Up-17/03
Natisni
Opravilna št.:
Up-17/03
Datum odločitve:
20. 9. 2004
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:Up.17.03
Akt:
Ustavna pritožba A. A., B. B., C. C. in Č. Č. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 982/2001-4 z dne 19. 9. 2002 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 584/2000 -14 z dne 19. 9. 2001, odločbo Ministrstva za okolje in prostor št. 351-08- 32/00RS z dne 15. 3. 2000 in odločbo Upravne enote Kranj št. 35100-0969/99-04/LZ z dne 10. 2. 2000
Izrek:
Ustavna pritožba A. A., B. B., C. C. in Č. Č. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 982/2001-4 z dne 19. 9. 2002 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 584/2000 -14 z dne 19. 9. 2001, odločbo Ministrstva za okolje in prostor št. 351-08- 32/00RS z dne 15. 3. 2000 in odločbo Upravne enote Kranj št. 35100-0969/99-04/LZ z dne 10. 2. 2000 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Vrhovno sodišče se je z razlogi za odločitev strinjalo.
Pojasnilo je, da se na podlagi pripomb v postopku izdela dokončno poročilo, ki je podlaga za odločanje. Enako je ravnalo Vrhovno sodišče glede očitka pritožnikov, da glede svojih mnenj in pripomb niso dobili odgovora. Zato je odgovorilo le, da obrazložene navedbe o njihovih pripombah vsebuje prvostopni akt. Navedbe pritožnikov o kršitvi 25. člena Ustave so zato neutemeljene.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).

5.3.13.3 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Dvostopenjska sodna pristojnost (25).

5.5.1 - Temeljne pravice - Kolektivne pravice - Pravica do okolja (72, 73).
Pravna podlaga:
Člen 22, 25, 72, Ustava [URS]

Člen 55.2, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
13. 1. 2003
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US23801
Up-17/03 - 6
20. 9. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A., B. B., C. C. in Č. Č., ki jih zastopa D. D., odvetnica v Ž., na seji senata dne 31. avgusta 2004 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A., B. B., C. C. in Č. Č. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 982/2001-4 z dne 19. 9. 2002 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 584/2000 -14 z dne 19. 9. 2001, odločbo Ministrstva za okolje in prostor št. 351-08- 32/00RS z dne 15. 3. 2000 in odločbo Upravne enote Kranj št. 35100-0969/99-04/LZ z dne 10. 2. 2000 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Pritožniki izpodbijajo v izreku navedeni sodbi in odločbi.
S sodbama sta Vrhovno in Upravno sodišče zavrnili njihovo pritožbo zoper odločitev Upravnega sodišča in tožbo zoper odločbo Ministrstva za okolje in prostor. To ministrstvo je z odločbo zavrnilo njihovo pritožbo zoper enotno dovoljenje za gradnjo kotlarne na biomaso, ki ga je izdala Upravna enota Kranj.
2. Pritožniki v ustavni pritožbi navajajo, da je po določbah 55. do 61. člena Zakona o varstvu okolja (Uradni list RS, št. 32/92 in nasl. - v nadaljevanju ZVO) gradnja sporne kotlarne terjala obvezno presojo vplivov na okolje. Zato naj bi bilo v postopku izdaje enotnega dovoljenja za gradnjo tega objekta izdelano poročilo o vplivih na okolje. Upravni organ prve stopnje naj bi v tem postopku zagotovil javno predstavitev in javno obravnavo osnutka enotnega dovoljenja za gradnjo ter poročila o vplivih na okolje. Pritožniki očitajo, da so takrat dali svoja mnenja in pripombe k sporni gradnji, vendar upravni organ v enotnem dovoljenju za gradnjo nanje ni odgovoril tako, kot to terja četrti odstavek 60. člena ZVO. Upravni organ naj namreč ne bi pojasnil, katero njihovo mnenje ali pripombo je pri odločanju upošteval in katero ne, ter zato navedel razloge. Pritožniki pojasnjujejo, da so upravni organ druge stopnje opozorili, da sta bili v postopku izdelani dve poročili o vplivih na okolje, vendar jim je bil omogočen le vpogled v prvo poročilo. Ker naj bi bilo drugo poročilo izdelano preden so v postopku dali svoje pripombe, jih to ne upošteva. Pritožniki očitajo, da odločba upravnega organa prve stopnje posega v njihovo pravico do pravnega sredstva (25. člen Ustave), ker le ustrezna obrazložitev odločitve tega organa zagotavlja učinkovitost pritožbe. Šele kasneje naj bi zvedeli za nekatere podatke in informacije, vendar je Upravno sodišče