Up-172/02
Natisni
Opravilna št.:
Up-172/02
Datum odločitve:
4. 9. 2003
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2003:Up.172.02
Akt:
Ustavna pritožba dr. A. A. zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 41/2002 z dne 17. 1. 2002 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 304/2001 z dne 6. 12. 2001 zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 1159/2001 z dne 24. 1. 2002 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 375/2001 z dne 6. 12. 2001 in zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 1160/2001 z dne 24. 1. 2002 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 374/2001 z dne 6. 12. 2001
Izrek:
Ustavna pritožba dr. A. A. zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 41/2002 z dne 17. 1. 2002 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 304/2001 z dne 6. 12. 2001 zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 1159/2001 z dne 24. 1. 2002 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 375/2001 z dne 6. 12. 2001 in zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 1160/2001 z dne 24. 1. 2002 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 374/2001 z dne 6. 12. 2001 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ugotovitev sodišča, da pritožnik nima pravnega interesa za vložitev tožbe, sama po sebi ne pomeni kršitve pravice do sodnega varstva (23. člen Ustave). Lahko bi šlo za kršitev 22. člena Ustave, če bi bila odločitev sodišča očitno napačna ali brez razumne obrazložitve, torej arbitrarna. Tega pa izpodbijanim sklepom ni mogoče očitati. Sodišče je svoji ugotovitvi, da pritožnik ne izpolnjuje pravnega interesa za vložitev tožbe, obširno in razumno utemeljilo, tako na prvi kot na pritožbeni stopnji.
Geslo:
5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).

5.3.13.13 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Neodvisnost (23).

5.3.13.14 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Nepristranskost (23).

5.3.13.3 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Dvostopenjska sodna pristojnost (25).
Pravna podlaga:
Člen 22, 23, 25, Ustava [URS]

Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
2. 4. 2002
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US22595
Up-172/02 - 7
25. 9. 2003
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe dr. A. A. iz Ž., ki ga zastopa B. B., odvetnik v Z. Z., na seji senata dne 4. septembra 2003 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) sklenilo:
Ustavna pritožba dr. A. A. zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 41/2002 z dne 17. 1. 2002 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 304/2001 z dne 6. 12. 2001 zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 1159/2001 z dne 24. 1. 2002 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 375/2001 z dne 6. 12. 2001 in zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 1160/2001 z dne 24. 1. 2002 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 374/2001 z dne 6. 12. 2001 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Vrhovno sodišče je s sklepom št. I Up 41/2002 ustavilo pritožbeni postopek glede tožeče stranke Univerze v Mariboru, Ekonomsko poslovne fakultete (v nadaljevanju EPF), in dr. C. C., pritožbo dr. A. A. (sedaj ustavnega pritožnika) zoper sklep Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 304/2001 pa zavrglo. Z navedenim sklepom je Upravno sodišče zavrglo tožbo tožeče stranke EPF zoper toženo stranko Univerzo v Mariboru (v nadaljevanju UM), s katero je izpodbijala odločbo tožene stranke št. 1-3982/2001 - EPF z dne 24. 9. 2001 in odločbo št. 2- 3982/2001 - EPF z dne 24. 9. 2001 in sklep št. 5990/2001 - EPF z dne 26. 9. 2001. Sodišče je tožbo zavrglo zato, ker ni bila vložena po zakonitem zastopniku ali od njega pooblaščenem pooblaščencu. Vrhovno sodišče je pritožbo dr. A. A. zavrglo, ker je ugotovilo, da nima pravnega interesa za pritožbo v tej zadevi. Sodišče prve stopnje je namreč s sklepom št. U 304/2001-76 z dne 6. 12. 2001 sklenilo skupno tožbo tožnikov EPF, dr. C. C. in dr. A. A. obravnavati v ločenih postopkih. Tožbo EPF je sodišče obravnavalo v zadevi št. U 304/2001 (ta je predmet ustavne pritožbe), tožbi ostalih dveh tožnikov (eden od njiju je ustavni pritožnik) pa v zadevah št. U 374/2001, št. U 375/2001 (ti sta tudi predmet ustavne pritožbe) in v zadevi št. U 376/2001 (ni predmet ustavne pritožbe).
2. Vrhovno sodišče je s sklepom št. I Up 1159/2001 zavrnilo pritožbo tožnika dr. A. A. zoper sklep Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 375/2001. Z navedenim sklepom je Upravno sodišče zavrglo tožbo pritožnika zoper toženo stranko UM, s katero je izpodbijal odločbo tožene stranke št. 2-3982/2001 - EPF z dne 24.9. 2001. Sodišče je tožbo zavrglo, ker je ugotovilo, da tožnik ni izkazoval potrebnega pravnega interesa za izpodbijanje spornega sklepa, saj se z njim, kot je obrazložilo sodišče, ni odločalo o nobeni pravici ali obveznosti tožnika, niti sklep ni posegal v njegove neposredne, na zakon oprte koristi. Z izpodbijanim sklepom je tožena stranka imenovala za vršilca dolžnosti dekana EPF.
3. Vrhovno sodišče je s sklepom št. I UP1160/2001zavrnilo pritožbo tožnika dr. A. A. zoper sklep Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru, št. U 374/2001. Z navedenim sklepom je Upravno sodišče zavrglo tožbo pritožnika zoper toženo stranko UM, s katero je izpodbijal odločbo tožene stranke št. 1-3982/2001 - EPF z dne 24. 9. 2001. Sodišče je tožbo zavrglo, ker je ugotovilo, da tožnik ni izkazoval potrebnega pravnega interesa za izpodbijanje spornega sklepa, saj se z njim, kot je obrazložilo sodišče, ni odločalo o nobeni pravici ali obveznosti tožnika, niti sklep ni posegal v njegove neposredne, na zakon oprte koristi. Z izpodbijanim sklepom je tožena stranka razrešila dekana EPF.
4. Pritožnik v ustavni pritožbi obširno razlaga postopke v zvezi z razrešitvijo in imenovanjem dekana EPF in zatrjuje, da sta mu bili v teh postopkih z izpodbijanimi odločbami UM kršeni pravica biti imenovan za dekana EPF oziroma pravica sodelovanja pri upravljanju javnih zadev (44. člen Ustave) in volilna pravica (43. člen Ustave). Vsem trem izpodbijanim sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Mariboru in sklepom Vrhovnega sodišča pa očita kršitev pravice do sodnega varstva (prvi odstavek 23. člen Ustave), pravice do pravnega sredstva (25. člen Ustave) in pravice do enakega varstva pravic (22. člen Ustave).
B.
5. Ustavna pritožba ni nadaljnje pravno sredstvo, s katerim bi bilo mogoče uveljavljati same po sebi kršitve pri ugotavljanju dejanskega stanja ter uporabi materialnega in procesnega prava.
Na podlagi ustavne pritožbe Ustavno sodišče presoja le, ali so bile z izpodbijanimi posamičnimi akti kršene človekove pravice in temeljne svoboščine (50. člen Zakona o Ustavnem sodišču ? v nadaljevanju ZUstS). Pri tem se omeji na presojo, ali sporna odločitev temelji na kakšnem z vidika varstva človekovih pravic nesprejemljivem pravnem stališču oziroma ali je tako očitno napačna ter brez razumne pravne obrazložitve, da jo je mogoče oceniti za arbitrarno oziroma samovoljno.
6. Ustavno sodišče pri obravnavanju zatrjevanih kršitev človekovih pravic presoja le tiste navedbe, ki se nanašajo na akte, ki so predmet ustavne pritožbe. Z izpodbijanima sklepoma je Upravno sodišče sprejelo procesne odločitve, saj je ugotovilo, da akta, ki se izpodbijata s tožbo, ne posegata v tožnikovo pravico oziroma v njegovo neposredno, na zakon oprto korist (sklepa št. U 374/2001 in št. U 375/2001). Sodišče se zato ni spuščalo v ugotavljanje utemeljenosti tožbenih navedb. Enako je ravnalo sodišče na pritožbeni stopnji. Ugotavljalo je, ali je procesna odločitev sodišča prve stopnje pravilna in zakonita. V zadevi št. U 304/2001 pa je Upravno sodišče odločalo samo o zahtevku EPF, tožbo ustavnega pritožnika pa je iz te zadeve izločilo. Ustavni pritožnik v tem postopku ni nastopal kot stranka, zato je tudi Vrhovno sodišče njegovo pritožbo zavrglo kot nedovoljeno. Tudi v tem primeru gre za procesno odločitev sodišča.
