Up-99/04
Natisni
Opravilna št.:
Up-99/04
Datum odločitve:
31. 1. 2005
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2005:Up.99.04
Akt:
Ustavna pritožba družbe A. A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 16/2003 z dne 2. 12. 2003 v zvezi s sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Pdp 839/2002 z dne 19. 7. 2002 in s sodbo Delovnega sodišča v Mariboru št. Pd 1669/98 z dne 15. 12. 1999
Izrek:
Ustavna pritožba družbe A. A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 16/2003 z dne 2. 12. 2003 v zvezi s sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Pdp 839/2002 z dne 19. 7. 2002 in s sodbo Delovnega sodišča v Mariboru št. Pd 1669/98 z dne 15. 12. 1999 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Zgolj z zatrjevanjem nepravilnosti stališč, na katerih temelji izpodbijana odločitev, pritožnica zatrjevane kršitve pravice iz 22. člena (enako varstvo pravic) in iz prvega odstavka 23. člena Ustave (pravica do sodnega varstva), ne more utemeljiti.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).

5.3.13.13 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Neodvisnost (23).

5.3.13.14 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Nepristranskost (23).
Pravna podlaga:
Člen 22, 23, Ustava [URS]

Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
5. 2. 2004
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US24332
Up-99/04 - 4
31. 1. 2005
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe družbe A. A. A., d.o.o., Ž., ki jo zastopajo statutarni zastopniki B. B., C. C. in Č. Č., na seji senata dne 18. januarja 2005 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) sklenilo:
Ustavna pritožba družbe A. A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 16/2003 z dne 2. 12. 2003 v zvezi s sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Pdp 839/2002 z dne 19. 7. 2002 in s sodbo Delovnega sodišča v Mariboru št. Pd 1669/98 z dne 15. 12. 1999 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Delovno sodišče prve stopnje je s sodbo št. Pd 827/94 z dne 13. 12. 1996 ugodilo tožbenemu zahtevku delavke (tožnice), da se razveljavita sklepa delodajalca A. A. A., p.o., Ž.(v nadaljevanju zavod) o prenehanju delovnega razmerja, sklenjenega za določen čas. Hkrati je ugotovilo, da ji je delovno razmerje trajalo do 5. 9. 1996 in da ji je zavod dolžan povrniti denarne zahtevke iz tega naslova. Višje delovno in socialno sodišče je s sodbo št. Pdp 239/97 z dne 5.
6. 1998 potrdilo sodbo prve stopnje glede obstoja in trajanja delovnega razmerja ter dosojenega zneska za regres za letni dopust za leto 1992 in 1995, glede preostalih denarnih zahtevkov pa je bila sodba sodišča prve stopnje razveljavljena in vrnjena sodišču prve stopnje v novo sojenje. Delovno sodišče prve stopnje je v ponovljenem postopku in po razširitvi tožbe odločilo, da sta za denarne obveznosti solidarno odgovorna zavod oziroma pritožnica kot njegova pravna naslednica ter A. A. A. (v nadaljevanju drugotožena stranka). Na pritožbo pritožnice in drugotožene stranke je Višje delovno in socialno sodišče s sodbo št. Pdp 839/2002 z dne 19. 7. 2002 delno spremenilo sodbo prve stopnje tako, da ni dovolilo razširitve tožbe na drugotoženo stranko. Vrhovno sodišče je revizijo pritožnice zavrnilo.
2. Zoper izpodbijane sodbe vlaga pritožnica ustavno pritožbo.
Zatrjuje kršitev 22. in 23. člena Ustave. Pritožnica graja zaključek sodišč, da je pravna naslednica zavoda. Sodišča naj bi napačno tolmačila člene 146 do 148 Zakona o veterinarstvu (Uradni list RS, št. 82/94 in nasl. - v nadaljevanju ZVet). Po mnenju pritožnice zavod še kot subjekt z družbeno lastnino ni mogel v delovnem sporu, ki se je pričel leta 1994, uveljavljati dejstva (tj. prehod laboratorija in delavke na drugotoženo stranko), ki bi v prihodnosti bili v korist pritožnice kot novega pravnega subjekta niti ni imel za to pravnega interesa. Meni, da ji takšno razumevanje pravnih predpisov, ne more odvzeti pravice do sodnega varstva njenih premoženjskih pravic. Samovoljno in brez razlogov naj bi bilo stališče revizijskega in pritožbenega sodišča, da bi pritožnica morala prehod laboratorija uveljavljati le v začetnem postopku, ki je tekel pod opr. št. Pd 827/94, in ne kasneje v sodnem postopku, ker je pritožnica na to dejstvo takoj opozorila že na naroku dne 8. 9. 1999. Kršitev enakega varstva pravic vidi pritožnica v okoliščini, da ji revizijsko sodišče odreka pravico navedb novih dejstev in novih dokazov v nasprotju s prehodno določbo 499. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in nasl. - v nadaljevanju ZPP).
B.
3. Pritožnica, s tem, ko navaja, da so sodišča napačno razlagala določbe ZVet in ZPP, zatrjuje napačno uporabo materialnega prava. Ustavno sodišče ni instanca sodiščem, ki odločajo v rednem postopku, in ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri ugotovitvi dejanskega stanja ter pri uporabi materialnega in procesnega prava. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS)
Ustavno sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le glede vprašanja, ali so bile z njo kršene človekove pravice in temeljne svoboščine. V zvezi z uporabo prava Ustavno sodišče presoja le, ali temeljijo izpodbijane odločitve na kakšnem z vidika varstva človekovih pravic in temeljnih svoboščin nesprejemljivem stališču oziroma ali gre za primer očitno napačne odločitve sodišča brez razumne pravne odločitve, ki bi jo bilo mogoče označiti za samovoljno, kar bi lahko predstavljalo kršitev pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave. Takšnih kršitev izpodbijanim sodbam ni mogoče očitati. Tako Višje sodišče kot tudi Vrhovno sodišče sta navedli bistvene pravne argumente za svoji odločitvi. Sodišča so ugotovila, da je sporno razmerje nastalo pri zavodu in da je ugotovitev sodišč v tem delu postala pravnomočna na podlagi sodbe št. Pd 827/94. Nadalje so ugotovila, da zavod kot pravni subjekt ni prenehal, da se je lastninsko preoblikoval in da je pravno nasledstvo pritožnice podano. Temu stališču ni mogoče očitati niti samovoljnosti niti da bi temeljilo na kakšnem z vidika človekovih pravic nesprejemljivem pravnem stališču.
4. Z vidika kršitve 22. člena Ustave bi bil lahko upošteven očitek pritožnice, da sodišča niso upoštevala njenega ugovora, da je bilo delavkino delovno mesto in torej njena obveznost do te delavke na podlagi ZVet prenesena na drugotoženo stranko.
Očitek je neutemeljen. Pritožnica namreč napačno razume razloge za zavrnitev ugovora. Sodišča so ugotovila, da je bil laboratorij in delovno mesto delavke preneseno na drugotoženo stranko. Njenim navedbam, da je na drugotoženo stranko prešla tudi obveznost iz delovnega spora, pa sodišča niso sledila, kar so tudi argumentirano obrazložila. Ugovor niso zavrnila, ker naj bi šlo za nedopustno navajanje novih dejstev in novih dokazov, kot zmotno meni pritožnica, temveč, ker je pritožnica uveljavljala dejstva, o katerih je že bilo pravnomočno razsojeno s sodbo št. Pd 827/94 oziroma s sodbo št. Pdp 239/97. Stališče sodišč, da bi ta ugovor lahko uveljavljala še pred pravnomočnostjo navedenih sodb, se zato ne more šteti za samovoljno in brez razlogov, kot očita pritožnica.
5. Zgolj dejstvo, da pritožnica pravo razlaga in razume drugače od sodišč, še ne pomeni kršitve pravice iz 22. člena (enako varstvo pravic) in iz prvega odstavka 23. člena Ustave (pravica do sodnega varstva). Gre namreč za ustavni pravici procesne narave. Kršitve procesnega jamstva pa ni mogoče utemeljiti z argumenti, da je odločitev sodišč po vsebini napačna.
6. Ker z izpodbijanimi sodbami očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, kot jih zatrjuje pritožnica, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
7. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS in prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 - popr.) v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo. Predsednica senata
Milojka Modrijan