Up-522/01
Natisni
Opravilna št.:
Up-522/01
Datum odločitve:
27. 11. 2003
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2003:Up.522.01
Akt:
Ustavna pritožba družbe A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 940/2000 z dne 10. 10. 2001
Izrek:
Ustavna pritožba družbe A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 940/2000 z dne 10. 10. 2001 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ker je glede na vse navedeno pritožničino zatrjevanje kršitve ustavnih pravic in temeljnih svoboščin neutemeljeno, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.
Pravna podlaga:
Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
13. 12. 2001
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US22891
Up-522/01 - 8
16. 12. 2003
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe družbe A. A., d. d., Ž., ki jo zastopa B. B., odvetnica v Z., na seji senata dne 27. novembra 2003 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) sklenilo:
Ustavna pritožba družbe A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 940/2000 z dne 10. 10. 2001 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Pritožnici je bilo z odločbo prvostopenjskega davčnega organa naloženo plačilo prometnega davka. Davčni organ je namreč ugotovil, da pritožnica ni plačala 5 % davka pri nakupu lesa na panju (oziroma lesa na štoru) od fizične osebe, temveč 10 %, nato pa pri nadaljnji prodaji na računu navajala klavzulo, da je bil davek obračunan pri odkupu lesa od lastnika. Glede na to je davčni organ v odločbi, ko je odgovarjal na pritožničine pripombe, pojasnil, da plačilo davka pri prometu lesa na panju ne izključuje obračuna in plačila prometnega davka od lesa in gozdnih lesnih sortimentov, ki jih je davčni zavezanec pridobil iz nabavljenega lesa na panju. Prav tako je ugotovil, da pritožnica ni plačala 10 % davka pri prometu lesa, nabavljenega pri Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov (v nadaljevanju Sklad), saj je na računih navajala, da je bil davek plačan pri odkupu lesa na panju od lastnika, čeprav je šlo za prvi promet z lesom in gozdnimi lesnimi sortimenti, od katerega bi se davek moral plačati. Navedeno je davčni organ utemeljil tudi z dejstvom, da je med pritožnico in Skladom nastalo koncesijsko razmerje za izkoriščanje gozdov na podlagi Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov (Uradni list RS, št. 10/93 in nasl. - v nadaljevanju ZSKZ), ki prometa lesa na panju ne vključuje.
2. Pritožnica naloženi obveznosti nasprotuje. Zato je po izčrpanju vseh pravnih sredstev vložila zoper sodbo Vrhovnega sodišča, ki sledi odločitvam organov nižje stopnje, še ustavno pritožbo. V njej zatrjuje kršitev lastninske pravice (33. člen Ustave), saj ji je bilo naloženo materialno breme, ker je tudi Vrhovno sodišče 17. člen ZSKZ tolmačilo tako, da je koncesijsko razmerje nastalo že na podlagi zakona oziroma ob tem razlikovalo med prometom lesa na panju in prometom lesa kot takim na podlagi koncesije. Ob tem pritožnica poudarja, da bi bila lastninska pravica kršena tudi, če bi dejansko šlo za koncesijsko razmerje; zaradi neupoštevanja vsebine razmerja oziroma njegove cene naj bi bila ta določena bistveno višje, kot bi bila lahko, s tem pa naj bi bila previsoka tudi davčna osnova. Nadalje naj bi bila z odločitvijo Vrhovnega sodišča, ki je štelo, da gre na eni strani za promet lesnih sortimentov in na drugi strani za promet lesa na panju, čeprav je bil predmet pogodbe vseskozi enak, vzpostavljena še neenakost (14. člen Ustave), saj naj bi bil zaradi tega les iz državnega gozda bistveno dražji kot les iz zasebnega gozda. S tem naj bi bil kršen še 74. člen Ustave, saj naj bi to posledično pomenilo omejevanje konkurence.
3. Pritožnica na koncu, kot je razumeti, za primer, če z ustavno pritožbo ne bi uspela, predlaga še oceno ustavnosti 17. člena ZSKZ in sprejem interpretativne odločbe, tako v zvezi z nastankom koncesijskega razmerja na podlagi zakona, kot v zvezi z obdavčitvijo.
B.
4. Glede na očitke pritožnice, da je do zatrjevanih kršitev prišlo zaradi stališča Vrhovnega sodišča, da je koncesijsko razmerje nastalo na podlagi samega zakona oziroma stališča, da gre za različne vrste prometa, je treba najprej pojasniti, da Ustavno sodišče ni instanca sodiščem, ki odločajo v upravnem sporu. Zato ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri ugotovitvi dejanskega stanja in pri uporabi materialnega prava. V skladu s 50. členom Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) preizkusi Ustavno sodišče izpodbijane odločbe le glede vprašanja, ali so bile z njimi kršene človekove pravice in temeljne svoboščine.
