Up-163/04
Natisni
Opravilna št.:
Up-163/04
Datum odločitve:
9. 9. 2004
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:Up.163.04
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 1717/2003 z dne 17. 12. 2003 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Črnomlju št. N 16/2001 z dne 8. 4. 2003
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 1717/2003 z dne 17. 12. 2003 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Črnomlju št. N 16/2001 z dne 8. 4. 2003 se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče zavrže ustavno pritožbo, ker pritožnik ni izkazal svojega pravnega interesa.
Geslo:
1.4.52.2 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke v postopku ustavne pritožbe - Pravni interes za vložitev ustavne pritožbe.

1.5.51.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Zavrženje.

1.5.51.2.4 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Začasno zadržanje izvršitve.
Pravna podlaga:
Člen 50.1, 55.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
3. 3. 2004
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US23793
Up-163/04
25. 3. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž., ki ga zastopa B. B., odvetnik v Z., na seji senata dne 25. marca 2004
sklenilo:
1. Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 1717/2003 z dne 17. 12. 2003 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Črnomlju št. N 16/2001 z dne 8. 4. 2003 se sprejme v obravnavo.
2. Do končne odločitve Ustavnega sodišča se zadrži izvršitev sklepa Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 1717/2003 z dne 17. 12. 2003 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Črnomlju št. N 16/2001 z dne 8. 4. 2003.
3. Odločitev iz prejšnje točke učinkuje od vročitve tega sklepa Okrajnemu sodišču v Črnomlju.
Obrazložitev
A.
1. V nepravdnem postopku je sodišče prve stopnje razdružilo solastno premoženje predlagateljice C. C. in ustavnega pritožnika (v nepravdnem postopku nasprotnega udeleženca) tako, da je predlagateljica postala izključna lastnica in posestnica nepremičnin parc. št. 1681/7, vpisane pri vl. št. 2444 k. o. V., ter parc. št. 2126 in 2127/3, vpisanih pri vl. št. 238 k. o. U. U., pri čemer ji je sodišče naložilo, da je pritožniku dolžna izplačati vrednost njegovega solastninskega deleža v znesku 1.577.899 SIT v roku treh mesecev po pravnomočnosti sklepa z pripadajočimi zamudnimi obrestmi. Do poplačila navedenega zneska je sodišče ustanovilo zakonito zastavno pravico. Zoper odločitev sodišča prve stopnje se je pritožnik pritožil, Višje sodišče pa je njegovo pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.
2. Pritožnik v ustavni pritožbi izraža nestrinjanje z navedeno sodno odločbo. Zatrjuje kršitev pravic iz 14., 22., 23. in 33. člena Ustave. Meni, da je predlagateljica kot hrvaška državljanka pridobila lastninsko pravico na omenjenih nepremičninah v nasprotju z 68. členom Ustave, pa tudi v nasprotju z ostalimi kogentnimi predpisi, ki določajo način in postopek pridobitve lastninske pravice tujcev na nepremičninah v Republiki Sloveniji. Pritožnik zatrjuje, da je kot državljan Republike Slovenije v postopku razdružitve solastnega premoženja svojo lastninsko pravico izgubil. Sodišču očita, da v postopku razdružitve solastnine ni ugotavljalo državljanstva udeležencev v postopku (ni niti zaslišalo strank niti ni izvedlo ustreznega ugotovitvenega postopka), čeprav gre po mnenju pritožnika za eno izmed odločilnih okoliščin. Pritožnik meni, da gre za očiten primer tim. izogiba zakona. Po mnenju pritožnika bi sodišče v konkretnem primeru lahko izbralo kakšen drug način delitve solastnega premoženja (npr. fizično ali civilno delitev). Pritožnik opozarja, da je sodišče v konkretnem primeru predlagateljico obravnavalo na bistveno drugačen način, kakor so sicer obravnavani državljani Hrvaške, vse to pa na škodo pritožnika. Višjemu sodišču očita, da se ni opredelilo do njegovih pritožbenih navedb. Sicer pa graja stališče Višjega sodišča, po katerem ni nobene ovire za to, da predlagateljica (četudi je tuja državljanka) prevzame v izključno last sporne nepremičnine, saj je že solastnica spornih nepremičnin, noben predpis pa ne določa, da v razdružitvenem postopku tujec kot solastnik ne more pridobiti izključne lastninske pravice. Pritožnik zatrjuje, da mu v celotnem postopku ni bilo omogočeno, da bi lahko učinkovito varoval svoje pravice. Meni, da je bil v postopku neenako obravnavan in da mu ni bila dana možnost, da se izjavi.
Poudarja, da izpodbijana sodna odločba neposredno posega v njegovo ustavno varovano pravico do lastnine.
3. Pritožnik tudi predlaga, naj Ustavno sodišče do končne odločitve o ustavni pritožbi v celoti zadrži izvrševanje in učinkovanje izpodbijanih sklepov, poleg tega pa naj predlagateljici prepove vsakršno razpolaganje (odtujitev ali obremenitev) z spornimi nepremičninami. Svoj predlog pritožnik utemeljuje z zatrjevanjem, da je predlagateljica po pravnomočnosti sodne odločbe takoj začela s prodajo omenjenih nepremičnin (s pomočjo različnih nepremičninskih agencij). Po mnenju pritožnika se lahko zgodi, da bo predlagateljica te nepremičnine prodala npr. dobrovernemu kupcu in bo ta na njih pridobil lastninsko pravico. S tem pa bi pritožnik prišel v pravni položaj, ko mu tudi odločitev o ustavni pritožbi, ki bi mu bila v korist, ne bi pomagala, saj ne bi mogel (več) doseči učinkovitega sodnega varstva.
B.
4. Senat Ustavnega sodišča je sklenil, da sprejme ustavno pritožbo v obravnavo (1. točka izreka). O njeni utemeljenosti bo odločalo Ustavno sodišče, ki bo presodilo, ali so bile z izpodbijano sodno odločbo kršene pritožnikove človekove pravice oziroma temeljne svoboščine.
5. Če je ustavna pritožba sprejeta v obravnavo, lahko po določbi 58. člena ZUstS senat ali Ustavno sodišče na nejavni seji zadrži izvršitev posamičnega akta, ki se z ustavno pritožbo izpodbija, če bi z izvršitvijo lahko nastale težko popravljive posledice. Ustavno sodišče ocenjuje, da je pritožnik s svojimi navedbami in prilogami k ustavni pritožbi izkazal nastanek težko popravljivih škodljivih posledic, ki utemeljujejo zadržanje izvršitve izpodbijanih sklepov. Sodišče bi namreč na podlagi izpodbijanih sklepov predlagateljico lahko vpisalo v zemljiško knjigo kot izključno lastnico spornih nepremičnin in bi s temi nepremičninami lahko prosto razpolagala. V primeru izvršitve izpodbijanih sklepov in posledično prodaje spornih nepremičnin bi pritožnik tako ostal brez učinkovitega varstva svojih pravic. Po oceni Ustavnega sodišča navedene okoliščine za pritožnika predstavljajo nastanek težko popravljivih škodljivih posledic v smislu 58. člena ZUstS, zato je do končne odločitve zadržalo izvršitev izpodbijanih sklepov (2. točka izreka). Z vročitvijo tega sklepa zemljiškoknjižnemu sodišču bo onemogočen vpis predlagateljice v zemljiško knjigo do končne odločitve Ustavnega sodišča. Ker je tako že z zadržanjem izvršitve izpodbijanih sklepov dejansko onemogočeno vsakršno razpolaganje s spornimi nepremičninami, Ustavno sodišče ni posebej odločalo o predlogu pritožnika za izdajo ureditvene začasne odredbe.
C.
6. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prvega odstavka 54. člena in 58. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - ZUstS) v sestavi: predsednica senata mag. Marija Krisper Kramberger ter člana Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić.
Predsednica senata
mag. Marija Krisper Kramberger
Up-163/04-14
9. 9. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku odločanja o ustavni pritožbi A. A. iz Ž., ki ga zastopa B. B., odvetnik v Z., na seji dne 9. septembra 2004
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. II Cp 1717/2003 z dne 17. 12. 2003 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Črnomlju št. N 16/2001 z dne 8. 4. 2003 se zavrže.
Obrazložitev
A.
1. V nepravdnem postopku je sodišče prve stopnje razdružilo solastno premoženje predlagateljice C. C. in ustavnega pritožnika (v nepravdnem postopku nasprotnega udeleženca) tako, da je predlagateljica postala izključna lastnica in posestnica nepremičnin parc. št. 1681/7, vpisane pri vl. št. 2444 k. o. V., ter parc. št. 2126 in 2127/3, vpisanih pri vl. št. 238 k. o. U. U., pri čemer ji je sodišče naložilo, da je pritožniku dolžna izplačati vrednost njegovega solastninskega deleža v znesku 1.577.899 SIT v roku treh mesecev po pravnomočnosti sklepa s pripadajočimi zamudnimi obrestmi. Do poplačila navedenega zneska je sodišče ustanovilo zakonito zastavno pravico. Zoper odločitev sodišča prve stopnje se je pritožnik pritožil, Višje sodišče pa je njegovo pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.
2. Pritožnik v ustavni pritožbi izraža nestrinjanje z navedeno sodno odločbo. Zatrjuje kršitev pravic iz 14., 22., 23. in 33. člena Ustave. Meni, da je predlagateljica kot hrvaška državljanka pridobila lastninsko pravico na omenjenih nepremičninah v nasprotju z 68. členom Ustave, pa tudi v nasprotju z drugimi kogentnimi predpisi, ki določajo način in postopek pridobitve lastninske pravice tujcev na nepremičninah v Republiki Sloveniji. Pritožnik zatrjuje, da je kot državljan Republike Slovenije v postopku razdružitve solastnega premoženja svojo lastninsko pravico izgubil. Sodišču očita, da v postopku razdružitve solastnine ni ugotavljalo državljanstva udeležencev v postopku (niti ni zaslišalo strank, niti ni izvedlo ustreznega ugotovitvenega postopka), čeprav gre po mnenju pritožnika za eno izmed odločilnih okoliščin. Pritožnik meni, da gre za očiten primer t. i. izogiba zakona. Po mnenju pritožnika bi sodišče v konkretnem primeru lahko izbralo kakšen drug način delitve solastnega premoženja (npr. fizično ali civilno delitev). Pritožnik opozarja, da je sodišče v konkretnem primeru predlagateljico obravnavalo na bistveno drugačen način, kakor so sicer obravnavani državljani Hrvaške, vse to pa na škodo pritožnika. Višjemu sodišču očita, da se ni opredelilo do njegovih pritožbenih navedb. Sicer pa graja stališče Višjega sodišča, po katerem ni nobene ovire za to, da predlagateljica (četudi je tuja državljanka) prevzame v izključno last sporne nepremičnine, saj je že solastnica spornih nepremičnin, noben predpis pa ne določa, da v razdružitvenem postopku tujec kot solastnik ne more pridobiti izključne lastninske pravice. Pritožnik zatrjuje, da mu v celotnem postopku ni bilo omogočeno, da bi lahko učinkovito varoval svoje pravice. Meni, da je bil v postopku neenako obravnavan in da mu ni bila dana možnost, da se izjavi.
Poudarja, da izpodbijana sodna odločba neposredno posega v njegovo ustavno varovano pravico do lastnine.
3. Senat Ustavnega sodišča je s sklepom št. Up-163/04 z dne 25. 3. 2004 ustavno pritožbo sprejel v obravnavo in do končne odločitve Ustavnega sodišča zadržal izvršitev izpodbijanih sklepov. V skladu s 56. členom Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) je Ustavno sodišče ustavno pritožbo poslalo Višjemu sodišču v Ljubljani, ki nanjo ni odgovorilo. Na podlagi 22. člena Ustave je bila ustavna pritožba poslana tudi nasprotni udeleženki iz nepravdnega postopka C. C., ki je na ustavno pritožbo odgovorila. V odgovoru zavrača vse očitke pritožnika iz ustavne pritožbe. Poudarja, da sta bila oba udeleženca nepravdnega postopka popolnoma v enakopravnem položaju, zato ni mogoče govoriti o kakršnikoli kršitvi procesnih jamstev, ki izvirajo iz 22. in 23. člena Ustave. Kar zadeva zatrjevano kršitev pravice do zasebne lastnine (33. člen Ustave), predlagateljica poudarja, da sta bila oba udeleženca nepravdnega postopka solastnika spornih nepremičnin, pri čemer je bil solastninski delež predlagateljice znatno večji od pritožnikovega deleža. Po mnenju predlagateljice sta sodišči odločili v skladu z zakonskimi določbami, ki urejajo postopek razdružitve solastnine (13. poglavje Zakona o nepravdnem postopku, Uradni list SRS, št. 30/86 in nasl. - ZNP, oziroma 69. do 71. člen Stvarnopravnega zakonika, Uradni list RS, št. 87/02 - v nadaljevanju SPZ). Predlagateljica zatrjuje, da pritožnik v postopku razdružitve solastnine ni predlagal niti fizične razdelitve nepremičnin niti, da bi on postal izključni lastnik in posestnik celotnih nepremičnin, s tem da bi predlagateljici izplačal vrednost njenega solastninskega deleža. S tem se je po mnenju predlagateljice pojmovno odpovedal lastninski pravici na spornih nepremičninah, sodišče pa ni moglo odločiti drugače, kot je odločilo. Sicer pa predlagateljica zatrjuje, da je bila ne glede na okoliščino, da je hrvaška državljanka, upravičena zahtevati razdružitev solastnine, in to na načine, ki jih določajo veljavni predpisi (zlasti 70. člen SPZ). Z izpodbijano sodno odločbo je bilo odločeno zgolj o razdružitvi že obstoječe solastnine.
Izpodbijana sodna odločba po mnenju predlagateljice ne ustanavlja nove lastninske pravice v njeno korist, temveč le določa način razdružitve že obstoječe (so)lastnine. Če predlagateljici ne bi bila priznana pravica zahtevati razdružitev solastnine enako kot drugim udeležencem v tovrstnih postopkih, bi to pomenilo kršitev načela enakosti v postopku v njeno škodo. Predlagateljica tako predlaga zavrnitev ustavne pritožbe.
B.
4. Na podlagi 5. člena ZUstS je Ustavno sodišče pribavilo nepravdni spis št. N 16/2001, v katerem sta bila izdana izpodbijana sklepa. Iz spisa je razvidno, da je pritožnik vse do konca postopka na prvi stopnji vztrajal pri civilni delitvi solastnega premoženja. V pripravljalnem spisu z dne 7. 4. 2003, ki ga je sodišču predložil na naroku dne 8. 4. 2003, je nasprotoval kakršnikoli fizični delitvi solastnih nepremičnin, kakor tudi temu, da bi predlagateljica prevzela nepremičnine v izključno last in posest, njemu pa izplačala vrednost njegovega solastninskega deleža. Pritožnik je vztrajal pri predlogu, naj se nepremičnine prodajo na javni dražbi, izkupiček od kupnine (po poplačilu vseh stroškov) pa razdeli med udeleženca postopka sorazmerno z velikostjo njunih solastninskih deležev (t. i. civilna delitev).
5. Vsakdo, ki zahteva sodno varstvo svojih pravic in pravnih interesov, mora izkazati pravni interes: kot verjetno mora izkazati, da bo ugoditev njegovi zahtevi pomenila zanj določeno pravno korist, ki je brez tega ne more doseči. Pravni interes mora biti izkazan tudi za vložitev ustavne pritožbe.
Na obstoj pravnega interesa mora Ustavno sodišče paziti po uradni dolžnosti ves čas postopka.
6. Ustavno sodišče je ob vpogledu v nepravdni spis ugotovilo, da je pritožnik v nepravdnem postopku dejansko vztrajal pri predlogu za civilno delitev solastnega premoženja. Predlagal je, naj se nepremičnine prodajo na javni dražbi, izkupiček od kupnine (po poplačilu vseh stroškov) pa razdeli med udeleženca postopka sorazmerno z velikostjo njunih solastninskih deležev.
Tudi v tem primeru bi pritožnik prejel le denarno vrednost svojih solastninskih deležev. To mu zagotavlja tudi sodna odločba, ki jo izpodbija z ustavno pritožbo. Iz tega sledi, da se njegov pravni položaj zaradi morebitne ugodne odločitve Ustavnega sodišča ne bi v ničemer izboljšal. Glede na navedeno pritožnik ni izkazal pravnega interesa, zato je Ustavno sodišče njegovo ustavno pritožbo zavrglo.
7. Ker za obravnavo ustavne pritožbe niso izpolnjene procesne predpostavke, Ustavnemu sodišču ni bilo treba preizkušati pritožnikovih trditev o kršitvi 68. člena Ustave.
C.
8. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi prvega odstavka 55. člena v zvezi s prvim odstavkom 50. člena ZUstS in tretje alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 - popr.) v sestavi: predsednica dr. Dragica Wedam Lukić ter sodnici in sodniki dr. Janez Čebulj, dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, Milojka Modrijan, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk in Jože Tratnik. Sklep je sprejelo s šestimi glasovi proti dvema.
Proti sta glasovali sodnici Škrk in Wedam Lukić.
Predsednica
dr. Dragica Wedam Lukić