Up-25/02
Natisni
Opravilna št.:
Up-25/02
Datum odločitve:
4. 11. 2002
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2002:Up.25.02
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 434/2001-2 z dne 10. 12. 2001 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 494/96-15 z dne 14. 3. 2001
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 434/2001-2 z dne 10. 12. 2001 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 494/96-15 z dne 14. 3. 2001 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Vrhovno sodišče je svojo odločitev razumno utemeljilo, zato je ni mogoče označiti kot arbitrarno. Očitek pritožnika, da upravni organi in sodišča niso obrazložili trditve, da se je pritožnikov oče izselil v U., pa je neutemeljen.
Geslo:
Enako varstvo pravic.
Pravna podlaga:
Ustava (URS), 22. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
15. 1. 2002
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US21829
Up-25/02 - 5
19. 11. 2002
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. Z., ki ga zastopa B. B., odvetnik v V., na seji senata dne 4. novembra 2002 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 434/2001-2 z dne 10. 12. 2001 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 494/96-15 z dne 14. 3. 2001 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Z izpodbijano sodbo je Vrhovno sodišče zavrnilo pritožnikovo pritožbo zoper sodbo Upravnega sodišča o zavrnitvi tožbe zoper odločbo Ministrstva za notranje zadeve, s katero je Ministrstvo kot pritožbeni upravni organ zavrnilo pritožbo zoper odločitev upravnega organa prve stopnje, da pritožnikov oče ni bil državljan Republike Slovenije in SFRJ.
2. Pritožnik v ustavni pritožbi navaja, da ne upravni organi ne sodišča niso obrazložili trditve, da se je njegov oče dne 18. 12. 1955 izselil v U. z uradnim dovoljenjem. Odsotnost dokaza za to trditev in njena konkretnejša obrazložitev naj bi pomenila "čisto arbitriranje" in s tem kršitev pritožnikove pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave.
B.
3. Ustavno sodišče ni instanca sodiščem, ki odločajo v upravnem sporu, in ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri ugotavljanju dejanskega stanja in pri uporabi materialnega in procesnega prava. V skladu s 50. členom Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le glede vprašanj, ali so bile z njo kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine. Takšnih kršitev pa pritožnik ni izkazal.
4. Pritožnikova pravica do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave bi bila pritožniku lahko kršena, če sodišča svojih odločitev ne bi obrazložila. Vendar tega izpodbijani sodbi ni mogoče očitati. Vrhovno sodišče je svojo odločitev razumno utemeljilo, zato je ni mogoče označiti kot arbitrarno. Očitek pritožnika, da upravni organi in sodišča niso obrazložili trditve, da se je pritožnikov oče izselil v U., pa je neutemeljen. Iz obrazložitve sodbe Upravnega sodišča je namreč razvidno, da je že upravni organ navedel, da je ta podatek "razviden iz uradne evidence izseljenih oseb po memorandumu".
Ustavno sodišče pa ne more preizkušati pravilnosti dokazne ocene, saj gre pri tem zgolj za oceno pravilnosti ugotovitve dejanskega stanja. Ne iz sodbe Upravnega sodišča, ne iz izpodbijane sodbe Vrhovnega sodišča pa ni razvidno, da bi pritožnik tej ugotovitvi nasprotoval v upravnem sporu.
5. Če je pritožnik menil, da je ta ugotovitev napačna, bi lahko to uveljavljal v teku postopka pred upravnimi organi, in če tam ne bi uspel, v upravnem sporu. Tega ni storil. Zato se na zatrjevano pomanjkljivost ne more sklicevati v ustavni pritožbi. Po prvem odstavku 51. člena ZUstS je namreč ustavna pritožba dopustna šele, ko so izčrpana vsa pravna sredstva. Zahteva po izčrpanju vseh pravnih sredstev pa ne pomeni samo formalnega izčrpanja (to je vložitve pravnega sredstva), ampak pomeni tudi materialno izčrpanje (to je vsebinsko uveljavljanje kršitev človekovih pravic že v vloženih pravnih sredstvih). Pritožnik pa ni izkazal, da bi ugotovitvi, da se je njegov oče izselil v U. sploh nasprotoval. Zato pritožnik ustavne pritožbe ne more utemeljiti z očitkom, da Vrhovno sodišče te ugotovitve, ki jo je povzelo v obrazložitvi izpodbijane sodbe, ni posebej obrazložilo. 6. Ker z izpodbijano sodbo očitno niso bile kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
7. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča, razen sodniku Tratniku, ki je bil v zadevi izločen. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan