Up-175/02
Natisni
Opravilna št.:
Up-175/02
Datum odločitve:
3. 6. 2004
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:Up.175.02
Akt:
Ustavna pritožba družbe A. zoper sodbo Višjega sodišča v Kopru št. I Cpg 372/2001 z dne 10. 1. 2002 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Novi Gorici št. Pg 35/97 z dne 21. 2. 2001 Ustavna pritožba družbe A. zoper sklep Višjega sodišča v Kopru št. I Cpg 372/2001 z dne 10. 1. 2002
Izrek:
Ustavna pritožba družbe A. zoper sodbo Višjega sodišča v Kopru št. I Cpg 372/2001 z dne 10. 1. 2002 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Novi Gorici št. Pg 35/97 z dne 21. 2. 2001 se ne sprejme.

Ustavna pritožba družbe A. zoper sklep Višjega sodišča v Kopru št. I Cpg 372/2001 z dne 10. 1. 2002 se zavrže.

Ustavna pritožba družbe A. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ker pritožnica ustavno pritožbo utemeljuje predvsem z argumenti, s katerimi v pritožbenem postopku ni uspela ter izpodbijanima sodnima odločbama očita nepravilno uporabo prava in napačno dokazno oceno, Ustavno sodišče ustavne pritožbe zoper izpodbijano sodno odločbo v delu, o katerem je bilo pravnomočno razsojeno, ni sprejelo v obravnavo.
V delu, ki se nanaša na razveljavitev prvostopenjske sodbe in v katerem je bila zadeva vrnjena Okrožnemu sodišču v ponovno odločanje, pa je bilo treba ustavno pritožbo zavreči, v kolikor se je očitek o nepravilni dovolitvi spremembe tožbe nanašal tudi na ta del izpodbijane sodne odločitve, saj v tem delu še niso izčrpana vsa pravna sredstva.
Ker je z vročitvijo sodne odločbe Višjega sodišča morebitna kršitev do sojenja brez nepotrebnega odlašanja že prenehala, v delu, o katerem pa še teče postopek pa pritožnica ni izkazala, da bi skladno z drugim odstavkom 157. člena Ustave vložila pravno sredstvo glede zatrjevane kršitve na Upravno sodišče, je bilo treba ustavno pritožbo v tem delu zavreči prav tako iz razloga neizčrpanosti pravnih sredstev.
Ker z izpodbijanima sodnima odločbama očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, kot jih zatrjuje pritožnik, ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.2 - Temeljne pravice - Enakost (14.2).

5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).

5.3.13.13 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Neodvisnost (23).

5.3.13.14 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Nepristranskost (23).

1.4.52.4 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke v postopku ustavne pritožbe - Izčrpanje pravnih sredstev.

1.5.51.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Zavrženje.
Pravna podlaga:
Člen 14.2, 22, 23, Ustava [URS]

