja - Neodvisnost.

5.3.13.14 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja - Nepristranskost.

5.3.13.3 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja - Dvostopenjska sodna pristojnost.
Pravna podlaga:
Člen 23, 25, Ustava [URS]

Člen 55.2.1, 55.1.2 in 55.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
24. 2. 2002
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US22243
Up-38/02-9
27.3.2003
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. ml. iz Ž. na seji senata dne 27. marca 2003 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
1. Ustavna pritožba A. A. ml. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 152/2002 z dne 7. 2. 2002 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. P 647/2001 z dne 27. 12. 2001 se ne sprejme.
2. Ustavna pritožba A. A. ml. zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 647/2001 z dne 6. 12. 2001, sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 709/2001 z dne 21. 1. 2002 in zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 709/2001 z dne 22. 2. 2002 se zavrže.
Obrazložitev
A.
1. Pritožniku, tožniku v dveh pravdnih zadevah, je Okrožno sodišče v Kranju s sklepoma št. P 647/2001 z dne 6. 12. 2001 in št. P 709/2001 z dne 21. 1. 2002 vrnilo nepopolni tožbi v popravo. Ker pritožnik nobene izmed tožb ni ustrezno dopolnil, ju je isto sodišče s sklepoma št. P 647/2001 z dne 27. 12. 2001 in št. P 709/2001 z dne 22. 2. 2002 zavrglo. Zoper sklep Okrožnega sodišča št. P 647/2001 z dne 27. 12. 2001 se je pritožnik pritožil, Višje sodišče pa je s sklepom št. II Cp 152/2002 z dne 7. 2. 2002 njegovo pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. V obrazložitvi sklepa Okrožnega sodišča v Kranju št. P 647/2001, s katerim je bila zavržena pritožnikova tožba, ker je pritožnik tudi po pozivu sodišča ni dopolnil, je sodišče pritožniku tudi pojasnilo, da o njegovi prošnji za dodelitev pooblaščenca ni odločalo, ker sodišča v pravdnih zadevah ne postavljajo pooblaščencev strankam, ampak je za odločanje o odobritvi brezplačne pravne pomoči v skladu z Zakonom o brezplačni pravni pomoči (Uradni list RS, št. 75/01 - v nadaljevanju ZBPP) pristojen predsednik okrožnega sodišča. Višje sodišče je potrdilo določitev sodišča prve stopnje o zavrženju tožbe, strinjalo pa se je tudi z obrazložitvijo glede predloga za dodelitev pooblaščenca. V obrazložitvi svojega sklepa je navedlo, da reševanje prošenj za brezplačno pravno pomoč ni predmet pravdnega postopka in da je za reševanje teh prošenj pristojen predsednik okrožnega sodišča, na območju katerega ima prosilec prijavljeno prebivališče.
2. Z ustavno pritožbo pritožnik izpodbija vse navedene sodne odločbe in zatrjuje, da so mu bile z njimi kršene človekove pravice in temeljne svoboščine. Meni, da mu je bila z izpodbijanimi sklepi kršena pravica do pravnega sredstva (25. člen Ustave). Ta pravica naj bi mu bila kršena zato, ker Višje sodišče v obrazložitvi svojega sklepa ni navedlo pravnega pouka, obrazložitev sklepa pa naj tudi ne bi vsebovala odgovorov na vse njegove pritožbene navedbe. Zatrjuje, da je že v tožbi v pravdni zadevi št. P 647/2001 zaprosil za brezplačno pravno pomoč ter da bi moralo sodišče prve stopnje to prošnjo obravnavati preden mu je s sklepom vrnilo tožbo v popravo in jo kasneje zavrglo.
Smiselno uveljavlja kršitev pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave.
B.
3. Ustavna pritožba je dopustna le zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 152/2002 z dne 7. 2. 2002 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. P 647/2001 z dne 27. 12. 2001.
Navedenima sklepoma pritožnik očita kršitev pravice do pravnega sredstva iz 25. člena in pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave. Pritožnikovi očitki so neutemeljeni.
4. Kršitev 25. člena Ustave vidi pritožnik predvsem v tem, da izpodbijani sklep Višjega sodišča ne vsebuje pravnega pouka.
Dolžnost sodišča, da v svojih odločitvah navede pravni pouk, res izhaja iz pravice strank do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave. Iz te pravice pa izhaja le pravica do dvostopenjskega sodnega postopka. Pravice do revizije kot izrednega pravnega sredstva proti drugostopenjski sodni odločbi 25. člen Ustave ne zagotavlja, zato pravica do pravnega sredstva ni kršena, če odločba sodišča druge stopnje ne vsebuje pravnega pouka.
Pritrditi pa tudi ni mogoče pritožnikovemu očitku, da izpodbijani sklep Višjega sodišča ni ustrezno obrazložen. Višje sodišče je namreč odgovorilo na vse pritožnikove relevantne pritožbene navedbe in svojo odločitev ustrezno obrazložilo. S tem je zadostilo zahtevam, ki izhajajo iz 25. člena Ustave.
5. Pritožnik nasprotuje odločitvi obeh izpodbijanih sklepov Okrožnega in Višjega sodišča o zavrženju tožbe, izpodbijanima sklepoma pa pritožnik očita tudi to, da z njima ni bilo odločeno o njegovi prošnji za dodelitev pooblaščenca, ki jo je vložil skupaj s tožbo. S tem smiselno uveljavlja kršitev pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave. Sodišče je svojo odločitev o zavrženju tožbe prepričljivo obrazložilo. V presojo pravilnosti odločitve sodišča pa se Ustavno sodišče ne more spuščati. Ustavno sodišče namreč ni instanca sodiščem, ki odločajo v pravdnem postopku, in ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri uporabi materialnega in procesnega prava. V skladu s 50. členom Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče izpodbijano sodno odločbo preizkusi le glede vprašanja, ali so bile z njo kršene človekove pravice in svoboščine.
6. V zvezi s pritožnikovo prošnjo za dodelitev pooblaščenca, sta sodišči zavzeli stališče, da odločanje o taki prošnji ni predmet pravdnega postopka, temveč je za reševanje teh prošenj v skladu z določbami ZBPP pristojen predsednik okrožnega sodišča, na območju katerega ima prosilec prijavljeno prebivališče. Za presojo, ali je to stališče pravilno ali ne, Ustavno sodišče ni pristojno.
Navedeno stališče je preizkusilo le z vidika morebitnih kršitev ustavnih pravic. V okviru tega preizkusa je presojalo, ali je stališče v neskladju s 23. členom Ustave, in zato odločitev sodišča predstavlja kršitev pritožnikove pravice do sodnega varstva.
7. Pritožnik, ki se pritožuje, ker mu v postopku ni bila omogočena brezplačna pravna pomoč, ima sicer prav, ko smiselno uveljavlja, da je sestavni del pravice do sodnega varstva (23. člen Ustave) tudi pravica do dostopa do sodišča, pri čemer mora biti zagotovljeno dejansko in učinkovito izvrševanje te pravice. Tako osebam slabega premoženjskega stanja višina sodnih stroškov ne sme predstavljati nepremostljive ovire za dostop na sodišče.
Skladno s pravico do dostopa do sodišča pa mora država stranki zagotoviti tudi strokovno pomoč, kadar je to nujno za učinkovit dostop do sodišča. Iz same narave pravice pa izhaja, da mora zakon predpisati način njenega uresničevanja z določitvijo postopka in organov, ki o njej odločajo. Najbolj celovito in popolno je sistem brezplačne pravne pomoči urejen v ZBPP. Po tem zakonu o odobritvi brezplačne pravne pomoči odloča predsednik okrožnega sodišča oziroma predsednik specializiranega sodišča prve stopnje (2. člen ZBPP), brezplačna pravna pomoč pa se lahko dodeli za svetovanje, pravno zastopanje in za druge pravne storitve, določene z zakonom, za vse oblike sodnega varstva pred vsemi sodišči splošne pristojnosti in specializiranimi sodišči v Republiki Sloveniji, pred Ustavnim sodiščem Republike Slovenije in pred vsemi organi, institucijami ali osebami v Republiki Sloveniji, ki so pristojne za izvensodno poravnavanje sporov ter kot oprostitev plačila stroškov sodnega postopka (7. člen ZBPP). Po določbah ZBPP torej o dodelitvi brezplačne pravne pomoči pristojni organ odloča tudi, kadar gre za brezplačno pravno pomoč, ki se nanaša na pravdne postopke, ne glede na to, ali tudi Zakon o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in nasl. - ZPP) vsebuje kakšne določbe o brezplačni pravni pomoči. Ob upoštevanju, da iz ustavne pravice do sodnega varstva ne izhaja zahteva po dveh vzporednih postopkih za dodeljevanje brezplačne pravne pomoči, stališče sodišča, da odločanje o prošnji za dodelitev pooblaščenca ni stvar pravdnega postopka, temveč ima pritožnik možnost dodelitev pooblaščenca uveljavljati v postopku po ZBPP, ni sporno z vidika ustavne pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave.
8. Ker z izpodbijanima sklepoma pritožniku očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, Ustavno sodišče ustavne pritožbe v tem delu ni sprejelo.
9. Ustavna pritožba zoper ostale v izreku navedene sodne odločbe pa ni dopustna. Sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 647/2001 z dne 6. 12. 2001 in sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 709/2001 z dne 21. 1. 2002 nista posamična akta v smislu 50. člena ZUstS, saj z njima ni bilo odločeno o kakšni pritožnikovi pravici ali temeljni svoboščini, temveč je sodišče pritožniku le vrnilo nepopolni tožbi v popravo. Ker ustavna pritožba zoper ta dva sklepa ni dopustna, jo je Ustavno sodišče zavrglo.
10. Po določbi prvega odstavka 51. člena ZUstS se ustavna pritožba lahko vloži šele, ko so izčrpana vsa pravna sredstva.
Zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju št. P 709/2001 z dne 22. 2. 2002 pritožnik ni izčrpal vseh pravnih sredstev. V skladu z določbo 363. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in nasl. - ZPP) je zoper sklep sodišča prve stopnje dovoljena pritožba. Pritožnik ni izkazal, da bi to pravno sredstvo izkoristil, zato je Ustavno sodišče ustavno pritožbo v tem delu zavrglo.
C.
11. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka in druge alineje prvega odstavka 55. člena ZUstS, prvega odstavka 55. člena ZUstS v zvezi s prvim odstavkom 50. člena ZUstS ter prve alineje 52. člena Poslovnika Ustavnega sodišča Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 49/98 in 30/02) v sestavi: predsednica senata mag. Marija Krisper Kramberger ter člana Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić.
Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča.
Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
mag. Marija Krisper Kramberger