Up-389/04
Natisni
Opravilna št.:
Up-389/04
Datum odločitve:
12. 1. 2005
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2005:Up.389.04
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Višjega sodišča v Kopru št.

I Cp 921/2003 z dne 9. 3. 2004
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Višjega sodišča v Kopru št.

I Cp 921/2003 z dne 9. 3. 2004 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče v postopku preizkusa ustavne pritožbe ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri ugotavljanju dejanskega stanja in pri uporabi materialnega prava. Za utemeljitev kršitve pravice do enakega varstva pravic ne zadošča pritožnikovo nestrinjanje z odločitvijo pritožbenega sodišča, ki je na podlagi dejanskega stanja, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje, drugače uporabilo materialno pravo. Zgolj pavšalno navajanje, da je bil ustavni pritožnik z izpodbijano sodbo postavljen v neenak položaj glede na najemnike po Stanovanjskem zakonu, upoštevaje njegov specifičen položaj v primerjavi s položajem teh najemnikov, ne zadostuje za utemeljitev zatrjevane kršitve pravice do enakosti pred zakonom.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).
Pravna podlaga:
Člen 22, Ustava [URS]

Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
1. 6. 2004
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US24273
Up-389/04-4
12. 1. 2005
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. Ž., ki ga zastopa B. B. - B., odvetnica v Z. Z., na seji senata dne 21. decembra 2004 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Višjega sodišča v Kopru št.
I Cp 921/2003 z dne 9. 3. 2004 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Višje sodišče v Kopru je spremenilo sodbo sodišča prve stopnje in ustavnemu pritožniku naložilo, naj skupaj s prvo toženo stranko izprazni enosobno stanovanje. Štelo je, da toženca za stanovanje nista imela sklenjene najemne pogodbe po Stanovanjskem zakonu (Uradni list RS, št. 18/91 in nasl. - SZ), ker je bilo dano v uporabo obema, ustavni pritožnik pa na tem stanovanju tudi ob vselitvi (še v času veljavnosti Zakona o stanovanjskih razmerjih, Uradni list SRS, št. 35/82 - ZSR) ni mogel pridobiti stanovanjske pravice, ker ga je tudi takrat delil še z eno osebo. Položaj tožencev je sodišče primerjalo s položajem delavcev, ki so jim dodeljene samske sobe, tak položaj pa presojalo kot pogodbo o zakupu (pravilno najemu) na podlagi Zakona o obligacijskih razmerjih (Uradni list SFRJ, št. 29/78 in nasl. - ZOR). Pritožbeno sodišče je spremembo sodbe sodišča prve stopnje in ugoditev tožbenemu zahtevku utemeljilo z navedbo, da je bila pogodba odpovedana s pozivom na izpraznitev stanovanja, saj zanjo - drugače kot velja za najemno pogodbo po SZ - ni potrebna sodna odpoved.
2. Pritožnik navaja, da je bilo sporno stanovanje dodeljeno njemu, zaradi česar je pridobil pravico do stalnega bivanja v stanovanju. Meni, da zgolj zaradi dejstva, da je dovolil drugemu delavcu začasno bivanje v stanovanju, sodišče ne bi smelo šteti, da je bila stanovanjska pravica dodeljena dvema uporabnikoma. Z odločitvijo pritožbenega sodišča naj bi mu bila kršena pravica do enakosti pred zakonom (14. člen Ustave), saj naj bi bil postavljen v neenak položaj z drugimi najemniki, in pravica do enakega varstva pravic (22. člen Ustave).
B.
3. Ustavno sodišče ni instanca sodiščem, ki odločajo v pravdnem postopku, in ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri ugotavljanju dejanskega stanja in pri uporabi materialnega in procesnega prava. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le glede vprašanj, ali so bile z njo kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine.
4. Ustavni pritožnik zatrjuje kršitev 22. člena Ustave, vendar te kršitve z navedbami v ustavni pritožbi ne izkaže. Za utemeljitev kršitve te pravice namreč ne zadošča pritožnikovo nestrinjanje z odločitvijo pritožbenega sodišča, ki je na podlagi dejanskega stanja, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje, drugače uporabilo materialno pravo.
5. Očitkov, da mu je bila z odločitvijo pritožbenega sodišča kršena pravica do enakosti pred zakonom, pa pritožnik ne utemelji. Pritožnikove navedbe, da je redno izpolnjeval obveznosti do lastnika stanovanj, z vidika utemeljitve kršitve te pravice niso pomembne. Zgolj pavšalno navajanje, da je bil z izpodbijano sodbo postavljen v neenak položaj glede na najemnike stanovanj po SZ, pa glede na njegov specifični položaj v primerjavi s temi najemniki za utemeljitev te kršitve ne zadostuje.
6. Ker očitno ne gre za kršitev človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
7. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS in prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št., 03/03 in 98/03 popr.) v sestavi: predsednica senata mag. Marija Krisper Kramberger ter člana Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
mag. Marija Krisper Kramberger