Up-343/01
Natisni
Opravilna št.:
Up-343/01
Datum odločitve:
27. 5. 2003
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2003:Up.343.01
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 907/99 z dne 23. 5. 2001
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 907/99 z dne 23. 5. 2001 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Preizkus ustavne pritožbe je pokazal, da zatrjevanih kršitev človekovih pravic očitno ni, zato ustavne pritožbe ni bilo mogoče sprejeti v obravnavo.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.
Pravna podlaga:
Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
9. 8. 2001
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US22432
Up-343/01 - 11
13. 6. 2003
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. na seji senata dne 27. maja 2003 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 907/99 z dne 23. 5. 2001 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Ustavni pritožnik ni uspel z zahtevo, da mu za čas od 4. 5. 1941, ko je z družino prebegnil pred prisilno izselitvijo, do 30. 9. 1941 namesto statusa žrtve vojnega nasilja - begunca priznajo status izseljenca. Zahtevo je utemeljeval s tem, da je bil kot izgnanec naveden na seznamu izgnanih oseb in v drugih listinah, zato je šlo po njegovem za "izgnanstvo v odsotnosti". Po stališču pristojnih upravnih organov in sodišč je v njegovem primeru odločilno, da v resnici ni bil izseljen, ker je njegova družina z njim vred prej prebegnila.
2. Pritožnik meni, da mu je bila s končno odločitvijo o stvari, torej z izpodbijano sodbo Vrhovnega sodišča, kršena pravica iz 21. člena Ustave (varstvo človekove osebnosti in dostojanstva), iz četrtega odstavka 15. člena Ustave (uresničevanje in omejevanje pravic), iz prvega in tretjega odstavka 38. člena Ustave (varstvo osebnih podatkov) in iz tretjega odstavka 50. člena (pravica do socialne varnosti).
3. Vse te očitke utemeljuje pritožnik s ponavljanjem svojega pravnega stališča, s katerim v upravnem postopku in v upravnem sporu ni uspel. Pošilja veliko listin, ki naj potrde pravilnost njegovega stališča, da je bil med vojno izseljenec in ne begunec. B.
4. Presoja o tem, ali je sodišče pravilno uporabilo materialno pravo, ni ena od pristojnosti, ki jih Ustava in Zakon o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) nalagata Ustavnemu sodišču. Zato nezadovoljnost zaradi neuspeha v upravnem sporu ne more utemeljevati ustavne pritožbe. Predmet te je lahko le zatrjevana kršitev človekove pravice in temeljne svoboščine.
5. Upravičenja iz Zakona o žrtvah vojnega nasilja (Uradni list RS, št. 63/95 in nasl. - v nadaljevanju ZZVN) ne sodijo med človekove pravice, katerih varovanje zagotavlja že Ustava. Tudi zato ni mogoče iskati kršitve človekove pravice že v tem, kako je z izpodbijano sodbo o pritožnikovi stvari odločeno.
6. Četrti odstavek 15. člena Ustave ne vsebuje posamezne človekove pravice, temveč načelo o njihovem sodnem varstvu. Kot je že zapisano, se pritožnikova zahteva ne nanaša na katero od človekovih pravic, a tudi ko bi se, je bilo načelo sodnega varstva v pritožnikovem primeru spoštovano, o njegovi zahtevi je nazadnje odločalo sodišče.
7. Kršitev človekove pravice do varstva osebnosti in njenega dostojanstva utemeljuje pritožnik s trditvijo, da izpodbijana sodba od njega "izsiljuje priznanje begunstva". Trditev je zmotna: v zadevi, ki se je končala z izpodbijano sodbo, ni šlo za to, kaj prizna sedanji pritožnik, temveč, kaj njemu priznajo pristojni organi.
8. Trditev, da mu je kršena pravica iz prvega in tretjega odstavka 38. člena Ustave, utemeljuje pobudnik s tem, da upravni in sodni organi niso upoštevali podatkov javnih listin o njem tako, kakor bi jih po njegovem morali. Toda vprašanje, kakšno težo pripisuje organ posameznemu podatku, se ne dotika človekove pravice do varstva osebnih podatkov, niti pravice do seznanjenja z zbranimi podatki o sebi, za kar gre v omenjenih odstavkih 38. člena Ustave.
9. Tretji odstavek 50. člena Ustave zagotavlja med drugim žrtvam vojnega nasilja posebno varstvo v skladu z zakonom. S sklicevanjem na to ustavno določbo želi pobudnik podkrepiti svoje vztrajanje, da mu pripada status izgnanca in ne begunca, za kar pa v vsebini te določbe ni nobene opore.
10. Preizkus ustavne pritožbe je pokazal, da zatrjevanih kršitev človekovih pravic očitno ni, zato ustavne pritožbe ni bilo mogoče sprejeti v obravnavo.
C.
11. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje, drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan