U-I-15/98
Natisni
Opravilna št.:
U-I-15/98
Datum odločitve:
9. 5. 2002
Objavljeno:
OdlUS XI, 74
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2002:U.I.15.98
Akt:
Odredba o spremembi in dopolnitvi Odredbe o prometni ureditvi (Uradni list RS, št. 28/93), 2. čl.

Odločba o dopolnitvi Odločbe o določitvi javnih in rezerviranih parkirnih površin (Uradni list RS, št. 47/93), 1. čl.

Odločba o določitvi javnih in rezerviranih parkirnih površin (Uradni list rs, ŠT. 51/93), 3. čl.
Izrek:
Pobuda za oceno ustavnosti in zakonitosti 2. člena Odredbe o spremembi in dopolnitvi Odredbe o prometni ureditvi (Uradni list RS, št. 28/93) se zavrne.

Pobuda za oceno ustavnosti in zakonitosti 1. člena Odločbe o dopolnitvi Odločbe o določitvi javnih in rezerviranih parkirnih površin (Uradni list RS, št. 47/93) in 3. člena Odločbe o določitvi javnih in rezerviranih parkirnih površin (Uradni list RS, št. 51/93) se zavrže.
Evidenčni stavek:
Na poslovne možnosti gospodarskih subjektov posredno vplivajo številni dejavniki, katerih vpliv se spreminja tudi s spremembo predpisov, vendar posrednega vpliva takšnih predpisov na poslovne možnosti gospodarskih subjektov ni mogoče šteti za poseg v pravico iz 74. člena Ustave. Očitno neutemeljeno je tudi stališče, da pravna varnost preprečuje, da bi predpis spreminjal prej urejeno prometno ureditev za naprej. Stališče, da ni mogoče spreminjati pravic, bi namreč pomenilo, da tovrstne spremembe niso dopustne, tudi ne tiste, ki so ob spreminjanju razmer potrebne zaradi zagotavljanja nemotenega in varnega prometa.
Pobudnica kot morebitna lastnica zemljišča, na katerem tudi nasprotna udeleženka dokazuje svojo lastninsko pravico, še nima pravnega interesa za izpodbijanje določb Dopolnitve Odločbe in Odločbe, v delih, ki med rezervirane parkirne površine na novo uvrščata zemljišče ob zahodni strani Male ulice.
Geslo:
Promet, ureditev v naseljih.
Promet, parkirni prostori.
Občina, urejanje prometa.
Načelo legalitete.
Svoboda gospodarske pobude.
Pravni interes (kot procesna predpostavka ustavnosodnega postopka).
Pravna podlaga:
Ustava, 74. čl.
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 25., 2. odst. 26. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
podzakonski akt
Vlagatelj:
Tekstil, d.d., Ljubljana
Datum vloge:
14. 1. 1998
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev
Dokument:
US21381
Dokument v PDF obliki:
U-I-15-98.pdf
135 KB
Prenesite datoteko
U-I-15/98-
9. 5. 2002
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude družbe Tekstil, d.d., Ljubljana, ki jo zastopata Miro Senica in Barbara Menart Senica, odvetnika v Ljubljani, na seji dne 9. maja 2002
sklenilo:
1. Pobuda za oceno ustavnosti in zakonitosti 2. člena Odredbe o spremembi in dopolnitvi Odredbe o prometni ureditvi (Uradni list RS, št. 28/93) se zavrne.
2. Pobuda za oceno ustavnosti in zakonitosti 1. člena Odločbe o dopolnitvi Odločbe o določitvi javnih in rezerviranih parkirnih površin (Uradni list RS, št. 47/93) in 3. člena Odločbe o določitvi javnih in rezerviranih parkirnih površin (Uradni list RS, št. 51/93) se zavrže.
Obrazložitev
A.
1. Pobudnica izpodbija 2. člen Odredbe o spremembi in dopolnitvi Odredbe o prometni ureditvi (v nadaljevanju Odredba), ki med posebne prometne površine, namenjene pešcem, na novo uvršča Malo ulico v Ljubljani. Pobudnica hkrati izpodbija 1. člen Odločbe o dopolnitvi Odločbe o določitvi javnih in rezerviranih parkirnih površin (v nadaljevanju Dopolnitev Odločbe) v delu, ki med rezervirane parkirne površine na novo uvršča zemljišče ob zahodni strani Male ulice.
Na podlagi Odločbe o določitvi javnih in rezerviranih parkirnih površin (v nadaljevanju Odločba) je Dopolnitev Odločbe prenehala veljati, vendar je zahodno stran Male ulice opredelila enako, zato pobudnica izpodbija tudi ta del 3. člena Odločbe.
2. Pred sprejemom izpodbijane Odredbe naj bi bila Mala ulica enosmerna cesta. Pobudnica navaja, da ji nova prometna ureditev v nasprotju s 4. členom Zakona o trgovini (Uradni list RS, št. 18/93 - v nadaljevanju ZT), s 17. členom Zakona o varstvu konkurence (Uradni list RS, št. 18/93 in nasl. - v nadaljevanju ZVK) in s 74. členom Ustave prepoveduje oziroma preprečuje opravljanje dejavnosti trgovine na debelo. V Mali ulici naj bi imela skladišče, do katerega mora priti s tovornimi vozili, njene stranke pa morajo kupljeno blago odpeljati. Zaradi opredelitve območja namenjenega pešcem, naj bi imela slabši položaj na trgu kot konkurenčne družbe in večje stroške poslovanja. V kasnejši vlogi je pobudnica pojasnila, da je poslovne prostore na Mali ulici oddala v najem Sodniku za prekrške prav zaradi njihove lahke dostopnosti. Sodišču bi moral biti v javnem interesu zagotovljen stalen in neoviran dostop strank in drugih udeležencev v postopkih. Mestna občina naj bi imela pravico urejati prometni režim v mestnem jedru, vendar so njeni posegi lahko le utemeljeni, v skladu z ustavnimi načeli in pravnim redom tako, da zagotavljajo pravno varnost in zaščito pravic državljanov.
3. Na zemljišču, ki je bilo s 1. členom Dopolnitve Odločbe in je sedaj s 3. členom Odločbe določeno kot javna in rezervirana parkirna površina (ob zahodni strani Male ulice), naj bi imela pobudnica lastninsko pravico. Z odločbo št. 0/8-4/TRI-5/1 z dne 10. 3. 1961 naj bi namreč pridobila pravico uporabe na funkcionalnem zemljišču parc. št. 152 k. o. Tabor (oziroma k.o. Sveti Peter - I. del) k njeni poslovni zgradbi. To funkcionalno zemljišče naj bi bilo prvotno zazidano stavbno zemljišče v zasebni lasti. Leta 1961 naj bi stavbo na njem porušili in zemljišče je prešlo v družbeno lastnino. Občina Ljubljana Center naj bi na tem zemljišču imela pravico uprave (vpisano v zemljiški knjigi). Vendar naj bi zemljišče ne bilo v javni rabi, ker ga je po odločbi iz leta 1961 pridobila pobudnica. S tem naj bi pobudnica pridobila pravico do izvrševanja pravice uporabe na zemljišču. Kasneje naj bi se spreminjala kultura, površina in označitev zemljišča tako, da je to zemljišče sedaj na parc. št. 2668 k. o. Tabor. Mestna občina naj bi v letu 1983 skušala doseči vpis pravice uporabe v zemljiško knjigo, vendar je bil njen predlog vpisa zavrnjen zaradi pomanjkanja verodostojnih listin. Pojem družbene lastnine v tistem času naj bi Mestni občini preprečil možnost pridobitve lastninske pravice, zato zemljišče ni javno dobro in ni moglo biti razglašeno za javno parkirno površino. Mestna občina naj bi bila dolžna priznati pobudnici odškodnino zaradi razlastitve, ker je z izpodbijanima aktoma posegla v njene pridobljene pravice, kar pa lahko predpiše le zakon. Pobudnici naj bi ne bilo znano, zakaj Mestna občina oporeka, da je lastninska pravica na tem zemljišču prešla nanjo. Pobudnica meni, da je na podlagi 3. člena Zakona o lastninjenju nepremičnin v družbeni lastnini (Uradni list RS, št. 44/97 - v nadaljevanju ZLNDL) na njem pridobila lastninsko pravico. Na podlagi izpodbijanega dela 1. člena Dopolnitve Odločbe naj bi bila zato razlaščena, čeprav zoper njo ni bil voden postopek razlastitve, kar je v nasprotju s pravico do zasebne lastnine, ki jo zagotavlja Ustava. Hkrati naj bi bila izpodbijana akta nezakonita in v nasprotju z Ustavo tudi iz razlogov, ki jih pobudnica zatrjuje pri utemeljevanju nezakonitosti Odredbe. Pobudnica dodaja, da urbanistični akti niso zakonske določbe, ki bi lahko omejevale lastninsko pravico. Pobudnica predlaga začasno zadržanje izvrševanja 3. člena Odločbe v delu, ki zahodno stran Male ulice opredeljuje kot rezervirano parkirno površino.
4. Mestna občina v odgovoru navaja, da je bila na podlagi 9. člena Zakona o varnosti cestnega prometa (Uradni list SRS, št. 5/82 in nasl. - v nadaljevanju ZVCP82), ki je veljal v času izdaje izpodbijanih aktov, odgovorna za nemoten in varen potek prometa v naseljih. Tudi Zakon o varnosti cestnega prometa (Uradni list RS, št. 30/98 in nasl. - v nadaljevanju ZVCP) pooblašča lokalne skupnosti, da zaradi nemotenega in varnega prometa v naseljih določajo prometno ureditev. Na podlagi Odloka o ureditvi cestnega prometa (Uradni list RS, št. 2/92 in nasl. - v nadaljevanju Odlok o prometu) je Mestna občina z izpodbijano določbo Odredbe določila Malo ulico kot posebno prometno površino, namenjeno pešcem in kolesarjem. Na njej naj bi bila mogoča dostava oseb in stvari v času od 20.30 do 9.30 ure zjutraj, izven navedenega dostavnega časa pa upravni organ lahko izda posebne dovolilnice za dostavo, dovoz in prevoz. Za potrebe stanovalcev na tem območju je Dopolnitev Odločbe v 1. členu določila parkirno površino ob zahodni strani Male ulice.
Po veljavnih urbanističnih aktih naj bi bilo to zemljišče v javni rabi. Dopolnitev Odločbe naj bi na podlagi Odločbe prenehala veljati, vendar tudi Odločba v 3. členu opredeljuje zemljišče ob zahodni strani Male ulice kot parkirno površino na parc. št. 2668 k. o. Tabor. To zemljišče naj bi bilo last Mestne občine. Zemljišče na parc. št. 2622 k. o. Tabor (prej verjetno parc. št. 152 k. o. Tabor) naj bi bilo z odločbo iz leta 1961, na katero se sklicuje pobudnica (čeprav je ni predložila), razglašeno za javno parkirno površino. Obe zemljišči naj bi bili po veljavnih prostorskih planskih in prostorskih izvedbenih aktih namenjeni javni rabi in ne moreta predstavljati funkcionalnega zemljišča k objektu. Pobudnica naj bi imela na svojem zemljišču dvorišče, na katerem sedanji najemnik parkira vozila. Pri oddaji svojih poslovnih prostorov naj bi pobudnica zasledovala ekonomski interes in ne javni interes najemnika. Po 28. členu Odloka o cestnoprometni ureditvi (Uradni list RS, št. 33/01 - v nadaljevanju Odlok o prometni ureditvi) lahko to območje s posebnim dovoljenjem prevozijo do svojega parkirnega mesta ali garaže le osebe s stalnim bivališčem ali sedežem na njem. Na tej podlagi je Mestna občina najemnika pozvala, naj ji posreduje fotokopije prometnih dovoljenj službenih vozil (ne vseh vozil), da mu bo izdala ustrezna dovoljenja.
B. - I.
5. Ustavno sodišče je pobudnico pozvalo, naj med drugim pojasni, ali ima na območju Male ulice še skladišče (in zato vztraja na navedbah, da je opravljanje njene dejavnosti trgovine na debelo prepovedano oziroma preprečeno v nasprotju z določbami zakonov in Ustave, ki jih navaja) ali je poslovne prostore v celoti oddala v najem. Pobudnica je v odgovoru navedla le, da najemniku, ki je Sodnik za prekrške, nastajajo škodljive posledice, ker njegova dejavnost v javnem interesu terja stalen in neoviran dostop strank in drugih udeležencev v postopkih. Pobudnica tudi ne zatrjuje, da je bila zaradi izpodbijane prometne ureditve prisiljena poslovne prostore oddati v najem. Navaja, da je poslovne prostore oddala prav zaradi njihove dobre lokacije (dostopnosti). Pobudnica zato tudi kot najemodajalka poslovnih prostorov na tem območju še izkazuje pravni interes.
6. Odredba je bila izdana na podlagi prvega odstavka 3. člena Odloka o prometu, po katerem je posebne prometne površine, namenjene pešcem in kolesarjem, določil takratni Izvršni svet Skupščine Mesta Ljubljane. V 2. členu Odredbe je pristojni organ uvrstil Malo ulico med posebne prometne površine, namenjene pešcem in kolesarjem. Na podlagi 77. člena Odloka o prometni ureditvi je Odlok o prometu prenehal veljati. Sedaj ureja prometno ureditev območij za pešce (kamor sodi Mala ulica) 3. poglavje Odloka o prometni ureditvi.
7. ZVCP82, ki je veljal v času izdaje Odredbe, je v 9. členu določal, da je organ lokalne skupnosti (Zakon govori še o občinski skupščini in njenem izvršnem svetu) odgovoren za nemoten in varen potek prometa v naseljih. Po vložitvi pobude je začel veljati ZVCP, ki v 17. členu smiselno enako določa, da so lokalne skupnosti odgovorne za nemoten in varen promet na svojih cestah. Lokalna skupnost je torej imela in še ima pristojnost in odgovornost za nemoten in varen promet na svojih cestah. Pojem prometne ureditve je opredeljen v 85. točki 19. člena ZVCP. Prometna ureditev je način odvijanja prometa, ki ga za cesto ali njen del oziroma za naselje ali njegov del določi upravljalec ceste. Prometna ureditev med drugim obsega določanje območij umirjenega prometa, območij omejene hitrosti in območij za pešce. S tem, ko je Mestna občina v 2. členu Odredbe določila Malo ulico kot območje za pešce in kolesarje, torej očitno ni kršila pooblastil, ki jih ima po ZVCP. Zato ni utemeljeno splošno zatrjevanje pobudnice, da Odredba z opredelitvijo območja za pešce in kolesarje neutemeljeno posega v prometno ureditev.
8. Pobudnica zatrjuje, da obravnavana prometna ureditev krši njeno pravico do svobodne gospodarske pobude (74. člen Ustave), saj naj bi ji prepovedovala in preprečevala opravljanje registrirane trgovske dejavnosti. Zatrjuje tudi kršitev ZT in ZVK. Izpodbijana prometna ureditev ne posega v pobudničino svobodo gospodarske pobude. Vsaka prometna ureditev že s tem, da je "ureditev", omejuje udeležence v prometu pri njihovem povsem svobodnem ravnanju. Dejstvo je, da različne prometne ureditve vplivajo tudi na poslovne možnosti subjektov, ki jih ureditev prizadene s tem, da svojo dejavnost opravljajo ob površinah, za katere je takšna ureditev predpisana. Vpliv prometne ureditve na možnost opravljati posamezne vrste dejavnosti pa je tako posreden, da prometne ureditve v posameznem primeru ni mogoče šteti za poseg v svobodo gospodarske pobude. Na poslovne možnosti gospodarskih subjektov posredno vplivajo številni dejavniki, katerih vpliv se spreminja tudi s spremembo predpisov, vendar posrednega vpliva takšnih predpisov na poslovne možnosti gospodarskih subjektov ni mogoče šteti za poseg v pravico iz 74. člena Ustave. Treba je tudi upoštevati, da je nasprotna udeleženka omogočila pobudnici nemoteno opravljanje njene dejavnosti s tem, da je v Odloku o prometu določila, da je mogoč prevoz površin, namenjenih pešcem in kolesarjem, kakor tudi dostava oseb in stvari - v dostavnem času med 20.30 in 9.30 uro. Zunaj določenega dostavnega časa pa upravni organ, pristojen za promet, lahko izda dovolilnice za dostavo, dovoz in prevoz.
Nasprotna udeleženka še posebej navaja, da je pozvala sedanjega najemnika pobudničinih poslovnih prostorov, naj ji za službena vozila pošlje kopije prometnih dovoljenj, da mu bo izdala ustrezna dovoljenja. Očitno neutemeljeno je tudi stališče, da pravna varnost preprečuje, da bi predpis spreminjal prej urejeno prometno ureditev za naprej. Stališče, da ni mogoče spreminjati pravic, bi namreč pomenilo, da tovrstne spremembe niso dopustne, tudi ne tiste, ki so ob spreminjanju razmer potrebne zaradi zagotavljanja nemotenega in varnega prometa.
9. Iz zgoraj navedenih razlogov je Ustavno sodišče pobudo za oceno 2. člena Odredbe zavrnilo kot očitno neutemeljeno.
B. - II.
10. Pobudnica, ki izpodbija ustavnost in zakonitost predpisa, mora po drugem odstavku 24. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) izkazati, da ima za izpodbijanje pravni interes. Pravni interes za vložitev pobude je podan, če predpis ali splošni akt za izvrševanje javnih pooblastil, katerega oceno predlaga pobudnica, neposredno posega v njene pravice, pravne interese oziroma pravni položaj. Pobudnica zatrjuje, da je lastnica zemljišča parc. št. 2668 k. o. Tabor, ki naj bi v naravi predstavljalo "parkirno površino ob zahodni strani Male ulice", ki je bila z izpodbijano odločbo določena kot rezervirana parkirna površina.
Določitev tega zemljišča kot rezervirane površine pa naj bi imelo za pobudnico učinke razlastitve. Pobudnica na ta način ni uspela izkazati svojega pravnega interesa. Ustavno sodišče se ne opredeljuje do vprašanja, kakšne pravne posledice bi imela morebitna razglasitev zemljišča, ki je v zasebni lasti, za rezervirano (javno) parkirno površino. Učinkov razlastitve in prenosa lastninske pravice takšen akt vsekakor ne more imeti.
Tudi če bi takšen akt res poslabšal pravni položaj lastnika, pa bi pobudnica za izkaz svojega pravnega interesa morala ponuditi dokaz, da je lastnica navedene površine. Izpiska iz zemljiške knjige pobudnica ni predložila. Sklicevala se je na odločbo št. 0/8 - 4/TRI - 5/1 z dne 10. 3. 1961 - ne navaja, kateri organ naj bi jo bil izdal - s katero naj bi bila pridobila pravico uporabe na tem zemljišču, posledično pa na podlagi ZLNDL tudi lastninsko pravico. Navedene odločbe pa kljub večkratnim pozivom Ustavnega sodišča ni predložila. Ker ni uspela izkazati, da bi bila lastnica "parkirne površine ob zahodni strani Male ulice", pobudnica nima pravnega interesa za izpodbijanje odločbe, s katero je določen parkirni režim na njej. Ustavno sodišče je zato njeno pobudo v tem delu zavrglo.
Ker je bilo treba pobudo zavreči že iz tega razloga, se Ustavno sodišče ni spuščalo v vprašanje pravne narave izpodbijanih odločb.
C.
11. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi 25. člena in drugega odstavka 26. člena ZUstS v sestavi: predsednica dr. Dragica Wedam-Lukić ter sodnici in sodniki dr. Janez Čebulj, dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, Milojka Modrijan, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk, Franc Testen in dr. Lojze Ude. Sklep je sprejelo soglasno.
P r e d s e d n i c a
dr. Dragica Wedam-Lukić