7. Glede na navedeno Ustavno sodišče ni ocenjevalo navedb ustavnega pritožnika, ki se nanašajo na kršitve, ki naj bi bile storjene v postopkih v zvezi z razrešitvijo dekana EPF, imenovanjem vršilca dolžnosti in razpisnim postopkom za izvolitev dekana EPF. Omejilo se je le na oceno, ali so bile v postopkih pred Vrhovnim in Upravnim sodiščem, Oddelkom v Mariboru kršene človekove pravice in temeljne svoboščine.
8. Kljub zelo obsežni ustavni pritožbi, v kateri predvsem ponavlja pritožbene razloge, pritožnik ni uspel utemeljiti očitanih kršitev ustavnih pravic. Sodno varstvo v upravnem sporu je po 4. členu Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS) dopustno, če tožnik uveljavlja, da je prizadet v svojih pravicah ali pravnih koristih zaradi upravnega akta, ki ga s tožbo izpodbija. Po 18. členu ZUS pa je tožnik lahko posameznik, vsaka pravna oseba, organizacija , skupina oseb in drugi, ki mislijo, da je kakšna njihova pravica ali na zakon oprta neposredna korist z upravnim aktom kršena. Upravni akt, ki ga izpodbija, mora posegati v njegovo pravico ali v njegovo neposredno, na zakon oprto korist (4. točka prvega odstavka 34. člena ZUS).
Izpolnjevanje navedenih pogojev oziroma obstoj pravnega interesa za vložitev tožbe mora izkazati tožnik. Navedeni pogoji predstavljajo procesno predpostavko dopustnosti tožbe (sodnega varstva). Ugotovitev sodišča, da pritožnik nima pravnega interesa za vložitev tožbe, sama po sebi ne pomeni kršitve pravice do sodnega varstva (23. člen Ustave). Lahko bi šlo za kršitev 22. člena Ustave, če bi bila odločitev sodišča očitno napačna ali brez razumne obrazložitve, torej arbitrarna. Tega pa izpodbijanima sklepoma ni mogoče očitati. Sodišče je svoji ugotovitvi, da pritožnik ne izpolnjuje pravnega interesa za vložitev tožbe, obširno in razumno utemeljilo, tako na prvi kot na pritožbeni stopnji. Očitek kršitve pravice do sodnega varstva ni utemeljen tudi v zadevi št. U 304/2001, saj v tem postopku sodišče sploh ni obravnavalo tožbe ustavnega pritožnika. Njegovo tožbo je izločilo v poseben postopek, kar jasno izhaja iz obrazložitve sklepa. Pritožniku s tem ni bila odvzeta pravica do sodnega varstva. Tožbo pritožnika je obravnavalo v zadevah št. U 374/2001 in št. U 375/2001. Iz ustavne pritožbe ni mogoče z gotovostjo razbrati, v čem naj bi bila kršitev pravice do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave. Če je navedeni očitek mogoče razumeti v navedbah pritožnika, da se je Vrhovno sodišče omejilo samo na presojo pravilnosti sklepov sodišča prve stopnje in ni odgovarjalo na druge njegove navedbe, je treba povedati, da s tem ni bila kršena navedena pravica. Sodišče je dolžno odgovoriti samo na navedbe, ki so relevantne za rešitev spornega vprašanja (v konkretnem primeru, ali je odločitev sodišča prve stopnje, da pritožnik nima pravnega interesa oziroma da ni upravičena oseba za vložitev pritožbe, pravilna). Nanje pa je Vrhovno sodišče izčrpno odgovorilo.
9. Ker z izpodbijanimi sklepi niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
10. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan