Up-438/01
Natisni
Opravilna št.:
Up-438/01
Datum odločitve:
13. 9. 2002
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2002:Up.438.01
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. I Kp 595/2001 z dne 26. 6. 2001 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Novem mestu št. Ks 33/2001 z dne 9. 4. 2001
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. I Kp 595/2001 z dne 26. 6. 2001 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Novem mestu št. Ks 33/2001 z dne 9. 4. 2001 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ker je očitno, da z obsodbo na plačilo stroškov kazenskega postopka pritožniku kot subsidiarnemu tožilcu niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
Geslo:
Načelo enakosti pred zakonom.

Enako varstvo pravic.

Pravica do sodnega varstva.

Pravica do povračila škode.
Pravna podlaga:
Ustava, 14., 22., 23., 26. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
23. 10. 2001
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US21675
Up-438/01-10
25. 9. 2002
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. Z. na seji senata dne 13. septembra 2002 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. I Kp 595/2001 z dne 26. 6. 2001 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Novem mestu št. Ks 33/2001 z dne 9. 4. 2001 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Ustavni pritožnik je kot oškodovanec prevzel kazenski pregon zoper obdolženega B. B. pred Okrožnim sodiščem v Novem mestu. Ta kazenski postopek je bil s sklepom ustavljen, ustavnemu pritožniku pa je bilo kot subsidiarnemu tožilcu naloženo povračilo stroškov kazenskega postopka iz 1. do 6. točke drugega odstavka 92. člena Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94 in nasl. - v nadaljevanju ZKP), potrebnih izdatkov obdolženca in njegove zagovornice. Zoper sklep sodišča prve stopnje je ustavni pritožnik vložil pritožbo, ki jo je Višje sodišče s sklepom zavrnilo kot neutemeljeno.
2. Zoper sklep Višjega sodišča je ustavni pritožnik vložil ustavno pritožbo, v kateri navaja, da so mu bile s sklepoma prvostopenjskega in drugostopenjskega sodišča kršene človekove pravice in temeljne svoboščine iz 14., 22., 23. in 26. člena Ustave. Te kršitve naj bi bile podane s tem, ker je sodišče napačno presodilo, da je do zastaranja prišlo po njegovi krivdi. Za zastaranje naj bi bile krive različne uradne osebe, zato naj bi bil spravljen v neenakopraven položaj, s čimer naj mu ne bi bilo zagotovljeno enako varstvo njegovih pravic, enakost pred zakonom in sojenje pred nepristranskim sodiščem. Poleg tega naj bi bil v sodnem postopku v neenakopravnem položaju, saj ga je sodišče obsodilo na plačilo stroškov kazenskega postopka, ki jih po lastnih trditvah ne more plačati, namesto da bi ga oprostilo vseh ali dela stroškov, kakor je skladno z določbami ZKP mogoče storiti za obdolženca.
3. Hkrati z ustavno pritožbo je ustavni pritožnik vložil še pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti ZKP spričo dejstva, da ta ne ureja vprašanja oprostitve plačila stroškov kazenskega postopka za oškodovanca kot tožilca.
B.
4. O tej pobudi, vodeni pod številko U-I-252/01 in združeni z zadevo U-I-95/00, je Ustavno sodišče odločalo na seji dne 4. 7. 2002 in jo zavrnilo.
5. Okrožno sodišče v Novem mestu in Višje sodišče v Ljubljani, ki je sklep prvega potrdilo, sta se pri odločanju o stroških kazenskega postopka v konkretni zadevi oprli na določbe ZKP, ki za primer ustavitve kazenskega postopka predvidevajo obsodbo subsidiarnega tožilca na plačilo stroškov kazenskega postopka, hkrati pa zanj ne predvidevajo možnosti oprostitve plačila teh stroškov. Ustavno sodišče je v navedenem sklepu št. U-I-95/00 zavrnilo očitke o neskladnosti z Ustavo, ker ZKP ne omogoča oprostitve plačila stroškov kazenskega postopka tudi za oškodovanca kot tožilca. Zato tudi očitno ni v neskladju s pravico do enakosti pred zakonom (drugi odstavek 14. člena Ustave), z enakim varstvom pravic (22. člen Ustave) in s pravico do enakosti orožij v kazenskem postopku (ki jo je mogoče izvajati iz določb 22. in 23. člena Ustave), če sodišče v konkretnem kazenskem postopku oškodovancu kot tožilcu naloži plačilo stroškov kazenskega postopka oziroma ga plačila teh stroškov ne oprosti, ne glede na gmotno stanje tega oškodovanca.
6. Ustavni pritožnik je v ustavni pritožbi še zatrjeval, da sta Okrožno sodišče v Novem mestu in Višje sodišče v Ljubljani pri odločanju o stroških kazenskega postopka napačno presodili, komu je mogoče pripisati krivdo za zastaranje kazenskega postopka. Ker gre pri tem, kot je očitno iz pritožbenih navedb, za vprašanje pravilnosti presoje posameznih dejstev, se Ustavno sodišče o tem skladno s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) ne more izrekati.
7. Ustavni pritožnik je v ustavni pritožbi tudi zatrjeval, da mu je bila z izpodbijanima sklepoma kršena pravica do povračila škode iz 26. člena Ustave. Pri tem ni obrazložil, zakaj naj bi mu bila ta ustavna pravica kršena, te trditve sploh ni mogoče preizkusiti.
8. Ker je očitno, da z obsodbo na plačilo stroškov kazenskega postopka z omenjenima sklepoma niso bile kršene pritožnikove človekove pravice in temeljne svoboščine, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
9. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) v sestavi: predsednik senata dr. Zvonko Fišer ter člana dr. Ciril Ribičič in dr. Mirjam Škrk. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednik senata
dr. Zvonko Fišer