5. Stališče, da je koncesijsko razmerje nastalo na podlagi zakona oziroma stališče, da gre za različne vrste prometa, samo po sebi ne posega na raven ustavnih določb o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah, saj gre zgolj za vprašanje pravilnosti uporabe zakona. Zato Ustavno sodišče o tem ni pristojno odločati, razen če bi bilo stališče v nasprotju s kakšno človekovo pravico in temeljno svoboščino. Vendar za to v obravnavani zadevi ne gre. 6. Z Zakonom o prometnem davku (Uradni list RS, št. 4/92 in nasl. - v nadaljevanju ZPD) je bila uvedena obveznost plačevanja davka od prometa proizvodov in storitev (1. člen) po stopnjah, predpisanih s tarifo prometnega davka (2. člen). Glede na 4. člen ZPD, po katerem se je davek plačeval od vsakega prometa proizvodov, namenjenih za končno potrošnjo, je bil promet reprodukcijskega materiala[1] praviloma oproščen plačila prometnega davka. Praviloma zato, ker tovrstna oprostitev (npr. na podlagi drugega odstavka 12. člena ZPD) ni veljala za les in gozdne lesne sortimente (torej za les za mehansko obdelavo, les za celulozo in plošče, tehnični les za druge namene ter žagan in tesan les oziroma za les na štoru).[2] Zato je bilo treba davek plačati pri vsakem prometu lesa in gozdnih lesnih sortimentov oziroma na podlagi drugega odstavka 19. člena Pravilnika o uporabi Zakona o prometnem davku (Uradni list RS, št. 6/92 in nasl. - v nadaljevanju Pravilnik) v nadaljnjem prometu za potrebe reprodukcije od lesa za mehansko obdelavo, lesa za celulozo in plošče, tehničnega lesa za druge namene ter od žaganega in tesanega lesa (iz taksativno naštetih vrst lesa in gozdnih lesnih sortimentov tako izhaja, da navedena določba Pravilnika ni veljala za drva oziroma za les na štoru).Prometnega davka ni bilo treba plačati, če je bil ta že plačan.
7. Glede na predstavljeno ureditev in tarifo prometnega davka je bilo tako treba najprej pri prometu lesa na štoru plačati 5 % davek po tar. št. 3 tarife davka od prometa proizvodov, nato pa pri prometu lesa in gozdnih lesnih sortimentov, pridobljenih iz lesa na štoru, še 10 % davek po tar. št. 2 tarife davka od prometa proizvodov. To je razvidno tudi iz prvostopenjske davčne odločbe, izdane pritožnici. V njej je davčni organ poudaril, da plačilo davka pri prometu lesa na panju ne izključuje obračuna in plačila prometnega davka od lesa in gozdnih lesnih sortimentov, ki jih je davčni zavezanec pridobil iz nabavljenega lesa na panju. Ob tem na navedeni način obračuna prometnega davka ne vpliva status osebe, pri kateri se nabavlja les na štoru (ali gre za fizično ali pravno osebo, saj tudi fizična oseba lesa in gozdnih lesnih sortimentov ni smela prodajati, ne da bi bil ob tem obračunan davek od prometa proizvodov), oziroma tudi ne morebitni nepravilen (previsok) obračun davka v neki fazi prometa.[3] Prav tako na navedeni način obračuna davka ni vplivalo stališče, da gre med pritožnico in Skladom za koncesijsko razmerje, nastalo na podlagi samega zakona (ob tem iz 1. člena dodatka št. 5, sklenjenega dne 7. 10. 1996 k pogodbi št. 2/94 z dne 20. 6. 1994, izhaja ugotovitev pritožnice in Sklada kot strank pogodbe, da je s 1. 7. 1996 "v skladu z zakonom med njima nastopilo koncesijsko razmerje"). Ne glede na zavzeto stališče namreč ni sporno, da je pritožnica tista, ki je iz lesa na štoru pridobila les in gozdne lesne sortimente ter nato z njimi opravila prvi promet, ki je kot tak obdavčen z 10 % davkom po tar. št. 2 tarife davka od prometa proizvodov. Zato je tudi pritožnica davek dolžna plačati. Tovrstna pritožničina dolžnost pa je izhajala tudi iz pogodbenega razmerja s Skladom, kar je jasno razvidno iz ustavni pritožbi priloženih pogodb. Iz 2. člena pogodbe št. 2/94 namreč izhaja, da je predmet pogodbe vse za sečnjo označeno drevje (torej les na panju), iz 5. člena pa, da kupnina predstavlja fiksno ceno lesa na panju, kar po vsebini s kasnejšimi dodatki k pogodbi ni bilo spremenjeno. To pomeni, da je bila pritožnica tista, ki je z lesom in gozdnimi lesnimi sortimenti (pridobljenimi iz lesa na panju) opravila prvi obdavčeni promet, zaradi katerega se v nadaljnjem prometu na podlagi drugega odstavka 19. člena Pravilnika davek od teh proizvodov ni več plačeval.
8. Ker je glede na vse navedeno pritožničino zatrjevanje kršitve ustavnih pravic in temeljnih svoboščin neutemeljeno, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
9. Prav tako Ustavno sodišče ni sprejelo pobude za oceno ustavnosti 17. člena ZSKZ, saj ZUstS ne omogoča, da bi pritožnik ob vložitvi ustavne pritožbe podrejeno predlagal presojo ustavnosti predpisa. Če bi Ustavno sodišče v postopku preizkusa ustavne pritožbe ugotovilo, da izpodbijana sodna odločba temelji na protiustavnem predpisu, bi predpis razveljavilo po uradni dolžnosti (drugi odstavek 59. člena ZUstS).
C.
10. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča, razen sodniku Jožetu Tratniku, ki je v zadevi izločen.
Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan
Opombe:
[1] Gre za material, ki se je uporabljal za opravljanje proizvodnje dejavnosti; gl. 2. točko prvega odstavka 6. člena oziroma 12. člen ZPD.
[2] Gl. 5. točko prvega odstavka oziroma opombo 3 v tar. št. 2 tarife davka od prometa proizvodov ter 22. točko prvega odstavka oziroma opombo 10 v tar. št. 3 tarife davka od prometa proizvodov, iz katerih je razvidna opredelitev pojma les in gozdni lesni sortimenti.
[3] Vračilo napačno ali preveč obračunanega prometnega davka je bilo urejeno v 66. členu ZPD.