Up-215/01
Natisni
Opravilna št.:
Up-215/01
Datum odločitve:
30. 1. 2003
Objavljeno:
Uradni list RS, št. 15/2003 in OdlUS XII, 48
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2003:Up.215.01
Akt:
Sodba Vrhovnega sodišča št. IV Ips 157/2000 z dne 15. 3. 2001, odločba Senata za prekrške št. Pp-487/00 z dne 7. 9. 2000 in odločba Sodnika za prekrške Ljubljana št. P-38243/99 z dne 25. 11. 1999
Izrek:
Sodba Vrhovnega sodišča št. IV Ips 157/2000 z dne 15. 3. 2001, odločba Senata za prekrške št. Pp-487/00 z dne 7. 9. 2000 in odločba Sodnika za prekrške Ljubljana št. P-38243/99 z dne 25. 11. 1999 se razveljavijo.

Zadeva se vrne Sodniku za prekrške Ljubljana v novo odločanje.
Evidenčni stavek:
Udeleženec v cestnem prometu je dolžan trpeti samo tiste omejitve, ki izhajajo iz preizkusa alkoholiziranosti pri njegovi običajni izvedbi, ne pa tistih oziroma nadaljnjih omejitev, ki izhajajo iz vzrokov, ki so na strani policije.
Ker v konkretnem primeru vzrok, zaradi katerega ni prišlo do preizkusa z alkotestom, ni bil na strani pritožnika, temveč na strani države oziroma policije, pritožnika ne morejo zadeti sankcije za prekršek zaradi odklonitve preizkusa. Uporaba prava, kot izhaja iz izpodbijanih posamičnih aktov, je zato v neskladju s 35. členom Ustave.
Geslo:
5.3.30 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Pravica do zasebnega življenja.
1.5.4.5 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste - Zadržanje.
1.5.51.1.6 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Začasno zadržanje izpodbijanega akta.
Pravna podlaga:
Člen 35, Ustava [URS]
Člen 59.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
28. 5. 2001
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
razveljavitev ali odprava
Dokument:
US22042
Dokument v PDF obliki:
Up-215-01_sklep.pdf
124 KB
Prenesite datoteko
Up-215-01_odl..pdf
127 KB
Prenesite datoteko
Up-215/01
26. 10. 2001
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku odločanja o ustavni pritožbi A. A. iz Ž., ki ga zastopa B. B., odvetnik v Z., na seji dne 26. oktobra 2001
sklenilo:
1. Izvršitev sodbe Vrhovnega sodišča št. IV Ips 157/2000 z dne 15. 3. 2000 v zvezi z odločbo Senata za prekrške št. Pp-487/00 z dne 7. 9. 2000 in z odločbo Sodnika za prekrške Ljubljana št. P- 38243/99 z dne 25. 11. 1999 se do končne odločitve Ustavnega sodišča zadrži v obsegu, kot izhaja iz 2 točke izreka tega sklepa.
2. Prejšnja točka izreka se izvrši tako, da:
1) od dneva vročitve tega sklepa Upravni enoti Ljubljani, ne učinkujejo posledice, nastale na podlagi šestega odstavka 29.a člena Zakona o prekrških (Uradni list SRS št. 25/83, 36/83 - popr., 42/85, 47/87, 5/90 in Uradni list RS, št. 10/91, 13/93, 66/93, 39/96, 61/96 - odl. US, 35/97, 73/97 - odl. US, 87/97, 73/98, 31/2000, 33/2000 - odl. US in 24/2001), ki so nastopile z dnem pravnomočnosti.
2) Upravna enota Ljubljana vpiše v evidenco vozniških dovoljenj veljavnost vozniškega dovoljenja A. A. št. 703, izdanega pri Upravni enoti Ljubljana.
Obrazložitev
A.
1. Sodnik za prekrške je pritožnika spoznal za odgovornega za prekršek po sedmem v zvezi s tretjim odstavkom 120. člena Zakona o varnosti cestnega prometa (Uradni list RS, št. 30/98 in nasl. - v nadaljevanju ZVCP). Izrekel mu je denarno kazen v znesku 90 000 SIT in stransko kazen prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja. Senat za prekrške je kot neutemeljeno zavrnil pritožbo pritožnikovega zagovornika in potrdil odločbo sodnika za prekrške prve stopnje. Zoper pravnomočno odločbo o prekršku je pritožnikov zagovornik vložil zahtevo za sodno varstvo, ki jo je Vrhovno sodišče zavrnilo kot neutemeljeno.
2. Pritožnik v ustavni pritožbi navaja, da ni odklonil preizkusa alkoholiziranosti z napravo za ugotavljanje količine alkohola v organizmu, ki mu ga je odredil policist. Sledil naj bi odredbi policista. Ko je preizkus dejansko hotel opraviti, naprava ni delovala. Po mnenju pritožnika naj bi bila nezakonita tista odredba, s katero je policist odredil pritožniku, naj počaka na popravilo naprave (iz izpodbijanih odločb izhaja, da je šlo za zamenjavo baterije, ki jo je pripeljal drug policist). Zanjo naj bi policist ne imel pooblastila v zakonu, pač pa bi v tem primeru moral odrediti strokovni pregled na podlagi določbe četrtega odstavka 116. člena ZVCP. Kot navaja pritožnik, je sam predlagal strokovni pregled, vendar ga je policist zavrnil. Zato meni, da odklonitev policistove nezakonite odredbe ne more pomeniti ravnanja v nasprotju z odredbo in s tem z ZVCP in tudi ne more rezultirati v izreku sankcije, ki je namenjena zagotovitvi realizacije zakonitih odredb. Pri tem poudarja, da sploh ne gre za to, da bi odklonil preizkus s tehnično napravo, temveč, da ga je odklonil šele potem, ko ga je policist z nezakonito odredbo (v nasprotju s pooblastili iz zakona) in v nasprotju z njegovo voljo, zadržal na kraju dogodka.Takšna "sporna" odredba, s katero je policist odredil pritožniku, naj počaka na popravilo naprave za preizkus alkoholiziranosti, naj bi pomenila (ne glede na čas, ki je pretekel, temveč na načelnem nivoju) kršitev 19. člena Ustave in kršitev četrtega odstavka 116. člena ZVCP. To naj bi bila tudi kršitev drugega odstavka 14. člena Ustave, saj naj bi bil pritožnik postavljen v neenakopraven položaj v odnosu do vseh ostalih udeležencev v enakovrstnih postopkih, ki so pregledani v razumnem okviru tehničnega časa, torej časa, ki je po normalnem teku stvari potreben za to, da se opravi kontrola stopnje domnevne voznikove alkoholiziranosti s tehničnim sredstvom. Ne strinja se tudi s stališčem, ki sta ga glede tega zavzela v svojih odločbah Senat za prekrške in Vrhovno sodišče. Ker naj bi bil v poslovnem in osebnem življenju usodno zvezan s pravico, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja in bi izrečena oziroma realizirana stranska kazen hudo prizadela njegove osebne in poslovne interese, predlaga, naj Ustavno sodišče na podlagi 58. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) do končne odločitve zadrži izvršitev pravnomočno izrečene stranske kazni prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja.
B.
3. Če je ustavna pritožba sprejeta v obravnavo, lahko po določbi 58. člena ZUstS senat ali Ustavno sodišče zadrži izvršitev posamičnega akta, ki se z ustavno pritožbo spodbija, če bi z izvršitvijo lahko nastale težko popravljive škodljive posledice.
4. Ustavna pritožba je bila sprejeta na podlagi četrtega odstavka 55. člena ZUstS.
5. Ustavno sodišče je na podlagi 58. člena ZUstS zadržalo izvršitev izpodbijanih odločb v obsegu, kot izhaja iz 2 točke izreka tega sklepa. Že iz narave izrečene sankcije stranske kazni prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja in iz dejstva, da vozniško dovoljenje preneha veljati oziroma je prenehalo veljati že s pravnomočnostjo izpodbijane odločbe (7. 9. 2000), za pritožnika že nastajajo težko popravljive škodljive posledice, ki jih z morebitno kasnejšo ugoditvijo ustavni pritožbi, ne bi bilo mogoče odpraviti. Glede na to, da je ustavna pritožba pravno sredstvo, ki ima lahko učinek na pravnomočne sodne odločbe, lahko Ustavno sodišče zadrži nastop posledic pravnomočnosti ali njihovo učinkovanje prekine. Kot navaja pritožnik, je v poslovnem in osebnem življenju usodno zvezan s pravico, ki jo na podlagi veljavnega vozniškega dovoljenja ima. Že samo učinkovanje sankcije bi po oceni Ustavnega sodišča lahko povzročilo nepopravljive škodljive posledice pritožniku tudi zaradi tega, ker lahko ponovno pridobi vozniško dovoljenja šele po 23. 2. 2002.
C.
6. Ustavno sodišče je ta sklep sprejelo na podlagi 58. člena ZUstS v sestavi predsednik Franc Testen ter sodnice in sodniki dr. Janez Čebulj, dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, Milojka Modrijan, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk, dr. Lojze Ude in dr. Dragica Wedam-Lukić. Sklep je sprejelo s sedmimi glasovi proti dvema. Proti sta glasovala sodnik Fišer in sodnica Škrk.
S o d n i c a
dr. Dragica Wedam-Lukić
Up-215/01
30. 1. 2003
ODLOČBA
Ustavno sodišče je v postopku odločanja o ustavni pritožbi A. A. iz Ž., ki ga zastopa B. B., odvetnik v Ž., na seji dne 30. januarja 2003
odločilo:
1. Sodba Vrhovnega sodišča št. IV Ips 157/2000 z dne 15. 3. 2001, odločba Senata za prekrške št. Pp-487/00 z dne 7. 9. 2000 in odločba Sodnika za prekrške Ljubljana št. P-38243/99 z dne 25. 11. 1999 se razveljavijo.
2. Zadeva se vrne Sodniku za prekrške Ljubljana v novo odločanje.
Obrazložitev
A.
1. Sodnik za prekrške je pritožnika spoznal za odgovornega za prekršek po sedmem odstavku v zvezi s tretjim odstavkom 120. člena Zakona o varnosti cestnega prometa (Uradni list RS, št. 30/98 in nasl. - v nadaljevanju ZVCP). Izrekel mu je denarno kazen in stransko kazen prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja. Senat za prekrške je kot neutemeljeno zavrnil pritožbo pritožnikovega zagovornika in potrdil odločbo sodnika za prekrške prve stopnje. Zoper pravnomočno odločbo o prekršku je pritožnikov zagovornik vložil zahtevo za sodno varstvo, ki jo je Vrhovno sodišče zavrnilo kot neutemeljeno.
2. Pritožnik v ustavni pritožbi navaja, da ni odklonil preizkusa alkoholiziranosti z napravo za ugotavljanje količine alkohola v organizmu, ki mu ga je odredil policist. Sledil naj bi odredbi policista. Ko je preizkus dejansko hotel opraviti, naprava ni delovala, pritožnik pa je zahteval, da se opravi strokovni pregled. Po mnenju pritožnika naj bi bila nezakonita tista odredba, s katero je policist odredil pritožniku, naj počaka na popravilo naprave. Takšna "sporna" odredba naj bi pomenila kršitev 19. člena Ustave in kršitev četrtega odstavka 116. člena ZVCP. To naj bi bila tudi kršitev drugega odstavka 14. člena Ustave, saj naj bi bil pritožnik postavljen v neenakopraven položaj v odnosu do drugih udeležencev v enakovrstnih postopkih, ki so pregledani v razumnem okviru tehničnega časa, torej časa, ki je po normalnem teku stvari potreben za to, da se opravi kontrola stopnje domnevne voznikove alkoholiziranosti s tehničnim sredstvom. Ne strinja se s stališčem, ki sta ga glede tega zavzela v svojih odločbah Senat za prekrške in Vrhovno sodišče.
Ker naj bi bil v poslovnem in osebnem življenju usodno zvezan s pravico, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, in bi izrečena oziroma izvršena stranska kazen hudo prizadela njegove osebne in poslovne interese, predlaga, naj Ustavno sodišče na podlagi 58. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) do končne odločitve zadrži izvršitev pravnomočno izrečene stranske kazni prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja.
3. Obrazložitev odločbe sodnika za prekrške povzema zagovor pritožnika, ki po mnenju sodnika ni prepričljiv. Zagovor pritožnika, da je odklonil preizkus, ker je menil, da naprava ni bila točna, ne izključuje njegove odgovornosti za prekršek. Ker je obdolženi odklonil preizkus alkoholiziranosti po izdihanem zraku, ki ga je odredil policist, ne da bi se skliceval na zdravstvene težave, je kršil določbo tretjega odstavka 120. člena ZVCP in storil prekršek po drugem odstavku 120. člena ZVCP.
4. Iz obrazložitve odločbe Senata za prekrške izhaja, da je organ prve stopnje dejansko stanje ugotovil pravilno in popolno.
Obdolženec ni imel nobene podlage za sum, da z vstavitvijo nove baterije naprava ni bila točna, morebiten dvom v točnost pa bi lahko izrazil tudi po tem, ko bi preizkus opravil. V primeru, ko obdolženec takoj odkloni kontrolo, ali pa če to odkloni v drugo, gre za odklonitev odredbe policista in ni podlage za ugotovitev, da bi šlo enkrat za prekršek, drugič pa morda za kaznivo dejanje preprečitve uradnega dejanja.
5. Iz obrazložitve sodbe Vrhovnega sodišča izhaja, da ne gre za kršitev materialnega prava, kar temelji na stališču, da je način za ugotovitev alkoholiziranosti udeleženca v cestnem prometu v pristojnosti policista, ne pa udeleženca v cestnem prometu. Ta lahko doseže strokovni pregled, vendar le po izvršitvi odredbe policista, če se ne strinja z rezultatom preizkusa njegove alkoholiziranosti z alkotestom.
B.
6. Ustavno sodišče je s sklepom z dne 26. 10. 2001 sprejelo ustavno pritožbo in zadržalo izvršitev sodbe Vrhovnega sodišča št. IV Ips 157/2000 z dne 15. 3. 2001 v zvezi z odločbo Senata za prekrške št. Pp-487/00 z dne 7. 9. 2000 in z odločbo Sodnika za prekrške Ljubljana št. P- 38243/99 z dne 25. 11. 1999.
7. Po določbi 56. člena ZUstS je bila ustavna pritožba poslana Vrhovnemu sodišču, Senatu za prekrške in Sodniku za prekrške v Ljubljani, ki nanjo niso odgovorili.
8. Ustavna pritožba ni pravno sredstvo, s katerim bi bilo mogoče uveljavljati kršitve pri ugotavljanju dejanskega stanja ter uporabi materialnega in procesnega prava same po sebi. Ustavno sodišče se omeji le na presojo, ali je bila pritožniku z izpodbijano odločbo kršena kakšna njegova človekova pravica.
9. Iz spisa v konkretnem primeru izhaja, da je bil pritožnik ustavljen med t. i. rutinsko kontrolo prometa na podlagi pooblastila iz 14. člena ZVCP. Ustavno sodišče je že presojalo skladnost te določbe z Ustavo (odločba št. U-I-370/98 z dne 18. 12. 2002, Uradni list RS, št. 7/03) in ugotovilo, da pomeni ustavljanje vozil zaradi nadzora prometa ter pregled vozil, voznikov in drugih udeležencev v cestnem prometu poseg v splošno svobodo ravnanja, ki predstavlja enega od elementov pravice do varstva zasebnosti in osebnostnih pravic iz 35. člena Ustave.
Presodilo je, da izpodbijana ureditev prestane strogi test sorazmernosti in zato ni v neskladju z Ustavo. Pri tem je Ustavno sodišče poudarilo, da ustavljanje vozil zaradi nadzora prometa ne pomeni nesorazmernega posega v ustavne pravice, saj morajo policisti nadzor izvajati strokovno in pri tem spoštovati osebno dostojanstvo posameznika ter zagotoviti, da je poseg v njegove osebnostne pravice čim manjši in da traja ustavitev čim krajši možni čas. To pa pomeni, da morajo biti v primeru, kadar policisti ustavljajo vozila zaradi rutinske kontrole prometa, izpolnjeni pogoji za to, da se ta kontrola lahko opravi.
10. V konkretnem primeru je bil pritožnik pripravljen opraviti preizkus z alkotestom, vendar v trenutku odredbe policista naprava ni delovala. Najprej je bilo ugotovljeno, da je vzrok v iztrošenosti baterije, kasneje pa se je izkazalo, da policijska patrulja ne razpolaga z rezervno napravo ali baterijo. Ker preizkusa ni bilo mogoče opraviti iz razloga, ki je bil na strani policije, policist pritožnika ne bi smel več zadrževati na kraju ustavitve. Udeleženec v cestnem prometu je namreč dolžan trpeti samo tiste omejitve, ki izhajajo iz preizkusa alkoholiziranosti pri njegovi običajni izvedbi, ne pa tistih oziroma nadaljnjih omejitev, ki izhajajo iz vzrokov, ki so na strani policije.
11. Ker v konkretnem primeru vzrok, zaradi katerega ni prišlo do preizkusa z alkotestom, ni bil na strani pritožnika, temveč na strani države oziroma policije, pritožnika ne morejo zadeti sankcije za prekršek zaradi odklonitve preizkusa. Uporaba prava, kot izhaja iz izpodbijanih odločb, je zato v neskladju s 35. členom Ustave. Ker je bilo treba izpodbijane odločbe razveljaviti že iz tega razloga, Ustavno sodišče ni ugotavljalo, ali so podane kršitve drugih ustavnih pravic.
12. Ker je Ustavno sodišče odločbe razveljavilo, je zadevo vrnilo Sodniku za prekrške Ljubljana v ponovno odločanje v skladu s prvim odstavkom 59. člena ZUstS (2. točka izreka).
C.
13. Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi prvega odstavka 59. člena ZUstS v sestavi: predsednica dr. Dragica Wedam Lukić ter sodnici in sodniki dr. Janez Čebulj, dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, mag. Marija Krisper Kramberger, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk in Jože Tratnik. Odločbo je sprejelo soglasno.
Predsednica
dr. Dragica Wedam Lukić