Up-67/04
Natisni
Opravilna št.:
Up-67/04
Datum odločitve:
16. 11. 2004
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:Up.67.04
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 485/2002 z dne 15. 10. 2003 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 1056/2000 z dne 20. 2. 2002, z odločbo Ministrstva za okolje in prostor št. 462-01-39/00 z dne 17. 4. 2000 in z odločbo Upravne enote Ljubljana, Izpostave Šiška, št. 04/04- 16-351-318/93 z dne 17. 11. 1999
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 485/2002 z dne 15. 10. 2003 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 1056/2000 z dne 20. 2. 2002, z odločbo Ministrstva za okolje in prostor št. 462-01-39/00 z dne 17. 4. 2000 in z odločbo Upravne enote Ljubljana, Izpostave Šiška, št. 04/04- 16-351-318/93 z dne 17. 11. 1999 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Zgolj dejstvo, da odločitev sodišča ni taka, da bi se pritožnik z njo strinjal, ne zadošča za sklep o kršitvi pravice do poštenega sojenja, ki jo zagotavljata 22. in 23. člen Ustave in za sklep o kršitvi pravice do zasebne lastnine iz 33. člena Ustave.
Z argumenti, s katerimi izpodbija pravilnost presoje sodišča glede ustreznosti pozivov upravnega organa, pritožnik odstopa od ustaljene sodne prakse, ki temelji na enakem pravnem stališču kot izpodbijana odločitev, ne more utemeljiti.
Dvoma v pošteno sojenje pritožnik ne more utemeljiti z očitkoma o neupoštevanju 29. člena Navodila za poslovanje v zvezi z zahtevami za denacionalizacijo in o neresničnosti ugotovitve sodišča glede možnosti pritožnika, da se izjavi o cenitvi. Že Vrhovno sodišče je pritožniku pojasnilo, da dokaz s cenitvijo ni bil uporabljen in presojan. Zgolj to, da pritožnik meni, da bi sodišče moralo upoštevati navedeni podzakonski predpis in ga razlagati na način, kot ga razume sam, pa ustavne pritožbe tudi ne utemeljuje.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).

5.3.13 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja. (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31).

5.3.36 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Pravica do lastnine (33, 67).
Pravna podlaga:
Člen 22, 23, 33, Ustava [URS]

Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
27. 1. 2004
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US24040
Up-67/04 - 5
16. 11. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž., ki ga zastopa B. B., odvetnica v Z., na seji senata dne 26. oktobra 2004 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 485/2002 z dne 15. 10. 2003 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 1056/2000 z dne 20. 2. 2002, z odločbo Ministrstva za okolje in prostor št. 462-01-39/00 z dne 17. 4. 2000 in z odločbo Upravne enote Ljubljana, Izpostave Šiška, št. 04/04- 16-351-318/93 z dne 17. 11. 1999 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Z izpodbijano sodbo je Vrhovno sodišče zavrnilo pritožbo zoper sodbo Upravnega sodišča, s katero je to sodišče zavrnilo tožbo zoper odločitev upravnih organov o zavrnitvi zahteve za denacionalizacijo v obliki nadomestnega gradbenega zemljišča.
Zahteva za denacionalizacijo je bila zavrnjena, ker pritožnik tudi po dveh pozivih ni spremenil zahtevane oblike vračanja premoženja. Vrhovno sodišče je pritrdilo presoji Upravnega sodišča, da podržavljenega zemljišča zaradi zakonskih ovir ni mogoče vrniti v naravi in da tudi ni bilo pogojev za vrnitev v obliki nadomestnega zemljišča. Ker pritožnik ni sledil pozivu upravnega organa z dne 29. 3. 1999, je bila po oceni Vrhovnega sodišča že tedaj zaradi zamude 30-dnevnega roka podana podlaga za zavrnitev zahteve za denacionalizacijo. Zavrnilo je očitek, da je upravni organ pritožnika nepravilno pozval, naj spremeni zahtevek za denacionalizacijo in zahteva vrnitev v obliki obveznic Slovenskega odškodninskega sklada. Ker je upravni organ na podlagi podatkov v spisu lahko ugotovil stanje stvari, je Vrhovno sodišče zavrnilo očitek, da je upravni organ odločal v skrajšanem postopku brez ustne obravnave.
Glede na to, da je Upravno sodišče zakonitost izpodbijane upravne odločbe presojalo na podlagi dejanskega stanja, ki je bilo ugotovljeno v upravnem postopku, in ker pritožnik glavne obravnave ni predlagal, pa je zavrnilo tudi očitek pritožnika, da Upravno sodišče ni opravilo glavne obravnave.
2. Pritožnik z ustavno pritožbo z dne 26. 1. 2004 izpodbija navedeno odločitev. Meni, da je bil prikrajšan za pošteno sojenje in zatrjuje kršitev pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave in pravice do zasebne lastnine iz 33. člena Ustave. Navaja, da zasebne lastnine ni dobil vrnjene zaradi nepoštenega in samovoljnega ravnanja upravnega organa, prikrajšan pa naj bi bil tudi za odškodnino v obveznicah. Ne strinja se z oceno Vrhovnega sodišča, da je upravni organ z dvema pozivoma za spremembo zahtevka zadostil načelu pomoči neuki stranki. Zatrjuje, da ga je upravni organ s svojim ravnanjem zavedel, ker ga je celo vzpodbujal, naj najde nadomestno nepremičnino (kar naj bi bilo razvidno iz zaznamka na dopisu pritožnika z dne 24. 9. 1993 ter iz dopisov pritožnika z dne 14. 10. 1993 in z dne 9. 5. 1994), v pozivih za spremembo zahtevka pa ni navedel, da za vrnitev v obliki nadomestne nepremičnine ni zakonskih pogojev, tako kot v drugem podobnem primeru. V zvezi s tem se (tako kot Upravno sodišče) sklicuje na sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 118/2000 in zato sodišču očita, da je z izpodbijano odločitvijo odstopilo od ustaljene sodne prakse. Glede na določbo 29. člena Navodil za poslovanje v zvezi z zahtevami za denacionalizacijo (Uradni list RS, št. 32/91-I in nasl.) naj bi dvom v pošteno sojenje vzbujala tudi ocena sodišča, da je imel upravni organ podlago za odločanje v skrajšanem postopku in da je imel možnost izjaviti se o cenitvi, ki mu je upravni organ ni vročil. V vlogi z dne 2. 3. 2004 pritožnik kršitev pravice iz 22. člena Ustave dodatno utemeljuje z očitkom o kršitvi načela kontradiktornosti, ker v upravnem postopku ustna obravnava ni bila razpisana in mu zato ni bila dana možnost resnega sodelovanja v postopku. Dodatno se sklicuje tudi na 6. člen Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 - v nadaljevanju EKČP), po katerem naj bi bil upravni spor spor polne jurisdikcije, zaradi česar bi morala biti v obravnavanem primeru v upravnem sporu opravljena glavna obravnava. Z drugimi navedbami v tej vlogi pa izraža svoje nestrinjanje s stališčem, po katerem stranka izgubi pravico do
denacionalizacije, če ne izjavi, da namesto vrnitve v naravi zahteva odškodnino.
B.
3. Pritožnik v ustavni pritožbi predvsem ponavlja svoje poglede o kršitvah pravil upravnega postopka in o
neizpolnjenosti materialnopravnih pogojev za zavrnitev zahteve za denacionalizacijo, ki sta jih tako Upravno kot Vrhovno sodišče obrazloženo zavrnili. Ustavno sodišče pa ni instanca sodiščem, ki odločajo v sodnem postopku, in ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri ugotovitvi dejanskega stanja in pri uporabi materialnega in procesnega prava. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče izpodbijano sodno odločbo preizkusi le glede vprašanja, ali so bile z njo kršene človekove pravice in temeljne svoboščine. Zgolj dejstvo, da odločitev sodišča ni taka, da bi se pritožnik z njo strinjal, pa ne zadošča za sklep o kršitvi pravice do poštenega sojenja, ki jo zagotavljata 22. in 23. člen Ustave, in za sklep o kršitvi pravice do zasebne lastnine iz 33. člena Ustave.
4. Očitek pritožnika, da odločitev sodišča odstopa od ustaljene sodne prakse, bi sicer lahko pomenil kršitev pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave, vendar pritožnik te kršitve ne izkaže. Stališče, na katerem temelji izpodbijana odločitev, se namreč ne razlikuje od stališča, na katerem temelji sodba Vrhovnega sodišča, na katero se sklicuje (in na katero se je sklicevalo tudi Upravno sodišče). Odstop od ustaljene sodne prakse pritožnik vidi v tem, da v upravnem postopku ni bil pozvan tako, kot naj bi bila pozvana stranka v postopku, v katerem je bila izdana sodba št. I Up 118/2000. To pa utemeljuje z argumenti, s katerimi uveljavlja
materialnopravno nepravilnost izpodbijane odločitve, saj z njimi izpodbija pravilnost presoje sodišča glede ustreznosti pozivov upravnega organa. S temi navedbami, ki izražajo zgolj nestrinjanje z omenjeno presojo sodišča, pa pritožnik ne more utemeljiti odstopa od ustaljene sodne prakse in s tem kršitve 22. člena Ustave.
5. Dvoma v pošteno sojenje pritožnik ne more utemeljiti niti z očitkoma o neupoštevanju 29. člena Navodila za poslovanje v zvezi z zahtevami za denacionalizacijo in o neresničnosti ugotovitve sodišča glede možnosti pritožnika, da se izjavi o cenitvi. Že Vrhovno sodišče je pritožniku pojasnilo, da dokaz s cenitvijo ni bil uporabljen in presojan. To pomeni, da ta dokaz na izpodbijano odločitev ni imel vpliva. Pritožnik pa tudi v ustavni pritožbi, ko zatrjuje, da se o tem dokazu ni mogel izjaviti, ne pojasni, zakaj bi sodišče ta dokaz glede na stališče, na katerem temelji izpodbijana odločitev, moralo upoštevati in zakaj se o tem dokazu v pritožbi oziroma tožbi ni mogel izjaviti.
6. Prav tako je Vrhovno sodišče pojasnilo, zakaj opustitev ustne obravnave v upravnem postopku ni mogla vplivati na pravilnost in zakonitost izpodbijane odločitve. Dejstvo, da se je pri tem oprlo na zakonsko ureditev, ki omogoča odločanje upravnega organa v skrajšanem postopku in brez ustne obravnave, zadošča za ugotovitev, da navedena presoja sodišča ni samovoljna oziroma arbitrarna. Zgolj to, da pritožnik meni, da bi sodišče moralo upoštevati navedeni podzakonski predpis in ga razlagati na način, kot ga razume sam, ustavne pritožbe ne utemeljuje. Iz izpodbijanih upravnih in sodnih odločb ni razvidno, da bi se pritožnik na podzakonski predpis skliceval, tega tudi v ustavni pritožbi ne zatrjuje. Iz obrazložitve izpodbijane sodbe Vrhovnega sodišča pa je razvidno, da je pomanjkljivost upravnega postopka utemeljeval s kršitvijo 149. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list SFRJ, št. 47/86-p.b. - ZUP/86). Ta očitek pa je Vrhovno sodišče obrazloženo zavrnilo.
7. Pri preizkusu obravnavane ustavne pritožbe je Ustavno sodišče upoštevalo le vlogo z dne 26. 1. 2004, ni pa upoštevalo pritožnikovih navedb v vlogi z dne 2. 3. 2004. Po določbi prvega odstavka 52. člena ZUstS se namreč ustavna pritožba lahko vloži v 60 dneh od dneva vročitve posamičnega akta, zoper katerega je mogoča ustavna pritožba. Ker je rok za vložitev ustavne pritožbe prekluziven, Ustavno sodišče upošteva le navedbe, ki jih ustavni pritožnik navede v ustavni pritožbi in dopolnitvah, ki so na Ustavno sodišče prispele v zakonskem roku. Glede na to, da je pritožnik, kot sam navaja, izpodbijano sodbo Vrhovnega sodišča prejel dne 27. 11. 2003, je vloga z dne 2. 3. 2004 vložena na Ustavno sodišče po poteku omenjenega zakonskega roka.
8. Ker z izpodbijanimi upravnimi in sodnimi odločbami očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče Ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
9. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS in tretje alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 - popr.) v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan