Up-502/04
Natisni
Opravilna št.:
Up-502/04
Datum odločitve:
22. 7. 2004
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:Up.502.04
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Kp 232/2004 z dne 9. 6. 2004 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 176/2004 z dne 20. 5. 2004
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Kp 232/2004 z dne 9. 6. 2004 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 176/2004 z dne 20. 5. 2004 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ker je sodišče ugotovilo obstoj vseh zakonskih pogojev za izročitev tujca in svojo odločitev razumno obrazložilo ni podana kršitev 22. člena Ustave.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).
Pravna podlaga:
Člen 22, Ustava [URS]

Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
14. 7. 2004
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US23764
Up-502/04
22. 7. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž., Z. Z., ki ga zastopa B. B., odvetnik v V., na seji senata dne 22. julija 2004 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Kp 232/2004 z dne 9. 6. 2004 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju št. Ks 176/2004 z dne 20. 5. 2004 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Okrožno sodišče v Kranju je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da so izpolnjeni pogoji za izročitev tujca, v konkretnem primeru pritožnika, U. U. Pritožnikov zagovornik je zoper navedeni sklep vložil pritožbo, ki jo je Višje sodišče zavrnilo in prvostopenjski sklep potrdilo.
2. Pritožnik zatrjuje kršitvi 2. in 22. člena Ustave. V zvezi z zatrjevanima kršitvama navede, da sta izpodbijana sklepa nezakonita in da se ne strinja z nerazumno razlago, ki sta jo v zvezi z obstojem zakonskih pogojev za izročitev U. U., zavzeli sodišči. Pritožnik meni, da je bil postopek za njegovo izročitev na podlagi prošenj U. U. in Z. Z. iz leta 2001 oziroma iz leta 2002, že končan, in sicer z odločbo Ministrstva za pravosodje št. 767-936/01 (2121) z dne 4. 2. 2002, s katero je to dovolilo izročitev pritožnika Z. Z., kamor je bil slednji tudi izročen. Ponovno odločanje o isti stvari, le s to razliko, da je zdaj Ministrstvo za pravosodje dovolilo izročitev pritožnika U. U., naj bi pomenilo kršitev načela "ne bis in idem" in s tem neposredno kršitev 2. člena Ustave. Po mnenju pritožnika bi bilo treba njegov primer obravnavati le kot nezakonito zadrževanje tujca na ozemlju Republike Slovenije po prvem odstavku 47. člena Zakona o tujcih (Uradni list RS, št. 108/02 - ur.p.b. - v nadaljevanju ZTuj - 1). Državni organi naj bi uporabili ustrezne ukrepe za prisilno odstranitev pritožnika po določbah 47. in 50. člena ZTuj -1, ne pa, da so odločali o njegovi ponovni izročitvi.
3. Iz ustavne pritožbe je razbrati pritožnikov predlog, naj Ustavno sodišče na podlagi 58. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) do končne odločitve zadrži izvršitev odločbe Ministrstva za pravosodje št. 764-527/2004 (2121) z dne 2. 7. 2004. Z njo je bila dovoljena izročitev pritožnika U. U. zaradi prestajanja kazni zapora v trajanju 23 let po sodbi Porotnega in prizivnega sodišča v Firencah, št. 1646/91 (11N/92) z dne 19. 11. 1992, ki je postala pravnomočna dne 26. 5. 1993, zaradi kaznivih dejanj umora in ugrabitve po 575. in 605. členu Kazenskega zakonika U. U. Z izvršitvijo navedene odločbe naj bi za pritožnika nastale nepopravljive posledice, saj bi nastopil prestajanje dolgoletne kazni zapora in to za kaznivo dejanje, za katero je pred Županijskim sodiščem v Zagrebu v teku kazenski postopek. Pritožnik še navede, da odločba Ministrstva za pravosodje, s katero je bila dovoljena njegova izročitev U. U., ni predmet presoje v tej ustavni pritožbi. Ker naj bi predstavljala le akt, s katerim se realizirajo izpodbijani ugotovitveni sklepi sodišč, pritožnik predlaga le začasno zadržanje njene izvršitve.
4. Pritožnik je v vlogi, ki jo je Ustavno sodišče prejelo dne 21. 7. 2004 predlagal, naj Ustavno sodišče njegovo ustavno pritožbo obravnava prednostno, ker bo odločba Ministrstva za pravosodje izvršena predvidoma v petek, 23. 7. 2004. Navedel je še, da je tudi Ministrstvo za pravosodje Z. Z. dne 15. 7. 2004 vložilo zahtevo za izročitev pritožnika matični državi.
B.
5. Ustavno sodišče ni instanca sodiščem, ki odločajo v sodnih postopkih oziroma konkretno v postopku za izročitev obdolžencev in obsojencev in ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri ugotovitvi dejanskega stanja ter pri uporabi materialnega in procesnega prava. V skladu s 50. členom ZUstS preizkusi Ustavno sodišče izpodbijane odločbe le glede vprašanja, ali so bile z njimi kršene človekove pravice in temeljne svoboščine. Tako lahko v zvezi s postopkom ugotavljanja dejanskega stanja in dokazno oceno sodišč Ustavno sodišče presoja le, ali so bila v postopku spoštovana ustavna jamstva procesne narave, v zvezi z uporabo prava pa, ali temeljijo izpodbijane odločitve na kakšnem z vidika varstva človekovih pravic in temeljnih svoboščin nesprejemljivem stališču, oziroma ali je tako očitno napačna, da bi jo bilo mogoče označiti za samovoljno oziroma arbitrarno, kar bi lahko predstavljalo kršitev pravice iz 22. člena Ustave. Takšnih kršitev izpodbijanima sklepoma ni mogoče očitati. Okrožno sodišče je v izpodbijanem sklepu pojasnilo, da se po določbi 521. člena Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94 in nasl. - v nadaljevanju ZKP) opravlja izročitev obdolžencev in obsojencev po določbah ZKP, če ni v mednarodni pogodbi drugače določeno. Kot izhaja iz obrazložitve izpodbijanega sklepa, je Okrožno sodišče ugotovilo, da sta tako Republika Slovenija kot U. U. pogodbenici Evropske konvencije o izročitvi (Uradni list RS, št. 79/94, MP, št. 22/94 - EKI). Nadalje je mogoče iz obrazložitve
prvostopenjskega sklepa razbrati, da je Okrožno sodišče ugotovilo, da so izpolnjeni vsi zakonski pogoji za izročitev tujca. Pri tem je ugotovilo, da je Veleposlaništvo U. v Ljubljani z verbalno noto z dne 11. 5. 2004 potrdilo prošnjo za izročitev pritožnika št. (II) EA-140/91/ST/VS z dne 11. 12. 2001, da je bil prošnji za izročitev priložen overjen prepis sodbe z dne 19. 11. 1992, s katero je bil pritožnik pravnomočno spoznan za krivega storitve kaznivega dejanja ugrabitve in umora po 575. in 605. členu Italijanskega Kazenskega zakonika. Kot izhaja iz obrazložitve je Okrožno sodišče tudi ugotovilo, da je bila priložena izjava o kaznivem dejanju z navedbo kraja in časa storitve dejanja, ter z navedbo pravnega opisa in ustreznih pravnih določb. Iz obrazložitve izpodbijanega sklepa izhaja še, da so bili priloženi tudi prepisi relevantnih zakonskih določb, prav tako je sodišče ugotovilo in pojasnilo, na podlagi česa je bila ugotovljena pritožnikova identiteta in njegovo državljanstvo.
Prav tako je iz izpodbijanega sklepa razvidno, da je sodišče preverilo obstoj identitete norm in ugotovilo, da je bilo kaznivo dejanje, za katerega se zahteva izročitev, storjeno na ozemlju U. U. in da zoper pritožnika v Republiki Sloveniji ni bila izrečena pravnomočna obsodilna sodba, prav tako pa tudi, da izvršitev kazni za kaznivo dejanje, za katero se zahteva izročitev, še ni zastarala in da ne gre za politično ali vojaško kaznivo dejanje in tudi ne za kaznivo dejanje, za katero bi bila predvidena smrtna kazen. Višje sodišče je argumentirano zavrnilo pritožnikovo pritožbo in se je v celoti strinjalo z oceno prvostopenjskega sodišča glede obstoja zakonskih pogojev za izročitev tujca. Kot izhaja iz obrazložitve drugostopenjskega sklepa, je po stališču Višjega sodišča verbalna nota z dne 11. 5. 2004 tisti akt, s katerim je Veleposlaništvo U. U. potrdilo prošnjo za izročitev, h kateri je U. U., kot ugotavlja Višje sodišče, priložila vso drugo potrebno dokumentacijo. Glede na navedeno Ustavno sodišče ugotavlja, da sta sodišči svoji odločitvi o obstoju zakonskih pogojev za izročitev tujca razumno utemeljili in dovolj jasno ter izčrpno obrazložili. Takšnemu sklepanju ni mogoče odreči razumne presoje in zato očitno ne gre za kršitev 22. člena Ustave. Zgolj to, da se pritožnik z izpodbijanimi sklepi ne strinja, zatrjevane kršitve tudi ne utemeljuje.
6. Pritožnikovega očitka o kršitvi 2. člena Ustave v okviru postopka z ustavno pritožbo ni mogoče ocenjevati. V postopku z ustavno pritožbo Ustavno sodišče presoja le morebitne kršitve človekovih pravic in temeljnih svoboščin, omenjena določba pa sama po sebi to ni.
7. Ker v obravnavani zadevi očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
8. Ker Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo, ni bilo treba odločati o pritožnikovem predlogu za začasno zadržanje izvršitve odločbe Ministrstva za pravosodje.
C.
9. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS in tretje alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 - popr.) v sestavi: predsednik senata dr. Zvonko Fišer ter člana dr. Ciril Ribičič in dr. Mirjam Škrk. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednik senata
dr. Zvonko Fišer
80