U-I-300/02
Natisni
Opravilna št.:
U-I-300/02
Datum odločitve:
3. 6. 2004
Objavljeno:
Uradni list RS, št. 91/2004, Uradni list RS, št. 65/2004 in OdlUS XIII, 49
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:U.I.300.02
Akt:
Zakon o zavarovalništvu (Uradni list RS, št. 13/2000, 21/02 in 50/04) (ZZavar), 3. odst. 181. čl., 2. tč. 1. odst. 182. čl., 3. in 4. odst. 266. čl., 270. čl., 271., 272. čl., 2. odst. 273. čl., 2. in 3. odst. 282. čl. in 288. čl.
Izrek:
Pobuda za oceno ustavnosti tretjega odstavka 181. člena, 2. točke prvega odstavka 182. člena, tretjega in četrtega odstavka 266. člena, 270. člena, 271. člena, 272. člena, drugega odstavka 273. člena, drugega in tretjega odstavka 282. člena ter 288. člena Zakona o zavarovalništvu (Uradni list RS, št. 13/2000, 21/02 in 50/04) se zavrže.
Evidenčni stavek:
Interes pobudnika za ustavnosodno oceno zakonskih določb, ki bi lahko bile sporne pri izvajanju zakona, je posreden in splošen, zato ga ni mogoče upoštevati kot procesni pogoj za vložitev pobude pred Ustavnim sodiščem.
Geslo:
1.4.9.2. - Ustavno sodstvo - Postopek - Stranke - Interes.
1.4.51.4 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Pravni interes za vložitev pobude.
1.5.51.1.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje pobude - Ker ni pravnega interesa.
1.5.51.1.6 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Začasno zadržanje izpodbijanega akta.
Pravna podlaga:
Člen 25, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Družba Zavarovalnica Triglav, d. d., Ljubljana
Datum vloge:
7. 8. 2002
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US23564
Dokument v PDF obliki:
U-I-300-02_Sklep1.pdf
129 KB
Prenesite datoteko
U-I-300-02_Sklep2.pdf
130 KB
Prenesite datoteko
U-I-300/02
17. 10. 2002
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude družbe Zavarovalnica Triglav, d.d., Ljubljana, na seji dne 17. oktobra 2002
sklenilo:
1. Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti tretjega odstavka 181. člena, 2. točke prvega odstavka 182. člena, tretjega in četrtega odstavka 266. člena, 270. člena, 271. člena, 272. člena, drugega odstavka 273. člena, drugega in tretjega odstavka 282. člena ter 288. člena Zakona o zavarovalništvu (Uradni list RS, št. 13/2000 in 21/02) se sprejme.
2. Predlog, naj se do končne odločitve zadrži izvrševanje tretjega odstavka 181. člena, 2. točke prvega odstavka 182. člena, tretjega in četrtega odstavka 266. člena, 270. člena, 271. člena, 272. člena, drugega odstavka 273. člena, 2. točke drugega odstavka, tretjega in četrtega odstavka 282. člena ter 288. člena Zakona o zavarovalništvu, se zavrne.
3. Do končne odločitve se zadrži izvrševanje 1. točke drugega odstavka 282. člena Zakona o zavarovalništvu, kolikor se nanaša na ukrep iz tretjega odstavka 181. člena Zakona. V preostalem delu se predlog za zadržanje izvrševanja te določbe zavrne.
4. Pobudnica lahko v roku petnajst dni od vročitve tega sklepa zoper odločbo Agencije za zavarovalni nadzor št. 30200-991/02 z dne 17. 7. 2002 vloži tožbo na Vrhovno sodišče. Vrhovno sodišče o tožbi odloči v roku trideset dni.
5. Do pravnomočnosti odločitve iz prejšnje točke izreka se prekine postopek za odvzem dovoljenja Zavarovalnici Triglav, začet z odločbo Agencije za zavarovalni nadzor št. 30200- 1640/02 z dne 19. 9. 2002.
6. Zadržanje izvrševanja iz 3. točke izreka začne učinkovati z dnem vročitve tega sklepa Državnemu zboru.
Obrazložitev
A.
1. Pobudnica v pobudi in v dopolnitvi pobude z dne 3. 10. 2002 izpodbija tretji odstavek 181. člena, 2. točko prvega odstavka 182. člena, tretji in četrti odstavek 266. člena, 270. člen, 271. člen, 272. člen, drugi odstavek 273. člena, drugi in tretji odstavek 282. člena ter 288. člen Zakona o zavarovalništvu (v nadaljevanju ZZavar). Navaja, da je Agencija z odredbo ugotovila, da pobudnica ni omogočila pregleda poslovnih knjig ter da je ovirala opravljanje nadzora nad njenim poslovanjem, zaradi česar je nadzornemu svetu družbe z odredbo o dodatnem ukrepu (na podlagi tretjega odstavka 181. člena ZZavar) naložila, naj razreši člana uprave. O ugovoru pobudnice zoper navedeno odredbo je Agencija izdala odločbo št. 30200-991/02 z dne 17. 7. 2002. Zoper njo je pobudnica vložila tožbo. Upravno sodišče je tožbo s sklepom zavrglo, prav tako pa je pritožbo pobudnice zoper ta sklep zavrnilo tudi Vrhovno sodišče. Slednje je enako kot tudi prvostopenjsko sodišče presodilo, da izpodbijana odločba Agencije ni akt iz tretjega odstavka 1. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97 in nasl. - ZUS), ki bi se lahko izpodbijal v upravnem sporu. Glede na določbo 282. člena ZZavar navedena odločba tudi ne more biti predmet sodnega varstva v upravnem sporu, saj jo je po izrecni določbi tretjega odstavka 282. člena ZZavar mogoče izpodbijati šele v končni odločbi, če jo bo Agencija izdala.
2. Ker pobudnica ni ravnala v skladu z odredbo oziroma odločbo, izdano na podlagi tretjega odstavka 181. člena ZZavar in 2. točke prvega odstavka 182. člena ZZavar, je Agencija zoper pobudnico z odločbo št. 30200-1640/02 z dne 19. 9. 2002 začela postopek za odvzem dovoljenja za opravljanje vseh zavarovalnih poslov ter z odločbama št. 30200-1641/02-17 in 30200-1642/02-17, obe z dne 19. 9. 2002, postopek za odvzem dovoljenja za opravljanje funkcije članoma uprave. Tudi zoper navedene odločbe naj bi pobudnica ne imela pravnega varstva in bi jih lahko izpodbijala šele s tožbo proti odločbi o odvzemu dovoljenja v postopku sodnega varstva pred Vrhovnim sodiščem (četrti odstavek 282. člena ZZavar).
3. Pobudnica meni, da je ukrep Agencije o odvzemu dovoljenja za opravljanje zavarovalnih poslov prekomeren in zato v neskladju z Ustavo. V neskladju z Ustavo naj bi bile tudi izpodbijane določbe glede samega postopka pred Agencijo, ki v primerjavi s splošnim upravnim postopkom poslabšujejo položaj strank v postopku, ter določbe o sodnem varstvu, kolikor izključujejo pritožbo. Izpodbijana ureditev naj bi bila zato v neskladju z 22. členom (enako varstvo pravic), s 23. členom (pravica do sodnega varstva), s 25. členom (pravica do pravnega sredstva), s 74. členom (svoboda podjetništva) in s 157. členom (upravni spor) Ustave. Pobudnica predlaga začasno zadržanje vseh izpodbijanih določb ZZavar in vseh doslej izdanih odločb Agencije.
4. Vlada v mnenju na pobudo zavrača navedbe pobudnice ter navaja, da je intenzivnejša regulacija zavarovalništva in strožji nadzor nad poslovanjem zavarovalnic tako v širšem javnem interesu kot v interesu varstva šibkejših potrošnikov ter da zato tretji odstavek 181. člena ZZavar ni v neskladju z Ustavo. V neskladju z Ustavo pa tudi ni izključitev sodnega varstva (drugi in tretji odstavek 282. člena ZZavar). Z odredbo o (dodatnem) ukrepu Agencija zgolj naloži zavarovalnici oziroma njenim organom odpravo kršitev oziroma opravo ali opustitev določenih dejanj. Odločitev o tem, ali bo naloženi ukrep izvršen ali ne, je v rokah organov zavarovalnice. Tudi v primeru izdaje odločbe o ugovoru zoper takšno odredbo Agencije (1. točka drugega odstavka 282. člena ZZavar) ne gre za odločitev prisilnega značaja. Glede izdane odločbe Agencije o začetku postopka za odvzem dovoljenja pa meni, da je takšna odločba zgolj procesne narave ter da za subjekt nadzora nima še nobenih posledic. Vlada nadalje poudarja, da je zoper odločitve Agencije, s katerimi se izrekajo sankcije oziroma prisilni ukrepi, zagotovljeno polno sodno varstvo. Tako je tudi zoper odločbo o odvzemu dovoljenja za opravljanje dejavnosti na podlagi četrtega odstavka 282. člena ZZavar dovoljena tožba na Vrhovno sodišče; s to tožbo pa se lahko izpodbija tudi pravilnost in zakonitost odločbe Agencije o razrešitvi članov uprave.
B.
5. Pobudnica je zavarovalnica, ki so ji bili v okviru postopka nadzora po ZZavar izrečeni ukrepi nadzora. Zato v smislu 24. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) izkazuje pravni interes za začetek postopka za oceno ustavnosti. Ustavno sodišče je pobudo glede vseh izpodbijanih določb sprejelo. V nadaljnjem postopku bo presojalo, ali so izpodbijane določbe v neskladju z Ustavo (1. točka izreka).
6. Po določbi 39. člena ZUstS sme Ustavno sodišče do končne odločitve v celoti ali delno zadržati izvršitev predpisa ali splošnega akta za izvrševanje javnih pooblastil, če bi zaradi njegovega izvrševanja lahko nastale težko popravljive škodljive posledice. Kadar Ustavno sodišče odloča o začasnem zadržanju izvrševanja izpodbijanega predpisa, vselej tehta med škodljivimi posledicami, ki bi jih povzročilo izvrševanje morebiti protiustavnega zakona, in med škodljivimi posledicami, ki bi nastale, če se izpodbijane zakonske določbe ne bi izvrševale.
7. Pobudnica v utemeljitvi predloga za začasno zadržanje navaja, da bi izvršitev odločbe o razrešitvi dveh članov uprave oziroma odvzem dovoljenja za opravljanje dejavnosti, če tega ne bi storila, povzročila težko popravljive škodljive posledice ne le pobudnici, temveč tudi zavarovancem, državljanom in državi. Tako naj bi zaradi navedenega postopka Agencije pobudnici že nastala škoda zaradi izgube zaupanja tudi zunaj države, saj naj bi bil v nevarnosti njen poslovni namen nakupa osrednje hrvaške zavarovalnice. Teh posledic z zagotovitvijo kasnejšega sodnega varstva ne bi bilo mogoče odpraviti.
8. Vsak ukrep, ki ga nadzorni organ v postopku opravljanja nadzora izreče nadzorovani pravni osebi, (lahko) vpliva na dobro ime te pravne osebe, posledično pa tudi na možnost realizacije poslovnih načrtov te pravne osebe. S stopnjevanjem izrečenih ukrepov se škodljive posledice nadzorovanemu subjektu nedvomno povečujejo. Kot navaja tudi že sama pobudnica, so ji škodljive posledice zaradi do sedaj izrečenih ukrepov že nastale. Teh z začasnim zadržanjem ni mogoče več preprečiti. Preprečiti pa je mogoče škodljive posledice, ki bi sledile morebitno izrečenemu dodatnemu ukrepu Agencije, npr. izdaji odločbe o (pogojnem) odvzemu dovoljenja za opravljanje dejavnosti.
9. Če bi Ustavno sodišče zadržalo vse izpodbijane določbe zakona, bi to sicer pomenilo, da Agencija ne bi mogla pobudnici izreči dodatnih ukrepov. Vendar pa bi začasno zadržanje vseh izpodbijanih določb pomenilo tudi to, da Agencija kot pooblaščeni nadzorni organ v času zadržanja ne bi mogla učinkovito opravljati funkcije nadzora zavarovalnic.
Zato ni bilo mogoče ugoditi predlogu pobudnice za začasno zadržanje vseh izpodbijanih določb ZZavar (2. točka izreka).
10. Preprečitev škodljivih posledic pobudnici, ne da bi se z začasnim zadržanjem poseglo v samo nadzorno funkcijo Agencije, pa je mogoče doseči z delnim zadržanjem 1. točke drugega odstavka 282. člena ZZavar, kolikor se nanaša na ukrep iz tretjega odstavka 181. člena ZZavar (3. točka izreka).
11. Zgolj začasno zadržanje 1. točke drugega odstavka 282. člena ZZavar ne bi preprečilo, da bi pobudnici škodljive posledice, ki jih zatrjuje, nastale. Učinek zadržanja izvrševanja bi namreč pomenil, da pobudnica zoper odločitve Agencije ima sodno varstvo, ki pa ga ne bi več mogla uveljaviti. O poprej vloženi tožbi je namreč Vrhovno sodišče že odločilo in jo zavrglo, pa tudi zakonsko določeni rok za njeno vložitev je že potekel. Zato je moralo Ustavno sodišče na podlagi drugega odstavka 40. člena ZUstS določiti način izvršitve te odločitve (4. točka izreka). Z njim bo pobudnici omogočeno, da bo sodno varstvo zoper odločitev Agencije v skladu z določbo 283. člena ZZavar uveljavljala pri Vrhovnem sodišču v roku, ki ga je določilo Ustavno sodišče. Ustavno sodišče se je za takšen način izvršitve odločilo zato, ker se z njim v najmanjši možni meri posega v obstoječo ureditev sodnega varstva po ZZavar. Z njim se namreč odločanje Vrhovnega sodišča zgolj prestavi v zgodnejše obdobje, tj. v obdobje po izdaji odločbe Agencije po 1. točki drugega odstavka 282. člena ZZavar o ukrepu iz tretjega odstavka 181. člena ZZavar. Za takšen način izvršitve se je Ustavno sodišče odločilo tudi zato, da se lahko izvajajo določbe Zakona, ki urejajo postopek nadzora v času učinkovanja tega sklepa.
12. Zaradi zagotovitve učinkovitosti sodnega varstva iz prejšnje točke in upoštevaje dejstvo, da bi bilo lahko nadaljevanje postopka za odvzem dovoljenja za opravljanje dejavnosti pobudnici odvisno tudi od odločitve Vrhovnega sodišča, je bilo treba odločiti, da se ta postopek prekine do pravnomočnosti odločitve Vrhovnega sodišča (5. točka izreka).
C.
13. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi tretjega odstavka 26. člena, 39. člena in drugega odstavka 40. člena ZUstS v sestavi: predsednica dr. Dragica Wedam Lukić ter sodnice in sodniki dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, mag. Marija Krisper Kramberger, Milojka Modrijan, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk in Jože Tratnik. Sklep je sprejelo soglasno.
Predsednica
dr. Dragica Wedam Lukić
U-I-300/02-31
3. 6. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za oceno ustavnosti, začetem na pobudo družbe Zavarovalnica Triglav, d.d., Ljubljana, ki jo zastopa Biserka Avsec, odvetnica v Ljubljani, na seji dne 3. junija 2004
sklenilo:
Pobuda za oceno ustavnosti tretjega odstavka 181. člena, 2. točke prvega odstavka 182. člena, tretjega in četrtega odstavka 266. člena, 270. člena, 271. člena, 272. člena, drugega odstavka 273. člena, drugega in tretjega odstavka 282. člena ter 288. člena Zakona o zavarovalništvu (Uradni list RS, št. 13/2000, 21/02 in 50/04) se zavrže.
Obrazložitev
A.
1. Pobudnica izpodbija tretji odstavek 181. člena, 2. točko prvega odstavka 182. člena, tretji in četrti odstavek 266. člena, 270. člen, 271. člen, 272. člen, drugi odstavek 273. člena, drugi in tretji odstavek 282. člena ter 288. člen Zakona o zavarovalništvu (v nadaljevanju ZZavar). Navaja, da je Agencija za zavarovalni nadzor (v nadaljevanju Agencija) z odredbo ugotovila, da ni omogočila pregleda poslovnih knjig ter da je ovirala opravljanje nadzora nad njenim poslovanjem, zaradi česar je nadzornemu svetu družbe z odredbo o dodatnem ukrepu (na podlagi tretjega odstavka 181. člena ZZavar) naložila, naj razreši člana uprave. O ugovoru pobudnice zoper navedeno odredbo je Agencija izdala odločbo št. 30200-991/02 z dne 17. 7. 2002. Zoper njo je pobudnica vložila tožbo. Upravno sodišče je tožbo s sklepom zavrglo, Vrhovno sodišče je pritožbo pobudnice zoper ta sklep zavrnilo. Slednje je enako kot prvostopenjsko sodišče presodilo, da izpodbijana odločba Agencije ni akt iz tretjega odstavka 1. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97 in nasl. - ZUS), ki bi se lahko izpodbijal v upravnem sporu. Glede na določbo 282. člena ZZavar navedena odločba tudi ne more biti predmet sodnega varstva v upravnem sporu, saj jo je po izrecni določbi tretjega odstavka 282. člena ZZavar mogoče izpodbijati šele v končni odločbi, če jo bo Agencija izdala.
2. Ker pobudnica ni ravnala v skladu z odredbo oziroma odločbo, izdano na podlagi tretjega odstavka 181. člena ZZavar in 2. točke prvega odstavka 182. člena ZZavar, je Agencija zoper pobudnico z odločbo št. 30200-1640/02 z dne 19. 9. 2002 začela postopek za odvzem dovoljenja za opravljanje vseh zavarovalnih poslov ter z odločbama št. 30200-1641/02-17 in 30200-1642/02-17, obe z dne 19. 9. 2002, tudi postopek za odvzem dovoljenja za opravljanje funkcije članoma uprave.
Zoper navedene odločbe naj bi pobudnica ne imela pravnega varstva in bi jih lahko izpodbijala šele s tožbo proti odločbi o odvzemu dovoljenja v postopku sodnega varstva pred Vrhovnim sodiščem (četrti odstavek 282. člena ZZavar).
3. Pobudnica meni, da je ukrep Agencije o odvzemu dovoljenja za opravljanje zavarovalnih poslov prekomeren in zato v neskladju z Ustavo. V neskladju z Ustavo naj bi bile tudi izpodbijane določbe glede samega postopka pred Agencijo, ki v primerjavi s splošnim upravnim postopkom poslabšujejo položaj strank v postopku, ter določbe o sodnem varstvu, kolikor izključujejo pritožbo. Izpodbijana ureditev naj bi bila zato v neskladju z 22. členom (enako varstvo pravic), s 23. členom (pravica do sodnega varstva), s 25. členom (pravica do pravnega sredstva), s 74. členom (svoboda podjetništva) in s 157. členom (upravni spor) Ustave. Pobudnica je predlagala začasno zadržanje vseh izpodbijanih določb ZZavar in vseh doslej izdanih odločb Agencije.
4. Pobudi pobudnice sta se s posebno vlogo z dne 3. 1. 2003 pridružila Nada Klemenčič in Jože Obersnel. Z isto vlogo sta pobudo razširila tudi na določbe 2. točke prvega odstavka 28. člena ZZavar, ki urejajo razloge za odvzem dovoljenja članu uprave zavarovalnice. Določbe naj bi bile v neskladju z načelom zakonitosti v kazenskem pravu (28. člen Ustave) in načeli pravne države (2. člen Ustave).
5. Vlada v mnenju, Državni zbor pa v odgovoru na pobudo zavračata navedbe prve pobudnice kot neutemeljene. Poudarjata, da sta intenzivnejše urejanje zavarovalništva in strožji nadzor nad poslovanjem zavarovalnic tako v širšem javnem interesu kot v interesu varstva šibkejših potrošnikov ter da zato tretji odstavek 181. člena ZZavar ni v neskladju z Ustavo. V neskladju z Ustavo tudi ni izključitev sodnega varstva (drugi in tretji odstavek 282. člena ZZavar). Z odredbo o (dodatnem) ukrepu Agencija zgolj naloži zavarovalnici oziroma njenim organom odpravo kršitev oziroma opravo ali opustitev določenih dejanj. Odločitev o tem, ali bo naloženi ukrep izvršen ali ne, je v rokah organov zavarovalnice. Tudi v primeru izdaje odločbe o ugovoru zoper takšno odredbo Agencije (1. točka drugega odstavka 282. člena ZZavar) ne gre za odločitev prisilnega značaja. Menita, da je odločba Agencije o začetku postopka za odvzem dovoljenja zgolj procesne narave ter da za subjekt nadzora nima še nobenih posledic. Poudarjata, da je zoper odločitve Agencije, s katerimi se izrekajo sankcije oziroma prisilni ukrepi, zagotovljeno polno sodno varstvo. Tako je tudi zoper odločbo o odvzemu dovoljenja za opravljanje dejavnosti na podlagi četrtega odstavka 282. člena ZZavar dovoljena tožba na Vrhovno sodišče; s to tožbo se lahko izpodbijata tudi pravilnost in zakonitost odločbe Agencije o razrešitvi članov uprave. Kot neutemeljene zavračata tudi očitke o neustavnosti nekaterih določb Zakona, ki urejajo poseben postopek nadzora in sodnega varstva.
B. - I.
6. Pobudo Nade Klemenčič in Jožeta Obersnela je Ustavno sodišče na podlagi 48. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 - popr.) izločilo iz te zadeve ter jo bo obravnavalo in o njej odločalo posebej.
B. - II.
7. Ustavno sodišče je s sklepom št. U-I-300/02 z dne 17. 10. 2002 (Uradni list RS,št. 91/02) sprejelo pobudo pobudnice, potem ko je ugotovilo, da izkazuje pravni interes po 24. členu Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS), saj so ji bili v okviru postopka nadzora izrečeni ukrepi nadzora na podlagi izpodbijanih določb 181. in 182. člena ZZavar. Do končne odločitve je zadržalo izvrševanje 1. točke drugega odstavka 182. člena ZZavar, kolikor se nanaša na ukrep iz tretjega odstavka 181. člena ZZavar,
8. Na podlagi prvega odstavka 24. člena ZUstS lahko da pobudo za oceno ustavnosti vsak, če izkaže pravni interes. Pravni interes za vložitev pobude je podan, če predpis, katerega oceno pobudnik predlaga, neposredno posega v njegove pravice, pravne interese oziroma pravni položaj. Pravni interes mora biti po ustaljeni ustavnosodni presoji neposreden in konkreten, morebitna za stranko ugodna rešitev mora izboljšati njen pravni položaj. Splošen in abstrakten pravni interes, ki bi ga lahko imel kdorkoli, ne zadošča. Pravni interes za vložitev pobude mora biti podan ves čas postopka, na kar pazi Ustavno sodišče po uradni dolžnosti.
9. V času sprejema sklepa, s katerim je Ustavno sodišče sprejelo pobudo, je pobudnica izkazovala pravni interes (6. točka obrazložitve), kakor ga zahteva 24. člen ZUstS.
Izpodbijani predpisi so neposredno posegali v pravice, pravne interese oziroma pravni položaj prve pobudnice. Agencija za zavarovalni nadzor (v nadaljevanju Agencija) je namreč z odredbo o dodatnem nadzoru na podlagi tretjega odstavka 181. člena ZZavar naložila nadzornemu svetu pobudnice, naj razreši člana uprave in imenuje nova člana uprave. Z odločbo št. 30200-991/02 z dne 17. 7. 2002 pa je v pretežnem delu zavrnila ugovor pobudnice zoper odredbo. Ker pobudnica ni ravnala po odredbi, je Agencija izdala odločbo o začetku postopka za odvzem dovoljenja za opravljanje zavarovalniških poslov (odločba št. 30200-1642/02-17 z dne 19. 9. 2002). To pomeni, da so se izpodbijani predpisi že uporabili oziroma bi se uporabljali v nadaljevanju postopka za odločanje o pravicah oziroma obveznostih in pravnem položaju pobudnice.
10. Kot je splošno znano, je članoma uprave, ki bi ju moral nadzorni svet na podlagi odredbe Agencije razrešiti, prenehala funkcija prostovoljno. To pomeni, da je bila odločba Agencije (po svoji vsebini) izvršena in so zato odpadli razlogi, zaradi katerih bi Agencija nadaljevala s postopkom izrekanja ukrepov nadzora, kakor ga določa 2. točka prvega odstavka 181. člena ZZavar. Iz vloge pobudnice z dne 20. 10. 2003, v kateri vztraja pri svoji pobudi, tudi ni razvidno, da bi vložila tožbo na podlagi 4. točke Sklepa Ustavnega sodišča št. U-I- 300/02, niti da bi Agencija nadaljevala s postopkom odvzema dovoljenja po 2. točki prvega odstavka 182. člena ZZavar.
Pobudnica sicer navaja, da izkazuje pravni interes za vložitev pobude, saj se nadzor Agencije nad zavarovalnicami izvaja trajno. Zlasti naj bi bila po ZZavar obstajala trajna dolžnost poročanja oziroma pošiljanja podatkov Agenciji, ki lahko tudi vsak čas, če so za to izpolnjeni pogoji, izdaja ukrepe nadzora. Zato meni, da izkazuje pravni interes za oceno ustavnosti tistih določb Zakona, ki urejajo njen pravni položaj v postopku nadzora in njene pravice v tem postopku.
11. Samo dejstvo, da je pobudnica ves čas pod nadzorom Agencije in da lahko Agencija, če ugotovi obstoj razlogov za izrekanje ukrepov nadzora, te tudi izreka, še ne zadostuje za izkazovanje pravnega interesa za presojo izpodbijanih določb Zakona. Pobudnica ne izpodbija določb Zakona, ki urejajo njene dolžnosti v zvezi z nadzorom, temveč določbe, ki predpisujejo enega od dodatnih ukrepov, ki jih ima Agencija na razpolago, da doseže odpravo kršitev, ki jih je ugotovila pri nadzoru (tretji odstavek 181. člena ZZavar), in ukrep odvzema dovoljenja za opravljanje dejavnosti, ki ga izda Agencija, če zavarovalnica kljub dodatnemu ukrepu še vedno noče odpraviti nepravilnosti (2. točka prvega odstavka 182. člena ZZavar). Ob tem izpodbija tudi nekatere določbe o postopku v zvezi z izdajanjem ukrepov nadzora, zlasti ukrepa odvzema dovoljenja za opravljanje dejavnosti.
12. Iz pobude in poznejših vlog tudi ne izhaja, katere določbe Zakona, ki urejajo obveznosti pobudnice v zvezi z njenim nadzorom, naj bi bile v neskladju z Ustavo in zakaj. Pobudnica sicer navaja, da je obstajal spor o tem, katere podatke je dolžna izročiti Agenciji, oziroma o tem, ali je dolžna izročiti vse podatke, ki jih Agencija zahteva ali ne. Vendar teh določb Zakona ne izpodbija niti ne navaja, da bi takšen spor še obstojal. Pravni interes, kakor ga izkazuje pobudnica, je posreden in splošen. Dejansko želi, da bi Ustavno sodišče ocenilo ustavnost nekaterih določb Zakona, ki bi lahko bile ali bi lahko (ponovno) postale sporne pri (bodočem) opravljanju nadzora in bi se uporabile v samem (bodočem) postopku nadzora in v nadaljevanju v postopku sodnega varstva.
13. Glede na navedeno pobudnica ne izkazuje pravnega interesa za oceno ustavnosti izpodbijanih določb ZZavar, zato je Ustavno sodišče pobudo zavrglo.
C.
14. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi 25. člena ZUstS v sestavi: predsednica dr. Dragica Wedam Lukić ter sodnice in sodniki dr. Janez Čebulj, dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, mag. Marija Krisper Kramberger, Milojka Modrijan, dr. Mirjam Škrk in Jože Tratnik. Sklep je sprejelo soglasno.
Predsednica
dr. Dragica Wedam Lukić