U-II-2/04, U-I-76/04
Natisni
Opravilna št.:
U-II-2/04, U-I-76/04
Datum odločitve:
15. 4. 2004
Objavljeno:
OdlUS XIII, 28
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:U.II.2.04
Akt:
Zahteva za oceno ustavnosti zahteve za razpis referenduma o uveljavitvi Odloka o sprejemu prostorskih ureditvenih pogojev za plansko celoto V2 Trnovo - Tržaška cesta (za območje urejanja VR2/6 Ob Cesti dveh cesarjev)
Zahteva za oceno ustavnosti Zakona o lokalni samoupravi (Uradni list RS, št. 72/93, 57/94, 14/95, 26/97, 70/97, 10/98, 74/98, 70/2000 in 51/02)
Izrek:
Zahteva za oceno ustavnosti zahteve za razpis referenduma o uveljavitvi Odloka o sprejemu prostorskih ureditvenih pogojev za plansko celoto V2 Trnovo - Tržaška cesta (za območje urejanja VR2/6 Ob Cesti dveh cesarjev) se zavrže.

Zahteva za oceno ustavnosti Zakona o lokalni samoupravi (Uradni list RS, št. 72/93, 57/94, 14/95, 26/97, 70/97, 10/98, 74/98, 70/2000 in 51/02) se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ker Ustavno sodišče ni pristojno za odločanje o zahtevi za oceno ustavnosti vsebine zahteve za razpis referenduma o uveljavitvi Odloka, ki jo je vložil Mestni svet Mestne občine Ljubljana, je njegovo zahtevo zavrglo.
Za Ustavno sodišče pomeni pristojnost za predhodno presojo referendumskega vprašanja posebno pristojnost, določeno z zakonom. Zakon o referendumu in ljudski iniciativi je tisti zakon, ki v skladu z enajsto alinejo prvega odstavka 160. člena Ustave izrecno določa pravno sredstvo (zahtevo za oceno ustavnosti referendumskega vprašanja), njegovo vsebino in organ, ki ga lahko vloži. Zahtevo lahko vloži le Državni zbor v določenem roku (drugi odstavek 16. člena Zakona o referendumu in ljudski iniciativi ZRLI). Takšnega pravnega sredstva, kot ga predvideva 16. člen ZRLI pri zakonodajnem referendumu, Zakon o lokalni samoupravi pri lokalnem referendumu ne določa.
Geslo:
1.3.4.6 - Ustavno sodstvo - Pristojnost - Vrste postopkov - Dopustnost referendumov in drugih posvetovanj.
1.3.52.5.2 - Ustavno sodstvo - Pristojnost - Odločitev - V postopku za izvedbo referenduma - O ustavnosti zahteve za razpis referenduma.
1.3.4.6.52 - Ustavno sodstvo - Pristojnost - Vrste postopkov - Dopustnost referendumov in drugih posvetovanj - Lokalni referendum.
3.9 - Splošna načela - Vladavina prava.
1.5.51.1.1.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje zahteve - Neupravičeni predlagatelj.
1.5.51.1.1.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje zahteve - Nepopolna vloga.
1.2.51.3.5 - Ustavno sodstvo - Vrste vlog - Aktivna legitimacija v postopku pred Ustavnim sodiščem - Predlagatelj - Predstavniški organi lokalne skupnosti.
Pravna podlaga:
Člen 2, Ustava [URS]
Člen 25, 49, 25, Zakon o Ustavnem sodišču[ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
referendum
Vrsta akta:
občinski predpis
Vlagatelj:
Mestni svet Mestne občine Ljubljana
Datum vloge:
9. 3. 2004
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US23321
Dokument v PDF obliki:
U-II-2-04, U-I-76-04.pdf
143 KB
Prenesite datoteko
U-II-2/04
U-I-76/04
15. 4. 2004
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za oceno ustavnosti zahteve za razpis referenduma in v postopku za oceno ustavnosti, začetem na zahtevo Mestnega sveta Mestne občine Ljubljana, ki ga zastopa Županja Danica Simšič, na seji dne 15. aprila 2004
s k l e n i l o:
1. Zahteva za oceno ustavnosti zahteve za razpis referenduma o uveljavitvi Odloka o sprejemu prostorskih ureditvenih pogojev za plansko celoto V2 Trnovo - Tržaška cesta (za območje urejanja VR2/6 Ob Cesti dveh cesarjev) se zavrže.
2. Zahteva za oceno ustavnosti Zakona o lokalni samoupravi (Uradni list RS, št. 72/93, 57/94, 14/95, 26/97, 70/97, 10/98, 74/98, 70/2000 in 51/02) se zavrže.
O b r a z l o ž i t e v
A.
1. Mestni svet Mestne občine Ljubljana je dne 9. 3. 2004 vložil zahtevo za oceno ustavnosti vsebine zahteve za razpis naknadnega referenduma o uveljavitvi Odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o sprejemu prostorskih ureditvenih pogojev za plansko celoto V2 Trnovo - Tržaška cesta (za območje urejanja VR2/6 Ob Cesti dve cesarjev), ki ga je Mestni svet sprejel dne 9. 12. 2003 (v nadaljevanju Odlok) in (subsidiarno) zahtevo za oceno ustavnosti Zakona o lokalni samoupravi (v nadaljevanju ZLS).
Predlagatelj je zahtevo vložil na podlagi 16. člena Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi (Uradni list RS, št. 15/94 in nasl. - v nadaljevanju ZRLI) in sklepov, ki jih je sprejel na 21. izredni seji dne 4. 3. 2004. Ustavnemu sodišču predlaga, naj oceni, ali je vsebina zahteve za razpis referenduma o uveljavitvi Odloka v nasprotju z Ustavo oziroma ali bi z odložitvijo njegovega sprejetja ali uveljavitve ali njegove zavrnitve na referendumu lahko nastale protiustavne posledice.
2. Predlagatelj meni, da smiselna uporaba ZRLI, ki jo za lokalne referendume določa 3. člen ZRLI, omogoča, da zahtevo za oceno ustavnosti po 16. členu ZRLI vloži tudi občinski oziroma mestni svet. Po njegovem mnenju 3. člena ZRLI ni mogoče razlagati tako ozko, da bi bila smiselna uporaba določbe 16. člena ZRLI v primeru lokalnega referenduma izključena. Namen 3. člena ZRLI naj bil v tem, da se omogoči pri lokalnih referendumih uporaba vseh tistih določb ZRLI, ki bi jih bilo nesmiselno ponavljati v ZLS, ki glede lokalnih referendumov vsebuje le najnujnejše določbe, specifične prav zanje. Zgolj ozka jezikovna razlaga naj bi sicer izključila uporabo 16. člena ZRLI za lokalne referendume, z upoštevanjem drugih metod razlage (logične, teleološke in sistemske) pa naj bi bil rezultat prav nasproten. Le če se 3. člen ZRLI razlaga v širšem smislu, naj bi bil 56. člen ZRLI smiseln in potreben, v primeru ozke razlage pa nepotreben.
3. Smiselna uporaba16. člena ZRLI za lokalne referendume naj bi bila dopustna tudi na podlagi zakonske analogije (analogije legis). Ker postopek za "prepoved" protiustavnega lokalnega referenduma zakonsko ni urejen, naj bi bilo to pravno praznino mogoče zapolniti z analogno uporabo zakonske norme, ki ureja "prepoved" protiustavnega zakonodajnega referenduma. Tudi če prepoved protiustavnega zakonodajnega referenduma ne bi bila izrecno zakonsko urejena, bi bilo treba na podlagi pravne analogije (analogije iuris) odobriti "prepoved" očitno protiustavnega referenduma oziroma odkloniti njegov razpis. Pri tem predlagatelj opozarja na zadevo "Luth", v kateri je nemško Zvezno ustavno sodišče sprejelo stališče, da je treba vso zakonodajo interpretirati v luči prevladujočega vpliva in pomena ustavnih pravic, ki imajo "radiacijski učinek" celo na povsem zasebne pravice, še toliko bolj na javnopravne pravice, kakršna je pravica zahtevati izvedbo referenduma. Zato bi ustavna pravica do enakopravnosti (oziroma varstva pred diskriminacijo in nestrpnostjo) morala prevladati v morebitni koliziji s pravico zahtevati lokalni referendum, ki nima "ranga" ustavne pravice iz 90. člena Ustave.
4. Predlagatelj tudi meni, da je njegova zahteva za oceno ustavnosti po izteku roka za razpis referenduma dopustna. Ustavno sodišče bi moralo zamudo roka presojati tako, kot je to storilo v primeru "izbrisanih", s tem da bi morala biti v obravnavani zadevi presoja drugačna, in sicer, da teža posledic, ki bi nastale zaradi izvedbe obravnavanega referenduma (novo dolgotrajno zavlačevanje z novo lokacijo, eskalacija protiustavne nestrpnosti), opravičuje zamudo roka. V obravnavani zadevi naj bi šlo za tehtanje na eni strani izredno pomembnih ustavnih pravic (svoboda vere iz 41. člena Ustave in prepoved spodbujanja nestrpnosti iz 63. člena Ustave) ter načela enakopravnosti verskih skupnosti in njihovega svobodnega delovanja iz 7. člena Ustave, na drugi strani pa "samo" zakonske pravice zahtevati referendum, ki naj bi jo le posredno lahko šteli za ustavno pravico, in sicer kot zakonsko izvedbo splošne ustavne pravice do sodelovanja pri upravljanju javnih zadev po 44. členu Ustave. V primeru obravnavanega referenduma naj ne bi prišlo do zamude roka zaradi malomarnosti, temveč zaradi zakonite uporabe pravice, ki jo ima Županja, da izglasovani splošni akt zadrži in ga da še enkrat na glasovanje. Če Ustavno sodišče tega akta Županje ne bo ocenilo kot zlorabo prava, temveč kot njeno zakonito in legitimno uporabo, potem naj bi bila tudi zamuda Mestnega sveta pri vložitvi zahteve po 16. členu ZRLI opravičljiva ali se celo ne bi smela šteti za zamudo.
5. Predlagatelj še navaja, da je temeljni razlog za referendum nasprotovanje velikosti predvidenega versko-kulturnega centra.
Ustavno nedopustna naj bi bila motiva za nasprotovanje tej izgradnji. Tako naj bi teza "zakaj ne več manjših molilnic namesto ene velike džamije" pomenila vmešavanje večinskega naroda oziroma večine verujočih volivcev v to, kako si želijo uresničiti svoje verske svoboščine pripadniki islamske vere. Teza "džamija ni le cerkev, ampak hkrati kulturna in celo politična ustanova", pomeni nedopustno preprečevanje neki socialni, jezikovni ali verski manjšini, da bi svoje religiozne dejavnosti povezovala s kulturnimi in drugimi dejavnostmi, kar je stvar njenih odločitev in večinsko prebivalstvo nima nikakršne pravice manjšini vsiljevati svojega mnenja. Predlagatelj meni, da je vsebina zahteve za razpis referenduma v nasprotju z vrsto ustavnih pravic etnične,verske in jezikovne manjšine, ki bi ji bil ta objekt namenjen (14., 34., 35., 39., 41., 42. in 61. člen Ustave), predvsem pa v nasprotju z najsplošnejšo ustavno prepovedjo spodbujanja k narodni, verski in drugi nestrpnosti po 63. členu Ustave. Razpis referenduma in temu sledeča predreferendumska kampanja naj bi izražanje nestrpnosti, ki je bilo očitno že v času zbiranja podpisov, še nadalje spodbujala. V primeru zavrnitve Odloka na referendumu bi prišlo do protiustavnih posledic, ker bi se gradnja džamije, na katero islamski verniki čakajo že desetletja, znova odmaknila za nedoločen čas.
6. Če Ustavno sodišče ne bi sprejelo v postopek zahteve po 16. členu ZRLI, Mestni svet predlaga oceno ustavnosti ZLS (subsidiarno), ker izrecno ne določa, kako preprečiti razpis in izvedbo lokalnega referenduma, ki bi bil očitno protiustaven oziroma bi pomenil kršitev ustavnih pravic in ustavnih načel.
Predlaga, naj Ustavno sodišče na ustrezen način zadrži razpis referenduma, dokler ne bo odločilo o ustavnosti izpodbijanega zakona.
7. Prvopodpisani pobudnik pobude za vložitev zahteve za razpis referenduma Mihael Jarc predlaga, naj Ustavno sodišče zavrže zahtevo za oceno ustavnosti vsebine zahteve za razpis referenduma, ker pravni red Republike Slovenije takšnega pravnega sredstva, kot ga je vložil Mestni svet Mestne občine Ljubljana, ne pozna. Člen 3 ZRLI naj ne bi dovoljeval analogne uporabe 16. člena ZRLI v primeru lokalnega referenduma. Zakonodajalec naj bi zavestno izključil možnost ustavnosodne presoje vsebine zahteve za razpis naknadnega referenduma na lokalni ravni. Po mnenju pobudnika je ustavnosodno varstvo občinskih predpisov v zadostni meri zagotovljeno v postopku za oceno skladnosti predpisov lokalnih skupnosti z Ustavo in z zakoni. Ustavnosodno varstvo naj bi bilo možno tudi za odpravo nastanka protiustavnih posledic zaradi zavrnitve določenega občinskega predpisa na referendumu. Z analogijo naj ne bi bilo dopustno določati posebnih pristojnosti Ustavnega sodišča, ki jih na podlagi zadnje alineje prvega odstavka 160. člena Ustave lahko določi le zakon. Meni, da za vložitev zahteve za oceno ustavnosti ZLS ni izpolnjen pogoj iz osme alineje prvega odstavka 23. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS), ker pravice lokalne skupnosti v zvezi z obravnavano zahtevo za razpis referenduma niso ogrožene. Za primer, da bi Ustavno sodišče sprejelo zahtevo v obravnavo, pobudnik (podrejeno) zavrača pavšalne trditve o protiustavnih posledicah, ki bi nastale zaradi zavrnitve Odloka na referendumu. Odgovoru je priložil tudi mnenje Mihe Jazbinška, člana Mestnega sveta in politične stranke Zeleni Slovenije.
8. Državni zbor v odgovoru na zahtevo za oceno ustavnosti ZLS navaja, da je v okviru ureditve lokalnega referenduma v določbah 46., 47. in 47.a člena ZLS izrecno dano pooblastilo županu, da predhodno preverja, ali je pobuda z zahtevo oblikovana v skladu z zahtevami, določenimi v ZLS, ter ali je v nasprotju z zakonom in s statutom občine. Poudarja, da je zoper negativne odločitve župana urejeno tudi sodno varstvo pred Upravnim sodiščem. Ker se referendum v lokalni skupnosti lahko opravi le kot naknadni referendum, naj bi bile možnosti za nastanek protiustavnih posledic bistveno manjše (ožje) kot pri referendumu na državni ravni, čeprav jih glede na izvirne pristojnosti občin in ustavne avtonomnosti lokalne samouprave ni mogoče izključiti. Vprašanje ocene ustavnosti zahteve za razpis referenduma v lokalni skupnosti je po mnenju nasprotnega udeleženca mogoče razrešiti v okviru veljavnega ZLS, ki daje županu pravico, da presoja skladnost pobude z zakonom in s statutom občine. V okviru te pristojnosti bi bilo "mogoče po znotraj zakonski analogiji uporabiti ta postopek tudi za primer", ko bi župan menil, da je pobuda z zahtevo za razpis referenduma protiustavna ali da je protiustavna v svojih posledicah. Zato nasprotni udeleženec meni, da ZLS ne preprečuje ustavnega varstva v primeru nastanka protiustavnih posledic pri lokalnem referendumu, morebitno ureditev tega vprašanja pa bo pri novem urejanju tega področja preučil.
9. Vlada v mnenju navaja, da ZLS v skladu z načelom sorazmernosti ne določa prekomernih ovir za uresničevanje pravice občanov do sodelovanja pri upravljanju javnih zadev in zato določa postopek, v katerem se preveri pobuda za vložitev zahteve za razpis referenduma, še preden je ponujena volivcem v podporo. Ko je zahteva vložena, naj občinski svet ne bi imel pravice zahtevati, da pred odločanjem o razpisu referenduma presodi ustavnost vsebine zahteve za razpis referenduma Ustavno sodišče. Po mnenju Vlade bi bilo smiselno ZLS v tem delu dopolniti.
B. - I.
10. Mestni svet Mestne občine Ljubljana je vložil zahtevo za oceno ustavnosti vsebine zahteve za razpis referenduma o uveljavitvi Odloka na podlagi 16. člena ZRLI, ki določa pristojnost Ustavnega sodišča v primeru razpisa referenduma na ravni države (zakonodajnega referenduma). Predlagatelj meni, da je Ustavno sodišče na podlagi 16. člena ZRLI pristojno za oceno, ali bi z zavrnitvijo predpisa na (lokalnem) referendumu lahko nastale protiustavne posledice, bodisi na podlagi 3. člena ZRLI, ki določa smiselno uporabo določb ZRLI tudi za lokalni referendum, bodisi na podlagi analogije.
11. Odgovor na vprašanje, ali se glede na določbo 3. člena ZRLI[1] v primeru lokalnega referenduma uporablja tudi 16. člen ZRLI, je odvisen od tega, kako je treba razlagati besedno zvezo "postopek za izvedbo referenduma". Predlagatelj sam priznava, da 16. člen ZRLI ne spada med določbe "o postopku za izvedbo referenduma" od takrat dalje, ko je referendum že razpisan. Kljub temu meni, da bi bila mogoča širša razlaga, ki bi zajemala tudi določbe "sprejemanja odločitve o tem, ali bo referendum razpisan."
12. ZRLI vsebuje pet poglavij, ki so poimenovana kot uvodne določbe (1. do 3. člen), referendum (4. do 29. člen), postopek za izvedbo referenduma (30. do 56. člen), ljudska iniciativa (57. do 59. člen) in končni določbi (60. do 61. člen). Člen 16 spada med določbe, ki urejajo zakonodajni referendum (predhodni in naknadni), in daje Ustavnemu sodišču posebno pristojnost za presojo ustavnosti referendumskega vprašanja pred razpisom zakonodajnega referenduma. Presojo lahko zahteva Državni zbor, če meni, da je vsebina zahteve za razpis referenduma v nasprotju z Ustavo (v primeru predhodnega referenduma) ali da bi z odložitvijo sprejetja ali uveljavitve zakona ali zaradi zavrnitve zakona nastale protiustavne posledice (v primeru naknadnega referenduma).
13. Iz besedila 3. člena ZRLI je jasno razvidno, da gre za smiselno uporabo določb tretjega poglavja, ki nosi naslov "Postopek za izvedbo referenduma." Smiselna uporaba je mogoča, "kolikor ni s tem zakonom drugače določeno". Drugačno ureditev vsebuje Zakon v 56. členu[2] glede tega, kateri organi vodijo postopek za izvedbo referenduma. Zgolj to, da je v prvem delu besedila 56. člena ZRLI ponovljeno besedilo 3. člena tega zakona, ne daje podlage za sklepanje, da se 3. člen ZRLI nanaša na določbe "postopka za izvedbo referenduma v širšem smislu". Takšne širše razlage ni mogoče utemeljiti niti z drugimi metodami razlage pravnih predpisov. ZRLI ureja izvrševanje zakonodajnega referenduma, ki ga določa 90. člena Ustave. Namen ZRLI torej ni urejanje referenduma v lokalni skupnosti. Uresničevanje lokalne samouprave (138. člen Ustave), torej tudi oblike odločanja v lokalnih skupnostih, ureja ZLS.
14. Predlagatelj utemeljuje uporabo 16. člena ZRLI pri lokalnem referendumu tudi z uporabo "sistemske interpretacije intra legem". Analogija intra legem je eden od t. i. argumentov a simili ad simile. Omogoča sklepanje po podobnosti v mejah možnosti, ki so dane znotraj posameznih pravnih pravil. Gre za sklepanje od izrecno navedenih primerov na primer, ki ga pravodajalec le nakaže z oznakami, kot so "ali kako drugače", "zlasti", "na drug način" ipd.[3] Take možnosti 3. člen ZRLI ne vsebuje, zato niti v povezavi s 56. členom ZRLI analogije intra legem pri njihovi razlagi ni mogoče uporabiti.
Zato določbe 16. člena ZRLI, ki spada med določbe drugega poglavja, ki urejajo zakonodajni referendum, ni mogoče pojmovati kot določbe "postopka za izvedbo referenduma v širšem smislu", kot to meni predlagatelj.
15. Predlagatelj meni, da je mogoče 16. člen ZRLI uporabiti za lokalni referendum tudi v primeru, če se smiselna uporaba te določbe ne opira na 3. člen ZRLI, in sicer na podlagi zakonske oziroma pravne analogije. Zakonska in pravna analogija kot posebni razlagalni metodi se uporabljata za zapolnjevanje pravnih praznin,[4] ki jih normodajalec ni predvidel, in se šele ob izvrševanju predpisa ugotovi, da določeno razmerje ni pravno urejeno, čeprav bi moralo biti.[5]
16. Člen 16 ZRLI daje Državnemu zboru pravico, da zahteva presojo skladnosti referendumskega vprašanja z Ustavo tako pri predhodnem kot pri naknadnem zakonodajnem referendumu. Pri predhodnem zakonodajnem referendumu zahteva, naj Ustavno sodišče oceni ustavnost referendumskega vprašanja (vsebino zahteve za razpis referenduma), pri naknadnem zakonodajnem referendumu pa, ali bi z zavrnitvijo zakona nastale protiustavne posledice. V primeru, ko Ustavno sodišče ugotovi, da je vsebina zahteve protiustavna oziroma da bodo z zavrnitvijo zakona nastale protiustavne posledice, Državni zbor ne sme razpisati referenduma. Za Ustavno sodišče pomeni pristojnost za predhodno presojo referendumskega vprašanja posebno pristojnost, določeno z zakonom. ZRLI je tisti zakon, ki v skladu z enajsto alinejo prvega odstavka 160. člena Ustave izrecno določa pravno sredstvo (zahtevo), njegovo vsebino in organ, ki ga lahko vloži. Zahtevo lahko vloži le Državni zbor v določenem roku (drugi odstavek 16. člena ZRLI).
17. ZLS v občini dopušča le naknadni referendum, tj. referendum o občinskem predpisu, ki ga je občinski svet že sprejel, in je vprašanje na referendumu le njegova potrditev ali zavrnitev.
Takšnega pravnega sredstva, kot ga predvideva 16. člen ZRLI pri zakonodajnem referendumu, zakonodajalec pri lokalnem referendumu ni uredil. Iz tega, da je v 3. členu ZRLI izrecno določil, da se za referendum v lokalni skupnosti smiselno uporabljajo zgolj "določbe tega zakona o postopku za izvedbo referenduma", pa je mogoče po metodi sklepanja o nasprotnem (argumentum a contrario)[6] ugotoviti, da ga tudi ni imel namena urediti, zato niti zakonska niti pravna analogija na tej podlagi ne prideta v poštev. Tudi iz načel pravne države (2. člen Ustave) izhaja, da morajo biti pristojnosti državnih organov v pravnem redu določno opredeljene.
18. Glede na navedeno Ustavno sodišče ni pristojno za odločanje o zahtevi za oceno ustavnosti vsebine zahteve za razpis referenduma o uveljavitvi Odloka, ki jo je vložil Mestni svet Mestne občine Ljubljana. Zato je njegovo zahtevo zavrglo.
B. - II.
19. Mestni svet je za primer, da Ustavno sodišče ne bi sprejelo v postopek zahteve po 16. členu ZRLI, (subsidiarno) predlagal oceno ustavnosti ZLS, ker ne določa, kako preprečiti razpis in izvedbo lokalnega referenduma, ki bi bil očitno protiustaven oziroma bi pomenil kršitev ustavnih pravic in ustavnih načel.
20. Po sedmi alineji prvega odstavka 160. člena Ustave lahko predstavniški organ lokalne skupnosti vloži zahtevo za presojo ustavnosti predpisa, če so ogrožene pravice lokalne skupnosti.
Predlagatelj ni navedel, v čem naj bi bile ogrožene pravice lokalne skupnosti, ker v zakonu ni predvidena možnost, da občinski (oziroma mestni) svet od Ustavnega sodišča zahteva presojo skladnosti referendumskega vprašanja z Ustavo. Ustavno sodišče je zato zahtevo Mestnega sveta za oceno ustavnosti ZLS zavrglo.
21. Glede na to, da je bilo treba zahtevo Mestnega sveta zavreči, se Ustavno sodišče ni spuščalo v vprašanji, ali Zakon ureja postopek, v katerem bi bilo mogoče doseči, da se prepreči razpis in izvedba lokalnega referenduma, ki bi bil protiustaven, in ali bi bil Zakon, če tega ne bi urejal, v neskladju z Ustavo.
C.
22. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi 25. člena v zvezi z 49. členom in 25. člena ZUstS v sestavi: predsednica dr. Dragica Wedam Lukić ter sodnice in sodniki dr. Janez Čebulj, dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, mag. Marija Krisper Kramberger, Milojka Modrijan, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk in Jože Tratnik. Sklep je sprejelo soglasno.
Predsednica
dr. Dragica Wedam Lukić
Opomba:
[1]Določba 3. člena se glasi: "Določbe tega zakona o postopku za izvedbo referenduma se smiselno uporabljajo tudi za referendum v lokalni skupnosti, kolikor ni s tem zakonom drugače določeno."
[2]Določba 56. člena ZRLI se glasi: " Določbe tega zakona o postopku za izvedbo referenduma se smiselno uporabljajo tudi za izvedbo referenduma v lokalni skupnosti, s tem da postopek za izvedbo referenduma vodijo volilni organi, ki vodijo lokalne volitve."
[3]Pavčnik M., Teorija prava, Prispevek k razumevanju prava, Cankarjeva založba, Ljubljana, 1997, str. 376.
[4]Pavčnik, cit. delo, str. 377 do 379.
[5]Pavčnik, citr. delo, 259 in nasl.
[6]"Argumentum a contrario (nasprotni razlog, sklepanje po nasprotnem razlogovanju) pomeni, da določena pravna posledica velja samo za tisti konkretni dejanski stan, ki izpolnjuje izrecno navedene predpostavke zakonskega (abstraktnega) dejanskega stanu. Če te izrecno navedene predpostavke niso podane, sklepamo, da za takšen primer pravna posledica ne velja." Pavčnik, cit. delo, str. 381.