Up-127/00
Natisni
Opravilna št.:
Up-127/00
Datum odločitve:
28. 3. 2002
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2002:Up.127.00
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper odločbo Senata za prekrške št. Pp- 3316/99 z dne 14. 6. 1999 v zvezi z odločbo Sodnika za prekrške na Ptuju št. P-894/99 z dne 19. 3. 1999
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper odločbo Senata za prekrške št. Pp- 3316/99 z dne 14. 6. 1999 v zvezi z odločbo Sodnika za prekrške na Ptuju št. P-894/99 z dne 19. 3. 1999 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ker je pritožbeni organ preizkusil vse relevantne navedbe pritožnikove pritožbe in se do njih obrazloženo opredelil, ni podana kršitev pravice do pritožbe iz 25. člena Ustave.
Ker zadeva, zaradi katere je bil pritožnik v postopku o prekršku, niti v dejanskem niti v pravnem pogledu ni zapletena in ker niso izkazane druge okoliščine, ki bi utemeljevale sklep, da pritožniku ni bila zagotovljena možnost učinkovite obrambe, kljub opustitvi pouka o pravici do zagovornika, z izpodbijanimi odločbami ni bilo kršeno jamstvo enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave v povezavi z določbo 29. člena Ustave o pravnih jamstvih v kazenskem postopku.
Geslo:
Ustavno sodišče, začasna odredba, odločba, zavrnitev.

Prekrški.

Denarna kazen.

Stranska kazen kazenske točke.

Pravica do pritožbe.

Enako varstvo pravic.

Pravica do pravnega sredstva.

Pravna jamstva v kazenskem postopku v postopku o prekršku.
Pravna podlaga:
Ustava, 22., 25., 1. in 2. al. 29. čl.

Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 1. al. 2. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
11. 4. 2000
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US21353
Up-127/00-7
4. 7. 2000
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. s Ž., ki ga zastopa B. B. B., odvetnik na Z., na seji senata dne 4. julija 2000
s k l e n i l o:
Predlog, da se do končne odločitve zadrži izvrševanje odločbe Senata za prekrške Republike Slovenije št. Pp-3316/99 z dne 14. 6. 1999 v zvezi z odločbo Sodnika za prekrške na Ptuju št. P-894/99 z dne 19. 3. 1999, se zavrne.
O b r a z l o ž i t e v
1. Pritožnik izpodbija odločbo Senata za prekrške, s katero je bila zavrnjena pritožba njegovega zagovornika zoper prvostopno odločbo o prekršku. Z njo je bil pritožnik kaznovan za cestnoprometni prekršek z denarno kaznijo 90 000 SIT, naloženo mu je bilo plačilo povprečnine in stroškov postopka v višini 5 000 SIT, izrečena mu je bila tudi stranska kazen 5 kazenskih točk.
Ker pritožnik s pritožbo ni uspel, je na podlagi drugostopne odločbe o prekršku dolžan plačati še na 12 000 SIT odmerjeno povprečnino.
2. Pritožnik predlaga, naj Ustavno sodišče do končne odločitve o ustavni pritožbi zadrži izvrševanje izpodbijane odločbe, saj naj bi z njeno izvršitvijo nastale težko popravljive škodljive posledice za pritožnika. Nastanek zatrjevanih posledic obrazloži z navedbo, da preživlja mladoletno hčerko. Plačilo kazni v višini 90 000 SIT in povprečnine v skupnem znesku 17 000 SIT po navedbah pritožnika predstavlja zelo visok znesek eksistenčnega pomena.
3. Če je ustavna pritožba sprejeta v obravnavo, lahko po določbi 58. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS) senat ali Ustavno sodišče zadrži izvršitev posamičnega akta, ki se z ustavno pritožbo spodbija, če bi z izvršitvijo lahko nastale težko popravljive škodljive posledice. 4. Ustavno sodišče je o predlogu za začasno zadržanje odločilo še pred odločitvijo o sprejemu ustavne pritožbe, kajti tudi, če bi bili izpolnjeni pogoji za sprejem ustavne pritožbe v obravnavo, po presoji Ustavnega sodišča pritožniku z izvršitvijo izpodbijanega akta ne morejo nastati škodljive posledice, ki bi jih bilo ob morebitni kasnejši ugoditvi ustavni pritožbi težko popraviti.
Zakon o izvršbi in zavarovanju (Uradni list RS, št. 51/98 - ZIZ) v 1. točki prvega odstavka 102. člena določa omejitev v primeru izvršbe na denarno terjatev dolžnika in sicer na plačo do dveh tretjin prejemkov, na katere se seže z izvršbo, vendar tako, da ostane dolžniku najmanj znesek v višini zajamčene plače. Zato je Ustavno sodišče predlog, da se do končne odločitve zadrži izvrševanje izpodbijanega akta, zavrnilo.
5. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi 58. člena ZUstS v sestavi: predsednica dr. Mirjam Škrk ter člana dr. Zvonko Fišer in Milojka Modrijan.
Predsednica senata
dr. Mirjam Škrk
Up-127/00-10
28. 3. 2002
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. s Ž., ki ga zastopa B. B. B., odvetnik na Z., na seji senata dne 28. marca 2002
s k l e n i l o :
Ustavna pritožba A. A. zoper odločbo Senata za prekrške št. Pp- 3316/99 z dne 14. 6. 1999 v zvezi z odločbo Sodnika za prekrške na Ptuju št. P-894/99 z dne 19. 3. 1999 se ne sprejme.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Z izpodbijano odločbo sodnika za prekrške je bil pritožnik kaznovan z denarno kaznijo 90 000 SIT zaradi prekrška po določbi točke c) četrtega odstavka 117. člena Zakona o varnosti cestnega prometa (Uradni list RS, št. 30/98 in nasl. - ZVCP). Naloženo mu je bilo tudi plačilo povprečnine in stroškov postopka v znesku 5 000 SIT ter izrečena stranska kazen 5 kazenskih točk. Senat za prekrške je pritožnikovo pritožbo zoper prvostopenjsko odločbo zavrnil kot neutemeljeno in potrdil izpodbijano odločbo. Ker pritožnik s pritožbo ni uspel, mu je bila na podlagi drugostopenjske odločbe odmerjena tudi povprečnina v višini 12 000 SIT.
2. V ustavni pritožbi zatrjuje kršitev 25. člena Ustave (pravica do pravnega sredstva) in kršitev prve in druge alineje 29. člena Ustave (pravna jamstva v kazenskem postopku). Kršitev 25. člena Ustave utemeljuje z navedbami, da je senat za prekrške zavrnil njegovo pritožbo, ne da bi upošteval njegove pritožbene navedbe. Kršitev prve alineje 29. člena Ustave naj bi bila po mnenju pritožnika podana s tem, da ga je sodnik za prekrške zaslišal, čeprav se je pri njem oglasil le z namenom, da bi mu pojasnil, da bo za krajši čas odpotoval. Sodnik za prekrške naj bi pritožnika zaslišal brez vabila in izdal prvostopenjsko odločbo. V zvezi s tem še navaja, da ni bil poučen o pravici vzeti si zagovornika, ki bi pojasnil dejanske in pravne vidike (okoliščine) primera. Sam naj bi bil namreč nezmožen zavzeti stališče glede dejanskih in pravnih vidikov svoje obrambe.
3. Pritožnik prosi, naj Ustavno sodišče izpodbijano odločbo Senata za prekrške razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje.
Predlaga tudi, naj Ustavno sodišče do končne odločitve zadrži izvršitev izrečene denarne kazni,
4. S sklepom št. Up-127/00 z dne 4. 7. 2000 je Ustavno sodišče zavrnilo predlog pritožnika, da se do končne odločitve zadrži izvršitev denarne kazni, izrečene z izpodbijano odločbo.
B.
5. Ustavno sodišče je vpogledalo spis Sodnika za prekrške s Ptuja št. P-894/99.
6. Pravica do pritožbe v postopku o prekršku ima svoj ustavni temelj v 25. členu Ustave. Po tej določbi je vsakomur zagotovljena pravica do pritožbe ali drugega pravnega sredstva proti odločbam sodišč in drugih državnih organov, organov lokalnih skupnosti in nosilcev javnih pooblastil, s katerimi ti odločajo o njegovih pravicah, dolžnostih ali pravnih interesih. Ustavno sodišče je že v svoji odločbi št. U-I-98/91 z dne 10. 12. 1992 (OdlUS I, 101) poudarilo, da smisel tega ustavnega zagotovila ni le v tem, da zagotavlja posamezniku pravico do vložitve pravnega sredstva, temveč predvsem v tem, da lahko z vložitvijo pravnega sredstva učinkovito brani in varuje svoje pravne interese. Pravici do pritožbe po 25. členu Ustave odgovarja obveznost sodišča (organa), ki odloča o pritožbi, da pritožbo, če je dopustna, vsebinsko obravnava ter da se opredeli do tistih pritožbenih navedb, zaradi katerih bi bilo, če bi bile utemeljene, treba izpodbijano odločbo spremeniti oziroma razveljaviti. Da bi bilo razvidno, ali je pritožbeno sodišče (organ) upoštevalo navedene zahteve, mora biti njegova odločba obrazložena. Tako je po določbi drugega odstavka 198. člena Zakona o prekrških (Uradni list SRS, št. 25/83 in nasl. - ZP) organ druge stopnje dolžan oceniti navedbe pritožbe in navesti kršitve materialnopravnih določb ZP ali predpisa, ki določa prekršek. Prav tako je, po določbi tretjega odstavka 198. člena ZP, dolžan v primeru ugotovitve bistvenih kršitev določb postopka o prekrških in s tem razveljavitve izpodbijane odločbe v obrazložitvi navesti katere določbe so bile kršene in v čem je kršitev. Pritožniku je bilo omogočeno, da je v postopku s pritožbo pred Senatom za prekrške učinkovito branil svojo pravico. Senat za prekrške je presojal utemeljenost pritožnikov navedb in se do vseh navedb ustrezno opredelil in svojo odločitev obrazložil. Zato za kršitev 25. člena Ustave očitno ne gre.
7. Po določbi prve alineje 29. člena Ustave mora biti vsakomur, ki je obdolžen kaznivega dejanja ob popolni enakopravnosti med drugim zagotovljena pravica, da ima primeren čas in možnosti za pripravo svoje obrambe in tudi pravica da se mu sodi v njegovi navzočnosti in da se brani sam ali z zagovornikom (druga alineja 29. člena Ustave).
8. Ustavno sodišče je že v odločbi št. Up-120/97 z dne 18. 3. 1999 (Uradni list RS, št. 31/99 in OdlUS VIII, 126) sprejelo stališče, da morajo biti obdolžencu tudi v postopku o prekršku zagotovljena temeljna jamstva poštenega postopka, da pa je raven zagotovljenih pravic lahko v primeru lažjih kršitev z manj hudimi posledicami za kaznovano osebo nižja od tiste, ki je zagotovljena v kazenskem postopku. Bistveno je, da so obdolžencu dane ustrezne in zadostne možnosti, da zavzame stališče tako glede dejanskih kot tudi glede pravnih vidikov nanj naslovljenega očitka. Kriterij za presojo, ali je bil obdolžencu v postopku o prekršku zagotovljen pošten postopek, je jamstvo enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave v povezavi z določbo 29. člena Ustave o pravnih jamstvih v kazenskem postopku.
9. Pritožnikov očitek kršitve pravice do obrambe zaradi tega, ker naj bi bil zaslišan brez predhodnega vabila in opozorila glede pravice do zagovornika, ni utemeljen. Iz vpogledanega spisa izhaja, da je pritožnik vabilo za zaslišanje prejel dne 11. 3.
1999. Dne 15. 3. 1999 se je sam zglasil pri sodniku za prekrške, ki ga je, torej pred razpisanim narokom, tudi zaslišal. Iz zapisnika o zaslišanju izhaja, da je bil pritožnik seznanjen z vsebino predloga za uvedbo postopka o prekršku in s pravico do zagovora. Pritožnik je svoj zagovor podal prostovoljno, se z zapisnikom strinjal in ga lastnoročno podpisal.
10. Glede na to, da gre v postopku o prekršku praviloma za lažje kršitve, ki imajo manjše posledice in so lažje dokazljive, ni mogoče reči, da se obdolženec sam ne more učinkovito braniti.
Dejstvo, da ni bil poučen o pravici do zagovornika, samo po sebi še ne pomeni, da mu ni bil zagotovljen pošten postopek. Ne glede na to pa lahko obdolžencu različne okoliščine preprečujejo, da bi se učinkovito branil sam. Dvom glede tega, da se je pritožnik v konkretnem primeru mogel uspešno braniti sam, pa tudi iz drugih pritožnikovih navedb in gradiva iz spisa o postopku o prekršku, ki ga je Ustavno sodišče vpogledalo, ne izhaja. Zadeva niti v dejanskem niti v pravnem pogledu ni bila zapletena. Prav tako niso izkazane druge subjektivne ali objektivne okoliščine na strani pritožnika, ki bi utemeljevale sklep, da pritožniku ni bila zagotovljena možnost učinkovite obrambe.
11. Glede na navedeno za kršitev 22. člena v povezavi s prvo in drugo alinejo 29. člena Ustave očitno ne gre.
12. Ker zatrjevane kršitve očitno niso podane, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
13. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - ZUstS) v sestavi: predsednik senata dr. Zvonko Fišer ter člana dr. Ciril Ribičič in dr. Mirjam Škrk. Predsednik senata
dr. Zvonko Fišer