Up-22/03
Natisni
Opravilna št.:
Up-22/03
Datum odločitve:
17. 11. 2004
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:Up.22.03
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 353/98 z dne 5. 5. 1999 v zvezi s sodbo Okrajnega sodišča na Vrhniki št. P 41/97 z dne 8. 1. 1998

Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 223/2001 z dne 16. 10. 2002 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča na Vrhniki št. P 41/97 z dne 16. 11. 2000
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 353/98 z dne 5. 5. 1999 v zvezi s sodbo Okrajnega sodišča na Vrhniki št. P 41/97 z dne 8. 1. 1998 se zavrže.

Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 223/2001 z dne 16. 10. 2002 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča na Vrhniki št. P 41/97 z dne 16. 11. 2000 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Iz izpodbijanih sodnih odločb izhaja, da je v postopku zaradi dovolitve obnove postopka sodišče zaslišalo le priče, ki jih je predlagal pritožnik, zato do neenakega obravnavanja prič ene in druge pravdne stranke v tem postopku ni moglo priti.
Ker pritožnik v predlogu za obnovo postopka ni navedel novih dejstev, o katerih naj bi priče izpovedale, je sodišče dokazni postopek izvedlo le v okviru zatrjevane dejanske podlage in je zato je neutemeljen očitek, da sodišče pričam ni dalo možnosti povedati vsega, kar vedo o zadevi. Skladno z Ustavo in sodnim redom se zadeva, ki je bila razveljavljena, dodeli sodniku, ki mu je bila v reševanje dodeljena prva zadeva, zato je neutemeljen tudi očitek Višjemu sodišču, da je dopustilo, da v ponovnem odločanju o dovolitvi obnove postopka odloča ista sodnica.
Geslo:
1.4.52.6 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke v postopku ustavne pritožbe - Rok za vložitev ustavne pritožbe.

1.5.51.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Zavrženje.

1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.2 - Temeljne pravice - Enakost (14.2).

5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).

5.3.13.51 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Naravni sodnik (23/2).
Pravna podlaga:
Člen 14.2, 22, 23.2, Ustava [URS]

Člen 55.1.1, 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
14. 1. 2003
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US24067
Up-22/03-5
17. 11. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. na seji senata dne 26. oktobra 2004 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
1. Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 353/98 z dne 5. 5. 1999 v zvezi s sodbo Okrajnega sodišča na Vrhniki št. P 41/97 z dne 8. 1. 1998 se zavrže.
2. Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 223/2001 z dne 16. 10. 2002 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča na Vrhniki št. P 41/97 z dne 16. 11. 2000 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Višje sodišče je potrdilo sodbo sodišča prve stopnje, s katero je bilo ugotovljeno, da je tožnik s priposestvovanjem pridobil lastninsko pravico na nepremičnini. Pritožnik, ki je v pravdnem postopku nastopal kot tožena stranka, je predlagal obnovo postopka. Sodišče prve stopnje je njegov predlog zavrnilo, Višje sodišče pa je sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek. Sodišče prve stopnje je predlog za obnovo postopka ponovno zavrnilo z obrazložitvijo, da bi pritožnik vse priče, ki jih je predlagal v predlogu za obnovo postopka, lahko predlagal že v prvem postopku, poleg tega pa so priče na naroku za dovolitev obnove postopka izpovedovale le o sodišču že znanih dejstvih. Višje sodišče je takšno odločitev potrdilo.
2. Pritožnik v ustavni pritožbi izraža svoje nestrinjanje z odločitvami sodišča in zatrjuje kršitev 14. člena Ustave.
Navaja, da je bil v postopku, ki je trajal več kot osem let, "oškodovan z razlastitvijo in s plačilom približno 1.000.000 SIT sodnih stroškov". Meni, da sta sodišči kršili določila Zakona o pravdnem postopku (Uradni list SFRJ, št. 4/77 in nasl. - v nadaljevanju ZPP/77[1]), da je bil ves postopek, zlasti pred sodiščem prve stopnje, voden nenatančno in nestrokovno, zaradi česar naj bi bilo napačno ugotovljeno dejansko stanje. Sodišče prve stopnje naj bi po neenakih merilih opravilo zaslišanje prič pravdnih strank, saj naj bi tožnikovim pričam, zlasti v postopku za dovolitev obnove postopka, dovolilo prosto pripovedovanje, medtem ko naj bi smele toženčeve priče odgovarjati le na zastavljena vprašanja sodnice in tožnikove odvetnice. Toženčeve priče naj pred sodiščem ne bi mogle pričati o lastništvu in uporabi spornega zemljišča, sodišče pa naj bi njihove izjave prilagodilo potrebam postopka in zapisalo, da niso povedale ničesar, kar ne bi bilo sodišču že znano. Višjemu sodišču očita, da je ravnalo netaktično, ko je dopustilo, da je postopek na prvi stopnji po razveljavitvi prvostopenjskega sklepa ponovno vodila ista sodnica. Meni, da je bila sodnica pri ponovnem odločanju obremenjena z nepravilnostmi, ki jih je ugotovilo Višje sodišče, zato se mu zastavlja vprašanje, če je v ponovnem postopku lahko odločala samostojno, neodvisno in po svoji vesti.
B - I.
3. Pritožnik v ustavni pritožbi navaja, da vlaga ustavno pritožbo zaradi domnevne kršitve človekovih pravic v pravdnem postopku in v postopku zaradi obnove postopka. Prilaga vse sodne odločbe, izdane v tej zadevi, vendar ne navaja izrecno, katere izpodbija. Ker iz njegovih navedb v ustavni pritožbi očitno izhaja, da nasprotuje tako meritorni odločitvi kot tudi procesni odločitvi glede dovolitve obnove postopka, je Ustavno sodišče štelo, da pritožnik z ustavno pritožbo izpodbija sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 353/98 z dne 5.
5. 1999 in sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 223/2001 z dne 16. 10. 2002.
4. Po prvem odstavku 52. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) se ustavna pritožba vloži v 60 dneh od vročitve posamičnega akta, zoper katerega je mogoča ustavna pritožba. Iz prilog k ustavni pritožbi je razvidno, da je pritožnik predlog za obnovo postopka, končanega s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 353/98 z dne 5. 5. 1999, vložil dne 28. 6. 1999. Iz tega izhaja, da se je z izpodbijano sodbo Višjega sodišča seznanil najkasneje tega dne. Glede na to je ustavna pritožba zoper sodbo Višjega sodišče št. II Cp 353/98, vložena dne 13. 1. 2003, očitno prepozna, zato jo je Ustavno sodišče zavrglo (1. točka izreka).
B - II.
5. Predmet vsebinske obravnave pred Ustavnim sodiščem je zato le procesna odločitev o zavrnitvi predloga za obnovo postopka.
Ustavno sodišče ni instanca sodiščem, ki odločajo v sodnem postopku, in v postopku z ustavno pritožbo ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri uporabi materialnega in procesnega prava ter pri ugotovitvi dejanskega stanja. Skladno s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče preizkusi ustavno pritožbo le glede vprašanja, ali so bile z njo kršene človekove pravice in temeljne svoboščine. Takšnih kršitev v postopku dovolitve obnove pravdnega postopka pa pritožnik z navedbami v ustavni pritožbi ne izkaže.
6. Z vidika 22. člena Ustave, ki je v sodnih postopkih poseben izraz načela enakosti iz drugega odstavka 14. člena Ustave, bi bila lahko relevantna pritožnikova navedba, da sodišče v postopku za dovolitev obnove postopka pričam, ki jih je predlagal pritožnik, ni dopustilo izpovedovanja o relevantnih dejstvih, medtem ko so priče, ki jih je predlagala nasprotna stranka lahko prosto pripovedovale o svojih vedenjih. V pravdnem postopku mora namreč vsaka stranka imeti možnost predstaviti svoja stališča in dokaze, pod pogoji, ki je ne postavljajo v vsebinsko slabši položaj nasproti drugi stranki.
Zahteva po "enakosti orožij", kot najpomembnejši izraz pravice do enakega varstva pravic pred sodiščem (22. člen Ustave), se namreč nanaša tudi na enako obravnavanje prič, ki jih predlagata pravdni stranki. Vendar pa pritožnikov očitek o neenakem obravnavanju prič tožeče in tožene stranke v postopku za dovolitev obnove postopka ne drži. Iz izpodbijanih sodnih odločb namreč izhaja, da je sodišče zaslišalo le priče, ki jih je predlagal pritožnik, zato do neenakega obravnavanja prič, kot ga zatrjuje pritožnik, v tem postopku ni moglo priti.
7. Neutemeljen je očitek, da sodišče pričam, ki jih je predlagal, ni dalo možnosti izpovedati vsega, kar vedo o lastništvu in posesti sporne nepremičnine. Iz izčrpne obrazložitve prvostopenjskega sklepa je razvidno, da je sodišče prve stopnje vsako pričo posebej zaslišalo o tem, kar ve povedati o zadevi. Višje sodišče je pritožniku pojasnilo, da je v predlogu za obnovo postopka navedel le nove priče, ki naj jih sodišče zasliši, ne pa tudi novih dejstev, o katerih naj bi izpovedale[2], glede na to pa je sodišče dokazni postopek izvedlo le v okviru zatrjevane dejanske podlage. Tej ugotovitvi pritožnik v ustavni pritožbi ne nasprotuje. Zgolj dejstvo, da odločitev sodišč ni v njegovo korist, pa za utemeljevanje ustavne pritožbe ne zadostuje.
8. Zavrniti je treba tudi pritožnikov očitek Višjemu sodišču, da je dopustilo, da v ponovnem odločanju o dovolitvi obnove postopka odloča ista sodnica. Po drugem odstavku 23. člena Ustave namreč v zadevi sodi sodnik, ki je izbran po pravilih, vnaprej določenih z zakonom in s sodnim redom, slednji pa določa[3], da se zadeva, ki je bila razveljavljena, dodeli sodniku, ki mu je bila v reševanje dodeljena prva zadeva.
9. Ker očitno ne gre za kršitev človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 223/2001 z dne 16. 10. 2002 ni sprejelo v obravnavo (2. točka izreka).
C.
10. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje prvega odstavka in prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata mag. Marija Krisper Kramberger ter člana Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
mag. Marija Krisper Kramberger
Opombe:
[1]Ker je bil postopek, katerega obnovo je predlagal pritožnik, pred sodiščem prve stopnje končan pred
uveljavitvijo Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in nasl. - v nadaljevanju ZPP), je sodišče na podlagi prvega odstavka 498. člena ZPP o predlogu za obnovo postopka odločalo na podlagi določb ZPP/77.
[2]Po določbi 241. člena ZPP/77 mora stranka, ki predlaga, naj se določena oseba zasliši kot priča, prej navesti, o čem naj priča.
[3]Sodni red, (Uradni list RS št. 17/95 in nasl.), prvi odstavek 163. člena