Up-109/01
Natisni
Opravilna št.:
Up-109/01
Datum odločitve:
26. 3. 2002
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2002:Up.109.01
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 111/00 z dne 11. 2. 2000 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Novi Gorici, št. U 12/00 z dne 14. 1. 2000
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 111/00 z dne 11. 2. 2000 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Novi Gorici, št. U 12/00 z dne 14. 1. 2000 se zavrže.
Evidenčni stavek:
Pritožnik ni izkazal pogoja za izjemno obravnavanje ustavne pritožbe kljub zamudi roka, zato je bilo treba njegovo prepozno vloženo ustavno pritožbo zavreči.
Geslo:
Rok za vložitev ustavne pritožbe, prepozna ustavna pritožba.

Posebna utemeljenost primera.
Pravna podlaga:
Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 52., 1. al. 1. odst. 55. čl.
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
19. 3. 2001
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US21346
Up-109/01-
26. 3. 2002
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. na seji senata dne 26. 3. 2002
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 111/00 z dne 11. 2. 2000 v zvezi s sklepom Upravnega sodišča, Oddelka v Novi Gorici, št. U 12/00 z dne 14. 1. 2000 se zavrže.
Obrazložitev
1. Upravno sodišče je zavrglo tožbo, s katero je pritožnik zahteval, naj sodišče s takojšnjo sodbo nadomesti dejanje zakonodajalca, ki ni izvršil odločbe Ustavnega sodišča št. Up 53/96 z dne 28. 10. 1998, objavljene v Uradnem listu Republike Slovenije št. 77/98 z dne 13. 11. 1998, s katero je bilo zakonodajalcu naloženo, da v roku enega leta po objavi odločbe odpravi neskladje 82. in 83. člena Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju (Uradni list RS, št. 9/92 in nasl. - ZZVZZ) z Ustavo. Hkrati je zavrglo tudi pritožnikov predlog za izdajo začasne odredbe v tej zadevi. Vrhovno sodišče je pritožnikovo pritožbo zoper takšen sklep Upravnega sodišča potrdilo. Pri tem je štelo, da zakonodajalčeva opustitev obveznosti uskladitve zakona z Ustavo ni ne posamični akt in ne posamično dejanje, ki bi ga bilo mogoče nadomestiti s sodno odločbo. V obravnavanem primeru gre za zadevo, ki sploh ne spada v sodno pristojnost.
2. Zoper sklep Vrhovnega sodišča vlaga pritožnik ustavno pritožbo. V ustavni pritožbi in vlogah, s katerimi le-to dopolnjuje, navaja, da so mu bile z izpodbijanim sklepom kršene pravice iz 2., 3., 5., 8., 15., 22., 23., 26.,153. in 161. člena Ustave. Pri tem opozarja, da mora biti sodno varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin zagotovljeno v vseh primerih, ne glede na način kršenja. Predlaga tudi, naj mu Ustavno sodišče za vsak mesec neizvršitve odločbe Ustavnega sodišča prisodi odškodnino. Navaja še, da vlaga ustavno pritožbo po poteku šestdesetdnevnega roka, vendar predlaga, naj Ustavno sodišče dopusti obravnavanje prepozne ustavne pritožbe, saj lahko odločitev v tej zadevi pomeni rešitev pomembnega pravnega vprašanja.
3. V skladu s prvim odstavkom 52. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) je ustavno pritožbo treba vložiti v roku šestdesetih dni od vročitve izpodbijanega akta. Pritožniku je bil izpodbijani sklep Vrhovnega sodišča vročen 22. 2. 2000, ustavno pritožbo pa je vložil 16. 3. 2001. Pritožnik tudi sam priznava, da je rok za vložitev ustavne pritožbe zamujen, sklicuje pa se na možnost, ki jo vsebuje tretji odstavek 52. člena ZUstS, po katerem lahko Ustavno sodišče v posebno utemeljenih primerih izjemoma odloči o prepozni ustavni pritožbi. Pogoj za izjemno obravnavanje ustavne pritožbe kljub zamudi roka je podan, če je že iz ustavne pritožbe in priloženih listin mogoče zaključiti, da so bile z izpodbijanim aktom očitno hudo kršene pritožnikove človekove pravice ali temeljne svoboščine, za tak primer pa v obravnavani zadevi ne gre. Določbe 2., 3., 5., 8., 15., 153. in 161. člena Ustave niso ustavne določbe, ki bi zagotavljale kakšne konkretne človekove pravice ali temeljne svoboščine, zato se v ustavni pritožbi na kršitev teh določb sploh ni mogoče sklicevati. Posebno utemeljeni razlogi za obravnavo prepozne ustavne pritožbe prav tako ne izhajajo iz pritožnikovih povsem pavšalnih očitkov o kršitvah pravic iz 22. in 26. člena Ustave. Kršitve človekovih pravic pa tudi ni mogoče očitati stališču Vrhovnega sodišča, da obravnavanje zahtevka, s katerim tožnik zahteva, da naj sodišče nadomesti dejanje zakonodajalca, ki ni izvršil odločbe Ustavnega sodišča, s katero mu je bila naložena uskladitev zakona z Ustavo, ne spada v sodno pristojnost.
4. Glede na navedeno je Ustavno sodišče ustavno pritožbo zavrglo. Ob tem pripominja, da bo pritožnikovo pobudo za ponovno presojo 82. in 83. člena ZZVZZ, ki jo je ta sicer vložil v obliki posebne ustavne pritožbe, obravnavalo prednostno pod št. U-I-279/00.
5. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje prvega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Predsednica senata
Milojka Modrijan