Člen 55.2.1, 55.1.2, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
3. 4. 2002
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US23511
Up-175/02-11
3. 6. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe družbe A., d.d., Ž., ki jo zastopajo B. B., C. C., Č. Č.-Č. in D. D., odvetniki v Z., na seji senata dne 25. maja 2004 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
1. Ustavna pritožba družbe A. zoper sodbo Višjega sodišča v Kopru št. I Cpg 372/2001 z dne 10. 1. 2002 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Novi Gorici št. Pg 35/97 z dne 21. 2. 2001 se ne sprejme.
2. Ustavna pritožba družbe A. zoper sklep Višjega sodišča v Kopru št. I Cpg 372/2001 z dne 10. 1. 2002 se zavrže.
3. Ustavna pritožba družbe A. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja se zavrže.
Obrazložitev
A.
1. V gospodarskem sporu je sodišče prve stopnje ugodilo tožbenemu zahtevku tožnika v delu, ki se je nanašal na plačilo nagrade za posredovanje pri rešitvi spora med pritožnico (v pravdi toženo stranko) in družbo E., v preostalem delu pa je tožbeni zahtevek zavrnilo. Zoper tako odločitev
prvostopenjskega sodišča sta pravdni stranki vložili pritožbo.
Višje sodišče je z izpodbijano sodbo pritožbo ustavne pritožnice zavrnilo in v delu, v katerem je bilo tožbenemu zahtevku ugodeno, potrdilo sodbo Okrožnega sodišča. Pritožbi tožeče stranke pa je ugodilo in s sklepom razveljavilo odločitev Okrožnega sodišča v zavrnilnem delu in v delu glede odločitve o pravdnih stroških. V tem delu je bila zadeva vrnjena sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.
2. Pritožnica v ustavni pritožbi navaja, da v pravdnem postopku sodišče ni odločalo brez nepotrebnega odlašanja, izpodbijanima sodnima odločbama pa očita arbitrarnost. Meni, da so razlogi o odločilnih dejstvih v izpodbijanih sodnih odločbah v nasprotju z vsebino zapisnika o izpovedi prič. Iz teh izpovedb po mnenju pritožnice izhaja, da do dogovora o posredovanju in višini provizije ni prišlo, sodišči pa naj bi napačno ugotovili, da je tak dogovor bil sklenjen. Prav tako naj bi sodišči v nasprotju z dokazi in ob nepravilni uporabi določb Zakona o obligacijskih razmerjih (Uradni list SFRJ, št. 29/78 in nasl. - v nadaljevanju ZOR) ugotovili, da je bila tožeča stranka tista, ki je s svojim posredovanjem dosegla mirno rešitev spora med pritožnico in družbo E., ter da je zato upravičena do plačila. Meni tudi, da bi prvostopenjsko sodišče moralo v izpodbijani sodbi navesti razlog, zakaj je dovolilo spremembo tožbe, česar pa ni storilo, s čimer naj bi kršilo določbe Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in nasl. - v nadaljevanju ZPP). S temi navedbami pritožnica zatrjuje kršitev načela enakosti iz 14. člena, kršitev pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena in kršitev pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave.
B. - I.
3. Na podlagi prvega odstavka 51. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) se ustavna pritožba lahko vloži šele, ko so izčrpana vsa pravna sredstva. V delu izpodbijane sodne odločbe Višjega sodišča, ki se nanaša na razveljavitev sodbe sodišča prve stopnje, je Višje sodišče zadevo vrnilo v nov postopek. Glede tega dela torej pravna sredstva še niso izčrpana. Kolikor se pritožničini očitki o nepravilni dovolitvi spremembe tožbenega zahtevka nanašajo tudi na ta del izpodbijane sodne odločbe, o katerem bo prvostopenjsko sodišče ponovno odločalo, je ustavna pritožba v tem delu nedopustna in jo je bilo treba zavreči iz tega razloga.
4. Tudi glede očitka o kršitvi pravice do sojenja v razumnem roku, ki ga uveljavlja ustavni pritožnik, Ustavno sodišče opozarja na že navedeni prvi odstavek 51. člena ZUstS. Kolikor se očitek nanaša na zahtevek, o katerem postopek še teče, je Ustavno sodišče že sprejelo stališče, da je za presojo o obstoju kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v skladu z drugim odstavkom 157. člena Ustave pristojno Upravno sodišče (tako npr. v sklepu št. Up-369/97 z dne 21. 1. 1998, OdlUS VII, 116). Ustavna pritožnica ni izkazala, da je takšno pravno sredstvo vložila. Glede na to ni podana predpostavka iz prvega odstavka 51. člena ZUstS, po kateri se ustavna pritožba lahko vloži šele, ko so izčrpana vsa pravna sredstva. Kolikor se navedeni očitek nanaša na del izpodbijane sodne odločbe, o katerem je že bilo pravnomočno odločeno, navedena procesna predpostavka iz 51. člena ZUstS ni izpolnjena. Z vročitvijo izpodbijane sodne odločbe Višjega sodišča v obravnavani zadevi je namreč dejanje, s katerim naj bi bila pritožnici kršena omenjena pravica, že prenehalo.
Morebitne zahtevke iz naslova domnevne kršitve te pravice lahko pritožnica uveljavlja v postopku pred pristojnim sodiščem (26. člen Ustave). Ker ni formalnih pogojev za obravnavanje očitka kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja iz 23. člena Ustave pred Ustavnim sodiščem, je treba ustavno pritožbo v tem delu zavreči iz tega razloga.
B. - II.
5. V delu, v katerem je z izpodbijano sodbo pravnomočno odločeno o zadevi, pa očitno ne gre za kršitev človekovih pravic, kot jih zatrjuje pritožnica. Iz navedb in zatrjevanj pritožnice izhaja namreč predvsem oporekanje pravilnosti ugotovljenega dejanskega stanja in uporabe materialnega in procesnega prava. Glede na to je treba poudariti, da Ustavno sodišče ni nadaljnja instanca rednega sojenja, zato ni pristojno presojati samih po sebi pravilnosti ugotovitev dejanskega stanja in pravilnosti uporabe materialnega in procesnega prava, pač pa v skladu s 50. členom ZUstS Ustavno sodišče izpodbijano sodno odločbo preizkusi le glede vprašanja, ali so bile z njo kršene človekove pravice in temeljne svoboščine. Takšnih kršitev pa pritožnica s ponavljanjem argumentov, s katerimi v pritožbenem postopku ni uspela, in z navedbami, s katerimi izraža le svoje nestrinjanje z odločitvijo sodišč, ni izkazala.
6. Z vidika zatrjevane kršitve pravice iz 22. člena Ustave, ki je v sodnih postopkih poseben izraz načela enakosti pred zakonom (drugi odstavek 14. člena Ustave), bi v pritožničini zadevi kvečjemu bil relevanten očitek, da prvostopenjsko sodišče ni obrazložilo svoje odločitve, da dovoli spremembo tožbenega zahtevka. Kolikor se ta očitek nanaša na del izpodbijane sodne odločbe, o katerem je Višje sodišče že pravnomočno odločilo, Ustavno sodišče ugotavlja, da take obrazložitve sodba Okrožnega sodišča res ne vsebuje, vendar je iz obrazložitve pritožbenega sodišča jasno razvidno, da je v pritožbenem postopku presojalo ta pritožničin argument in ji tudi pojasnilo, zakaj je prvostopenjsko sodišče tako spremembo tožbe dovolilo kljub njenemu nasprotovanju.
7. Jedro pritožničine ustavne pritožbe pa predstavlja očitek, da sta izpodbijani odločitvi sprejeti v nasprotju z dokazi, ki izhajajo iz izvedenega dokaznega postopka. Glede na navedbe ustavne pritožbe, ki poudarja vprašanje dokazne ocene sodišč, je tako treba ugotoviti, da v zvezi z dokaznim postopkom Ustavno sodišče sicer lahko ocenjuje, ali so bila pri dokazovanju spoštovana ustavna procesna jamstva (npr. enakopravnost pravdnih strank, možnost sodelovanja v dokaznem postopku, načelo kontradiktornosti), ne more pa - kot zmotno pričakuje pritožnica - ocenjevati pravilnosti dokazne ocene sodišč. V zvezi s pravico do sodnega varstva po 23. členu Ustave ter pravico do enakega varstva pravic po 22. členu Ustave Ustavno sodišče namreč ne preizkuša pravilnosti vsebinske odločitve sodišč, pač pa le vprašanje, ali so bile v postopku spoštovana ustavna jamstva procesne narave.
Pritožnica prvostopenjskemu sodišču tudi očita, da je pri odločanju uporabilo izjave prič, ki v dokaznem postopku niso bile podane. Vendar Ustavno sodišče po vpogledu v spis v pravdni zadevi št. Pg 21/2002 (točneje iz zapisnika o glavni obravnavi z dne 21. 2. 2001) Okrožnega sodišča v Novi Gorici ugotavlja, da ta očitek ne drži. Okrožno sodišče je v izpodbijani sodni odločbi natančno povzelo izjave prič, na katere je oprlo svojo odločitev, ne da bi pri tem spremenilo njihovo vsebino ali pomen. Dokazno oceno prvostopenjskega sodišča je v delu, o katerem je bilo pravnomočno odločeno, sprejelo tudi pritožbeno sodišče in svojo odločitev ustrezno obrazložilo. Izpodbijanima sodnima odločbama tako ni mogoče očitati pomanjkanja razumne pravne obrazložitve niti očitne napačnosti, saj sta sodišči podali jasni in dovolj izčrpni obrazložitvi ter svoji odločitvi obrazložili z argumenti, ki jih v pravni znanosti uveljavljene metode razlage zakonov dopuščajo.
8. Zgolj dejstvo, da pritožnica pravo razume drugače od sodišč in da s pravnim sredstvom zoper izpodbijano sodbo ni uspela, še ne pomeni kršitve človekovih pravic in svoboščin iz 22. in 23. člena Ustave, kakor jih zatrjuje pritožnica. Pravica do enakega varstva pravic in pravica do sodnega varstva sta namreč procesni jamstvi. Kršitev procesnih jamstev pa ni mogoče utemeljiti z argumenti, da je odločitev sodišč po vsebini napačna.
9. Ker ne gre za kršitev človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kot jih zatrjuje pritožnica, Ustavno sodišče ustavne pritožbe v tem delu ni sprejelo v obravnavo. C.
10. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena in druge alineje prvega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata mag. Marija Krisper Kramberger ter člana Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
mag. Marija Krisper Kramberger