Up-131/98
Natisni
Opravilna št.:
Up-131/98
Datum odločitve:
15. 2. 2002
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2002:Up.131.98
Akt:
Ustavna pritožba A. A. in B. B. zoper:

- sklep Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu št. Gp 6/95 z dne 20. 3. 1998,

- sklep Višjega sodišča v Mariboru št. Gpp 5/98 z dne 12. 5. 1998 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu št. Gp 6/95 z dne 1. 4. 1998,

- sklep Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu št. Gp 6/95 z dne 24. 6. 1998 in

- zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja iz 23. člena Ustave v postopku pred Okrožnim sodiščem v Slovenj Gradcu v zadevi št. Gp 6/95
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. in B. B. zoper:

- sklep Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu št. Gp 6/95 z dne 20. 3. 1998,

- sklep Višjega sodišča v Mariboru št. Gpp 5/98 z dne 12. 5. 1998 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu št. Gp 6/95 z dne 1. 4. 1998,

- sklep Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu št. Gp 6/95 z dne 24. 6. 1998 in

- zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja iz 23. člena Ustave v postopku pred Okrožnim sodiščem v Slovenj Gradcu v zadevi št. Gp 6/95 se zavrže.
Evidenčni stavek:
Izpodbijani sklep o zavrženju obtožnega predloga se namreč na pritožnika - oškodovanca v postopku za gospodarske prestopke neposredno ne nanaša, saj z njim ni bilo odločeno o njegovih pravicah. Ker je ustavno pritožbo po stališču Ustavnega sodišča vložila neupravičena oseba, jo je bilo treba zavreči.
Pritožnika nista izkazala, da bi pred vložitvijo ustavne pritožbe izkoristila predvideno sodno pot, zato glede zatrjevane kršitve pravice iz 23. člena Ustave nista izčrpala vseh pravnih sredstev.
Geslo:
Neupravičena oseba kot vlagatelj ustavne pritožbe.

Postopek za gospodarske prestopke.

Oškodovanec.

Sojenje brez nepotrebnega odlašanja.

Predhodno izčrpanje vseh pravnih sredstev kot procesni pogoj za vložitev ustavne pritožbe.

Pravica do sodnega varstva.

Pravica do povračila škode.
Pravna podlaga:
Ustava, 23., 26. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 50., 2., 3. al. 1. odst. 55. čl.
Opomba:
V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svoje zadeve št. Up-287/97 z dne 10. 5. 2001, št. Up-168/98 z dne 10. 5. 2001, Uradni list RS, št. 52/01 - OdlUS X,115 in 116 in št. Up-74/98 z dne 16. 12. 1998 - OdlUS VII,251.
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
8. 5. 1998
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US21252
Up-131/98-8
15. 2. 2002
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. in B. B. z Ž. na Z. na seji senata dne 15. februarja 2002 s k l e n i l o:
Ustavna pritožba A. A. in B. B. zoper:
- sklep Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu št. Gp 6/95 z dne 20. 3. 1998,
- sklep Višjega sodišča v Mariboru št. Gpp 5/98 z dne 12. 5. 1998 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu št. Gp 6/95 z dne 1. 4. 1998,
- sklep Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu št. Gp 6/95 z dne 24. 6. 1998 in
- zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja iz 23. člena Ustave v postopku pred Okrožnim sodiščem v Slovenj Gradcu v zadevi št. Gp 6/95 se zavrže.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Pritožnika sta Ustavnemu sodišču posredovala vlogo z dne 30. 3. 1998, naslovljeno "Vloga za preučitev skladnosti sprememb zakonodaje v zvezi gospodarskih prestopkov s postopki v razreševanju na sodiščih, s specifičnostjo konkretnih gospodarskih-kazenskih zadev oz. dejanj neoziraje se na posledice ter vloga za preučitev dolgotrajnega procesnega postopka v gospodarsko-kazenski zadevi na Okrožnem sodišču v Slovenj Gradcu, ki v dani zadevi navkljub podanim dokaznim možnostim ni odločalo pred spremembo zakonodaje". Navedeno vlogo sta dopolnila z vlogo z dne 3. 4. 1998. Ker njunih vlog ni bilo mogoče vpisati med zadeve, o katerih je v skladu s 160. členom Ustave pristojno odločiti Ustavno sodišče, sta bili vpisani v R vpisnik pod številko R-II-50/98, pritožnika pa z dopisom z dne 9. 4. 1998 poučena o pogojih za vložitev pobude za začetek postopka za oceno ustavnosti predpisa in za vložitev ustavne pritožbe. Dne 8. 5. 1998 sta pritožnika Ustavnemu sodišču posredovala "razširitev oz. dopolnitev" njunih vlog, ki je bila glede na vsebino vpisana v Up vpisnik pod številko Up-131/98.
Navedeno ustavno pritožbo sta naknadno dopolnila z vlogama z dne 10. 6. 1998 in z dne 28. 7. 1998.
2. Pritožnika vlagata ustavno pritožbo zoper sklep (naveden v prvi alineji izreka tega sklepa), s katerim je Okrožno sodišče v Slovenj Gradcu zavrglo obtožni predlog Temeljnega javnega tožilstva v Mariboru - Enote v Mariboru zoper obdolženo pravno osebo C. C., d.o.o., Ž. na Z. in obdolženo odgovorno osebo Č. Č., direktorja D., zaradi storitve gospodarskega prestopka po 10. točki prvega odstavka 94. člena Zakona o graditvi objektov (Uradni list SRS, št. 34/84 in nasl. - ZGO). Obtožni predlog je sodišče zavrglo, ker po Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o graditvi objektov (Uradni list RS, št. 59/96 - ZGO-B) očitane kršitve niso bile več gospodarski prestopki, ampak prekrški. Navedeni sklep je postal pravnomočen dne 30. 3. 1998.
3. Naknadno sta se pritožila zoper sklep o zavrženju obtožnega predloga pritožnika. Njuna pritožba je bila kot nedovoljena pravnomočno zavržena (s sklepom, navedenim v drugi alineji izreka tega sklepa), ker bi se kot morebitna oškodovanca lahko pritožila le zoper odločbo o stroških postopka, njuna pritožba pa ni bila vložena v tej smeri. Tudi zoper to odločitev sta pritožnika vložila pritožbo, ki je bila kot nedovoljena zavržena (s sklepom, navedenim v tretji alineji izreka tega sklepa), ker zoper odločbo pritožbenega sodišča ni pritožbe. Pritožnika smiselno vlagata ustavno pritožbo tudi zoper navedene sodne odločitve.
4. Pritožnika v ustavni pritožbi navajata, da sta neposredno ogrožena oz. dejansko prizadeta z izpodbijano sodno odločitvijo, s čimer izkazujeta pravni interes za obravnavo ustavne pritožbe. Nadalje navajata, da je bil sodni postopek sprožen na temelju njunih utemeljenih pritožb na Republiški gradbeni inšpektorat zaradi nastalih razmer v bivalnem okolju. Menita, da je bila zadeva zrela za razsodbo že v letu 1993, vendar se to zaradi neutemeljeno dolgotrajnega postopka ni zgodilo. Če bi bilo odločeno že takrat, bi se po mnenju pritožnikov lahko preprečile posledice, ki so jih bili kasneje zaradi obratovanja brez uporabnega dovoljenja deležni na svojem zdravju, premoženju, družini, izobrazbi in karieri. Nadalje navajata, da sta izčrpala vsa razpoložljiva pravna sredstva že v postopku, ki je privedel do obtožnega predloga, v postopku na sodišču pa sta bila glede na izpodbijane sodne odločitve, čeprav dejansko ogrožena, izključena iz odločanja v zvezi z varovanjem njunih pravic, zdravja in okolja. ZGO-B je gospodarske prestopke sicer prekvalificiral v prekrške, vendar to po mnenju pritožnikov ni pomenilo legalizacije prej storjenih dejanj, tako kakor naj bi spremembo zakona interpretiralo sodišče v izpodbijanem sklepu.
Pritožnika izpodbijanim sklepom očitata kršitev 25. člena (pravica do pravnega sredstva) in 72. člena Ustave (zdravo življenjsko okolje), smiselno pa uveljavljata tudi kršitev pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja iz 23. člena Ustave. Po mnenju pritožnikov z Ustavo določene človekove pravice zavezujejo pravosodne organe, da ti v primeru kaznivih dejanj z ustreznim ukrepanjem zoper povzročitelje, v razumnem časovnem obdobju, preprečijo posege v pravico ljudi do varovanja zdravja, življenja, bivalnega okolja in premoženja.
B. - I.
5. Po določbi 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) lahko vsakdo ob pogojih, ki jih določa ta zakon, vloži pri Ustavnem sodišču ustavno pritožbo, če meni, da mu je s posamičnim aktom državnega organa, organa lokalne skupnosti ali nosilca javnih pooblastil kršena njegova človekova pravica ali temeljna svoboščina.
6. Po določbi tretje alineje prvega odstavka 55. člena ZUstS Ustavno sodišče ustavno pritožbo zavrže, če jo je vložila neupravičena oseba. Po praksi Ustavnega sodišča lahko ustavno pritožbo vloži oseba, na katero se neposredno nanaša z ustavno pritožbo izpodbijani akt državnega organa.
7. Pritožnika vlagata ustavno pritožbo zoper sklep o zavrženju obtožnega predloga zoper obtoženi pravno osebo ter odgovorno osebo pravne osebe, izdan v postopku za gospodarske prestopke, in zoper sklepe, s katerimi so bile kot nedovoljene zavržene njune pritožbe zoper ta sklep. V postopku za gospodarske prestopke pritožnika nista imela položaja strank, saj je bil obtožni predlog vložen s strani državnega (takrat javnega) tožilca. Glede na to, da zatrjujeta svojo oškodovanost zaradi domnevnega gospodarskega prestopka, bi v postopku lahko imela le položaj oškodovancev.
8. Ustava oškodovancu ne zagotavlja pravice doseči obsodbe eventuelnega storilca gospodarskega prestopka, zato oškodovancu zgolj s pravnomočno odločitvijo o zavrženju obtožnega predloga oziroma z izpodbijanimi odločitvami o zavrženju nedovoljenih pravnih sredstev zoper takšno odločitev sodišča ne more biti kršena nobena njegova človekova pravica ali temeljna svoboščina. Temeljni namen postopka za gospodarske prestopke je namreč bil (Zakon o gospodarskih prestopkih, Uradni list SFRJ, št. 10/86 - ZGP, je dne 8. 4. 2000 prenehal veljati), ugotoviti, ali sta obdolžena pravna oseba in odgovorna oseba pravne osebe storili gospodarski prestopek in ali sta zanj odgovorni, ter jima za storjeni gospodarski prestopek izreči kazensko sankcijo. Uvedba postopka za gospodarske prestopke je bila predvidena kot zadnja možnost, ki jo ima družba za reagiranje na tovrstna nevarna dejanja. V postopku za gospodarske prestopke sta bili obdolžena pravna oseba in odgovorna oseba pravne osebe tista subjekta, katerima so bila zagotovljena pravna jamstva v največjem obsegu. Oškodovancu, čeprav v postopku ni imel položaja stranke, bi kaznovanje storilca sicer lahko pomenilo moralno zadoščenje za zlo, prizadejano z gospodarskim prestopkom, vendar to v ničemer ne vpliva na odločanje sodišča o gospodarskem prestopku.
Zadoščenje zaradi posega v svoje pravice ima oškodovanec namreč pravico primarno uveljavljati kot civilni zahtevek v pravdi in sicer povsem neodvisno od tega, kako se je končal postopek za gospodarske prestopke. Svoje zadoščenje bi oškodovanec sicer lahko uveljavljal tudi neposredno v postopku za gospodarske prestopke z vložitvijo premoženjskopravnega zahtevka, vendar bi bila odločitev sodišča o njegovem zahtevku v tem primeru odvisna od odločitve o gospodarskem prestopku. Iz vpogledanega spisa Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu št. Gp-6/95 je razvidno, da pritožnika v postopku za gospodarske prestopke nista vložila predloga za uveljavitev premoženjskopravnega zahtevka, zato ju sodišče z izpodbijanim sklepom tudi ni napotilo na pravdo.
9. V zvezi s tem Ustavno sodišče opozarja, da po stališčih Ustavnega sodišča, sprejetih v sklepih št. Up-285/97 z dne 10. 5. 2001 in Up-168/98 z dne 10. 5. 2001 (Uradni list RS, št. 52/01 in OdlUS X, 115 in 116), tudi subsidiarni tožilec (oškodovanec kot tožilec) in zasebni tožilec iz kazenskega postopka, ki sicer imata položaj stranke, nista aktivno legitimirana za vložitev ustavne pritožbe.
10. Glede na navedeno je treba ugotoviti, da oseba, ki bi imela v postopku za gospodarske prestopke lahko zgolj položaj oškodovanca, ne more biti aktivno legitimirana za vložitev ustavne pritožbe zoper pravnomočno sodno odločbo, s katero se je končal postopek za gospodarske prestopke zoper obdolženi pravno in odgovorno osebo.
11. Ker sta ustavno pritožbo zoper pravnomočni sklep o zavrženju obtožnega predloga in zoper pravnomočna sklepa o zavrženju nedovoljene pritožbe po stališču Ustavnega sodišča vložili neupravičeni osebi, jo je bilo treba v tem delu zavreči.
12. Ker ni bilo pogojev za odločanje o ustavni pritožbi, Ustavno sodišče tudi ni posebej obravnavalo smiselnih predlogov pritožnikov za oceno ustavnosti ZGO-B, saj bi v primeru, ko bi bila ustavna pritožba dopustna, Ustavno sodišče na podlagi drugega odstavka 59. člena ZUstS tudi samo moralo začeti postopek za oceno ustavnosti domnevno protiustavnega predpisa, na podlagi katerega bi bil izdan posamični pravni akt, ki bi bil predmet ustavne pritožbe.
B. - II.
13. Pritožnika zatrjujeta tudi kršitev pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v postopku za gospodarske prestopke. V postopku, ki naj bi trajal nerazumno dolgo, je že bila izdana pravnomočna odločitev. Zatrjevana kršitev ustavne pravice je torej ob vložitvi ustavne pritožbe že prenehala. Morebitne zahtevke (odškodnina) iz naslova domnevne kršitve te pravice lahko pritožnik v takem primeru uveljavlja v postopku pred pristojnim sodiščem (26. člen Ustave), ko so pravna sredstva v tem postopku izčrpana, pa lahko ob pogojih ZUstS vloži tudi ustavno pritožbo. Pritožnika nista izkazala, da bi navedeno sodno pot pred vložitvijo ustavne pritožbe izkoristila, zato glede zatrjevane kršitve pravice iz 23. člena Ustave nista izčrpala vseh pravnih sredstev (tako tudi v sklepu Ustavnega sodišča št. Up-74/98 z dne 16. 12. 1998 - OdlUS VII, 251). Ker procesna predpostavka izčrpanosti pravnih sredstev ni podana, je Ustavno sodišče ustavno pritožbo tudi v tem delu zavrglo.
C.
14. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi druge in tretje alineje prvega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednik senata dr. Zvonko Fišer ter člana dr. Ciril Ribičič in dr. Mirjam Škrk.
Predsednik senata
dr. Zvonko Fišer