Up-135/01
Natisni
Opravilna št.:
Up-135/01
Datum odločitve:
27. 11. 2001
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2001:Up.135.01
Akt:
Ustavna pritožba A. A. in B. B. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. U 867/96 z dne 1. 4. 1999
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. in B. B. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. U 867/96 z dne 1. 4. 1999 se zavrže.
Evidenčni stavek:
Pritožnika na navajata razlogov, s katerima bi utemeljevala izjemno obravnavanje ustavne pritožbe po izteku roka. Opustitev pravočasne pritožbe pa sama po sebi še ni razlog za izjemno obravnavo po navedeni določbi.
Predlog za vrnitev v prejšnje stanje pa ni utemeljen. Tako kot nepoznavanje predpisov tudi nepoznavanje sodne prakse ne opravičuje zamude roka za vložitev ustavne pritožbe, še posebej ob upoštevanju, da je pritožnika tako v postopku, v katerem je bila izdana izpodbijana sodba, kot tudi v postopku pred Ustavnim sodiščem zastopal odvetnik.
Geslo:
Denacionalizacija.

Rok za vložitev ustavne pritožbe, prepozna ustavna pritožba.

Predlog za izjemno odločanje o prepozni ustavni pritožbi.
Pravna podlaga:
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 52., 1. al. 1. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
5. 4. 2001
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US21092
Up-135/01
27. 11. 2001
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. in B. B. iz Ž., ki ju zastopa C. C., odvetnica v Z. na seji senata dne 27. novembra 2001
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. in B. B. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. U 867/96 z dne 1. 4. 1999 se zavrže.
Obrazložitev
1. Pritožnika z ustavno pritožbo, vloženo dne 5. 4. 2001, izpodbijata sodbo Vrhovnega sodišča, s katero je bila v upravnem sporu zavrnjena njuna tožba zoper odločbo Ministrstva za okolje in prostor št. 46201/192/95 z dne 1. 4. 1996 o zavrnitvi pritožbe zoper sklep Upravne enote Ljubljana, Izpostava Bežigrad št. 351-D- 78/93-4/2-B z dne 5. 9. 1995 o zavrženju zahteve za denacionalizacijo pritožnikov. Zahteva za denacionalizacijo je bila zavržena, ker je šlo za podržavljenje na podlagi predpisa iz 12. točke 3. člena Zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91in nasl. - ZDen), pritožnika pa sta za razlaščeno zemljišče dobila nadomestno zemljišče. V ustavni pritožbi zatrjujeta kršitev pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave, ker naj bi sodišče v njunem primeru odločilo na podlagi napačnega in drugačnega pravnega stališča kot v drugem podobnem primeru.
Pritožnika v zvezi s tem navajata odločbo Ustavnega sodišča št. U- I-75/92 z dne 31. 3. 1994 (Uradni list RS, št. 23/94 in OdlUS III, 27) in sodbo Vrhovnega sodišča št. U-1560/93 z dne 12. 10. 1995, ki pa je ne prilagata.
2. Po prvem odstavku 52. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) je treba ustavno pritožbo vložiti v 60 dneh od dneva vročitve posamičnega akta, zoper katerega je možna ustavna pritožba. Po tretjem odstavku 52. člena ZUstS pa lahko v posebno utemeljenih primerih Ustavno sodišče izjemoma odloča o ustavni pritožbi, ki je vložena po izteku roka iz prvega odstavka tega člena.
3. Pritožnika sicer ne navajata, kdaj jima je bila izpodbijana sodba po pooblaščenki, ki ju je zastopala v upravnem sporu, vročena. Glede na to, da je bila izpodbijana sodba izdana dne 1. 4. 1999, da je bila ustavna pritožba vložena 5. 4. 2001, da pritožnika navajata, da sta bila z drugačno odločitvijo v podobnem primeru seznanjena šele ob podpisu pooblastila pooblaščenki, ki ju zastopa v postopku z ustavno pritožbo, in ker sama predlagata odločanje o ustavni pritožbi na podlagi tretjega odstavka 52. člena ZUstS, je šteti, da sta ustavno pritožbo vložila po izteku zakonsko določenega roka. Iz podatkov v spisu pa ne izhaja, da bi šlo za posebno utemeljen primer, ki bi izjemoma dovoljeval odločanje o ustavni pritožbi, vloženi po izteku šestdesetdnevnega roka. Z odločitvijo Vrhovnega sodišča so bila izčrpana vsa pravna sredstva in za pritožnika ni bilo nobenih ovir, da ne bi mogla te sodbe tedaj izpodbijati s pravočasno ustavno pritožbo, če sta menila, da so z njo kršene njune človekove pravice in temeljne svoboščine. Pritožnika ne navajata razlogov, s katerimi bi utemeljevala izjemno obravnavanje ustavne pritožbe po izteku roka. Opustitev pravočasne pritožbe pa sama po sebi še ni razlog za izjemno obravnavo po navedeni določbi.
4. Izjemnega obravnavanja ustavne pritožbe po tretjem odstavku 52. člena ZUstS pritožnika tudi ne moreta doseči z zatrjevanjem, da nista bila seznanjena z navedeno drugo odločitvijo Vrhovnega sodišča. Pogoj, določen v tretjem odstavku 52. člena ZUstS, da gre za posebno utemeljen primer, se namreč nanaša na utemeljenost ustavne pritožbe po vsebini, ne pa na razloge, ki naj bi opravičevali zamudo pri vložitvi ustavne pritožbe. To pritožnikovo navedbo Ustavno sodišče lahko obravnava kot predlog za vrnitev v prejšnje stanje (116. člen Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 - ZPP) v zvezi s 6. členom ZUstS). Predlog pa ni utemeljen. Tako kot nepoznavanje predpisov tudi nepoznavanje sodne prakse ne opravičuje zamude roka za vložitev ustavne pritožbe, še posebej ob upoštevanju, da je pritožnika tako v postopku, v katerem je bila izdana izpodbijana sodba, kot tudi v postopku pred Ustavnim sodiščem zastopal odvetnik.
5. Pritožnika nista izkazala, da bi šlo za posebno utemeljen primer za odločanje o prepozni ustavni pritožbi, Ustavno sodišče pa samo takih razlogov tudi ni našlo, zato je ustavno pritožbo zavrglo.
6. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alinee prvega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Predsednica senata:
Milojka Modrijan