Up-383/01
Natisni
Opravilna št.:
Up-383/01
Datum odločitve:
10. 12. 2002
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2002:Up.383.01
Akt:
Ustavna pritožba A. A. in B. B. zoper sklep Višjega sodišča v Mariboru št. Cp 2084/2000 z dne 14. 11. 2000 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Mariboru št. II P 1000/2000 z dne 30. 8. 2000
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. in B. B. zoper sklep Višjega sodišča v Mariboru št. Cp 2084/2000 z dne 14. 11. 2000 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Mariboru št. II P 1000/2000 z dne 30. 8. 2000 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ker z izpodbijanima sklepoma pritožnikoma niso bile kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo.
Geslo:
Nesprejem ustavne pritožbe, ker očitno ne gre za kršitev človekovih pravic in temeljnih svoboščin.
Pravna podlaga:
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
11. 9. 2001
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US21958
Up-383/01-6
18. 12. 2002
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. in B. B. iz Ž. na seji senata dne 10. decembra 2002 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. in B. B. zoper sklep Višjega sodišča v Mariboru št. Cp 2084/2000 z dne 14. 11. 2000 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Mariboru št. II P 1000/2000 z dne 30. 8. 2000 se ne sprejme.
Obrazložitev
1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom kot nedovoljeno zavrglo pritožbo pritožnikov zoper taksni opomin za plačilo takse za tožbo, ki sta jo pritožnika vložila zaradi motenja posesti.
Pritožnika sta se zoper tak sklep pritožila, Višje sodišče pa je njuno pritožbo z izpodbijanim sklepom zavrnilo.
2. Z ustavno pritožbo pritožnika izpodbijata v izreku navedena sklepa. Iz laične ustavne pritožbe izhaja, da se ne strinjata z odločitvijo sodišča o zavrženju njune pritožbe. Pritožnika menita, da bi moralo sodišče spremeniti svojo odločitev tako, da bi plačilo sodne takse za tožbo naložilo toženi stranki. Kršitve ustavnih pravic vidita pritožnika v tem, da sodišče ni sledilo njunim predlogom.
3. Ustavno sodišče ni instanca sodiščem, ki odločajo v pravdnem postopku, in ne presoja samo po sebi nepravilnosti pri ugotavljanju dejanskega stanja in pri uporabi materialnega in procesnega prava. V skladu s 50. členom Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le glede vprašanja, ali so bile z njo kršene človekove pravice in svoboščine. Izpodbijano sodno odločbo Ustavno sodišče lahko razveljavi, če temelji na pravnem stališču, ki je z vidika kakšne človekove pravice ali temeljne svoboščine nesprejemljivo. Takšnih pravnih stališč pa v izpodbijanih sklepih ni. Stališče sodišč, da opomin za plačilo sodne takse ni sodna odločba, zoper katero bi bila dovoljena pritožba z vidika ustavnih pravic ni sporno. Prav tako ni ustavnosporno stališče sodišča, da mora tista stranka, ki vloži tožbo, ob tem plačati tudi sodno takso, če plačila sodne takse ni oproščena. Za oprostitev plačila sodne takse pa pritožnika kot izhaja iz obrazložitve izpodbijanih sklepov, nista zaprosila, tega pa tudi v ustavni pritožbi ne zatrjujeta.
4. Ker z izpodbijanima sklepoma pritožnikoma očitno niso bile kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo.
5. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata mag. Marija Krisper Kramberger ter člana Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
mag. Marija Krisper Kramberger