njihove navedbe v tožbi zavrnilo kot tožbene novote, čeprav so vztrajali tudi pri vseh očitkih iz pritožbe zoper odločbo upravnega organa prve stopnje. Tudi Vrhovno sodišče naj bi kršilo pravico do pravnega sredstva, saj njihovih pritožbenih navedb ni obravnavalo v skladu s četrtim odstavkom 60. člena ZVO. Odgovorilo naj ne bi, v čem se drugo poročilo o vplivih na okolje razlikuje od prvega in kako so bile njihove pripombe v postopku upoštevane. Gradnja spornega objekta naj bi posegala tudi v pravico do zdravega življenjskega okolja iz 72. člena Ustave. Poročilo o vplivih na okolje naj namreč ne bi upoštevalo, da gre za gradnjo v neposredni bližini strnjenega stanovanjskega naselja in nekatere podatke ne vrednoti dovolj skrbno. Obravnavalo naj bi le količinske in ne kakovostnih podatkov. Pred njegovo izdelavo naj ne bi izdelali posnetkov obstoječega stanja onesnaženosti in tem posnetkom dodali nove količine onesnaževanja. Poročilo naj bi vsebovalo le pavšalne ocene. To naj bi se potrdilo v času poskusnega obratovanja spornega objekta, zato so upravljalca objekta že pozvali k ukrepanju. Ker naj bi bila vsebina poročila o vplivih na okolje v neskladju s 56. členom ZVO in ker v postopku ni bilo omogočeno njihovo sodelovanje, kot ga predvideva četrti odstavek 60. člena ZVO, naj bi bilo enotno dovoljenje za gradnjo spornega objekta v neskladju s citiranima določbama ZVO.
B.
3. Ustavna pritožba ni pravno sredstvo v sistemu rednih in izrednih pravnih sredstev, temveč poseben institut za presojo posamičnih aktov zaradi varstva človekovih pravic in temeljnih svoboščin. V skladu s 50. členom Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče izpodbijane odločbe preizkusi le glede vprašanja, ali so bile z njimi kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine. Očitki pritožnikov, ki se nanašajo zgolj na neskladje enotnega dovoljenja za gradnjo sporne kotlarne z določbama ZVO oziroma s katerimi ti oporekajo materialnopravni presoji upravnih organov in sodišč, torej sami po sebi ne morejo biti predmet presoje Ustavnega sodišča.
4. Ustavnopravno pomembni bi lahko bili očitki pritožnikov, da izpodbijani akti niso obrazloženi tako, da bi odgovorili na njihova mnenja in pripombe v postopku in jim je bila zato kršena pravica iz 25. člena Ustave. Pravica do učinkovitega pravnega sredstva iz 25. člena Ustave je zagotovljena, če so akti, ki se izpodbijajo, obrazloženi tako, da lahko pritožniki izpodbijajo vsebinske razloge odločitve. Pravica do pravnega sredstva je namreč lahko učinkovita le, če je odločba sodišča ali upravnega organa obrazložena na tako konkreten (ne pavšalen, abstrakten, splošen) način, ki omogoča presojo, ali je država v zadostni meri izpolnila zahteve, ki jih glede ugotovitvenega in dokaznega bremena nalagajo zakonske določbe.
Zahtevo po obrazložitvi upravnih in sodnih odločb zagotavljajo tudi ustavna procesna jamstva iz 22. člena Ustave. Tem procesnim jamstvom sledi četrti odstavek 60. člena ZVO, po katerem mora odločitev upravnega organa prve stopnje vsebovati obrazloženo navedbo o upoštevanju mnenj in pripomb iz javne predstavitve, obravnave in zaslišanja.
5. Ni mogoče pritrditi stališču pritožnikov, da upravni organ prve stopnje v enotnem dovoljenju za gradnjo ni odgovoril na njihova mnenja in pripombe v postopku. V njem je izčrpno navedel vsa njihova mnenja in pripombe, ki so jih dali v postopku. Hkrati je navedel stališča drugih udeležencev tega postopka. S temi stališči se je v celoti strinjal, ker je menil, da so dovolj strokovna in izčrpna, ter zato odločil, da njegova dodatna pojasnila glede njihovih mnenj in pripomb niso potrebna. Po ustaljeni ustavnosodni presoji ni nujno, da se organ, ki odloča, izrecno opredeli do vsake navedbe udeleženca v postopku, ampak zadostuje, da njegov odgovor smiselno izhaja iz obrazložitve odločbe. Na podlagi odločitve upravnega organa izhaja odgovor glede upoštevanja njihovih mnenj in pripomb v postopku smiselno, vendar povsem konkretno iz stališč drugih udeležencev v postopku. Ni torej treba, da bi upravni organ v odločbi izrecno ponavljal svoje stališče do vsakega njihovega mnenja ali pripombe in na enak način ponavljal razloge za svojo vsakokratno odločitev, kot to zmotno menijo pritožniki.
Upravni organ prve stopnje je v odločbi pojasnil tudi, da je bilo poročilo o vplivih na okolje, glede na zahteve občanov naselja Francarija in Ministrstva za okolje in prostor, dopolnjeno z meritvami in ustreznim količinskim vrednotenjem pričakovanih vplivov posega v okolje. V nadaljevanju je navedel dopolnjena navodila in priporočila glede omilitvenih ukrepov za izboljšavo objekta oziroma pojasnil obveznosti investitorja glede kasnejšega spremljanja meritev emisij v okolje. Ne drži torej zatrjevanje pritožnikov, da sta bili v postopku izdelani dve poročili o vplivih na okolje. Tudi nimajo prav, ko očitajo, da jim ni bil omogočen vpogled v tako dopolnjeno poročilo o vplivih na okolje. Čeprav je Upravno sodišče sicer ugotovilo, da je bil ta očitek pritožnikov v tožbi nov, se je do njega kljub temu v celoti in konkretno opredelilo. Odgovorilo je, da so imeli pritožniki možnost vsak čas pregledovati in prepisovati upravne spise, vendar ponovna javna predstavitev dopolnitve poročila po tretjem odstavku 60. člena ZVO ni predvidena. Po ustaljeni ustavnosodni presoji tudi ni treba, da bi bila obrazložitev odločbe instančnega organa, kadar se to strinja z razlogi odločitve, ki jo presoja, tako široka kot obrazložitev organa prve stopnje.
Vrhovno sodišče se je z razlogi za odločitev Upravnega sodišča glede dopolnitve poročila o vplivih na okolje strinjalo. Zato je pojasnilo le še, da se na podlagi pripomb v postopku izdela dokončno poročilo, ki je podlaga za odločanje. Enako je ravnalo Vrhovno sodišče glede očitka pritožnikov, da glede svojih mnenj in pripomb niso dobili odgovora. Ker se je tudi v tem delu strinjalo s predhodno odločitvijo, je pojasnilo zgolj, da obrazložene navedbe o njihovih pripombah vsebuje že prvostopni akt. Po navedenem so očitki pritožnikov o kršitvi 25. člena Ustave neutemeljeni.
6. Ustavno sodišče je že opredelilo pravico do zdravega življenjskega okolja (72. člen Ustave) kot pravico, ki uživa enako varstvo kot pravice, navedene v poglavju o človekovih pravicah (sklep št. Up-88/94 z dne 31. 5. 1996, OdlUS 5, 201).
Vendar pritožniki z navedbami v ustavni pritožbi njene kršitve niso izkazali. Poseg vanjo utemeljujejo z neustreznim poročilom o vplivih na okolje. Na podlagi tretjega odstavka 56. člena ZVO je to poročilo izdelala pooblaščena oseba, s čemer naj bi bila zagotovljena njegova strokovnost in objektivnost. Na podlagi spornega poročila je pristojno ministrstvo dalo okoljevarstveno soglasje (drugi odstavek 59. člena ZVO). Vrhovno sodišče se je z njegovo odločitvijo strinjalo. Pojasnilo je, da posplošeni ugovori pritožnikov, ne da bi zatrjevali, da je in v čem je konkretno, presoja vplivov na okolje napačna, ne morejo vplivati na drugačno odločitev.
Pri tem je tudi Ustavno sodišče v sklepu št. U-I-325/02 z dne 22. 1. 2004 presodilo, da sporna kurilnica na biomaso dejansko nadomešča dosedanje tri kurilnice (in številna individualna kurišča), ki bodo zaradi njene gradnje prenehale obratovati ter tudi po moči vgrajene naprave bistveno ne presegajo dosedanjih naprav. Med temi napravami je največja obratovala v neposredni bližini nove kurilnice. Zato je očitno neutemeljeno splošno stališče pritožnikov, da bi bilo treba v poročilu o obstoječi onesnaženosti zgolj dodati nove količine emisij v okolje. Sporno dovoljenje za gradnjo investitorju nalaga kasnejše spremljanje emisij v okolje. Njihove morebitne prekoračitve so lahko predmet inšpekcijskega nadzorstva ali drugega postopka v vsakem posameznem primeru.
7. Ker očitno ne gre za kršitev človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kot to zatrjujejo pritožniki, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
8. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se v zakonskem roku za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan