Up-423/03
Natisni
Opravilna št.:
Up-423/03
Datum odločitve:
12. 1. 2005
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2005:Up.423.03
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. II Ips 339/2002 z dne 13. 3. 2003 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Mariboru št. Cp 2127/2000 z dne 26. 2. 2002 in s sodbo Okrožnega sodišča v Mariboru št. P 1376/97 z dne 22. 5. 2000
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. II Ips 339/2002 z dne 13. 3. 2003 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Mariboru št. Cp 2127/2000 z dne 26. 2. 2002 in s sodbo Okrožnega sodišča v Mariboru št. P 1376/97 z dne 22. 5. 2000 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Pritožničine navedbe v ustavni pritožbi po vsebini pomenijo predvsem nasprotovanje pravilnosti ugotovljenega dejanskega stanja in dokazni oceni sodišč. Dejstvo, da je sodišče odločilo drugače, kot bi po mnenju pritožnice moralo, pa še ne pomeni kršitve njenih ustavnih pravic.
Pritožnica napačno razume vsebino pravice iz 26. člena Ustave.
Ta ustavna določba ne govori o odškodninski odgovornosti subjektov, kakršna sta prva in druga tožena stranka v obravnavani zadevi. Glede na navedeno z izpodbijanimi sodbami ni moglo priti do kršitve pravice iz 26. člena Ustave.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.3.16.51 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Pravica do odškodnine za škodo, povzročeno s strani države (26) - Pravica zahtevati povračilo neposredno od tistega, ki mu je škodo povzročil (26/2).
Pravna podlaga:
Člen 26, Ustava [URS]

Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
23. 6. 2003
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US24306
Up-423/03-4
12. 1. 2005
S K L E P
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž., ki jo zastopa B. B., odvetnik na Z., na seji senata dne 23. decembra 2004 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. II Ips 339/2002 z dne 13. 3. 2003 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Mariboru št. Cp 2127/2000 z dne 26. 2. 2002 in s sodbo Okrožnega sodišča v Mariboru št. P 1376/97 z dne 22. 5. 2000 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. V pravdnem postopku je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni zahtevek, s katerim je pritožnica (v pravdi tožnica) zahtevala plačilo odškodnine za škodo, nastalo zaradi neustreznega zdravljenja in kršitve pojasnilne dolžnosti.
Zoper prvostopenjsko sodbo je pritožnica vložila pritožbo.
Višje sodišče je njeno pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Pritožnica je nato vložila tudi revizijo, ki jo je Vrhovno sodišče zavrnilo. Odločitev sodišč temelji na ugotovitvi, da ni podana vzročna zveza med uporabljeno metodo zdravljenja s fenolom in pritožničinimi težavami, ki so nastopile po zdravljenju.
2. Pritožnica v ustavni pritožbi izraža nestrinjanje z navedeno odločitvijo sodišča. Meni, da so ji bile kršene pravice iz 26. in 51. člena Ustave. Pritožnica podrobno opisuje potek zdravljenja in težave, ki naj bi bile posledica neprimernega zdravljenja. Opozarja na pomanjkljivosti v izvedenskih mnenjih. Zatrjuje, da ni bila seznanjena s trajnimi škodljivimi posledicami, ki jih utegne povzročiti zdravljenje s fenolom, sicer pa meni, da so obstajale tudi druge možne oblike zdravljenja, vendar se nobeden izmed izvedencev v to ni poglobil. Pritožnica zatrjuje, da ji z izpodbijano odločitvijo sodišča ni bila priznana pravica do povračila škode od tistega, ki je škodo povzročil (drugi odstavek 26. člena Ustave). Opozarja tudi na zakonsko praznino v prvem odstavku 47. člena Zakona o zdravstveni dejavnosti (Uradni list RS, št. 9/92 in nasl. - v nadaljevanju ZZDej), ki ne določa, da mora za rizični poseg izvajalec pridobiti predhodno pisno soglasje bolnika, v katerem mora biti navedena stopnja rizičnosti posega.
B.
3. Pritožničine navedbe v ustavni pritožbi po vsebini pomenijo predvsem nasprotovanje pravilnosti ugotovljenega dejanskega stanja in uporabe prava. Ustavno sodišče pa ni instanca sodiščem, ki odločajo v sodnem postopku, zato ne presoja nepravilnosti pri ugotavljanju dejanskega stanja in pri uporabi prava. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče izpodbijano sodno odločbo preizkusi le glede vprašanja, ali so z njo kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine.
Dejstvo, da je sodišče odločilo drugače, kot bi po mnenju pritožnice moralo, še ne pomeni kršitve njenih ustavnih pravic. Pritožnica izrecno zatrjuje kršitev pravice do zdravstvenega varstva (prvi in tretji odstavek 51. člena Ustave). Vendar z izpodbijano odločitvijo sodišča, s katero je bil zavrnjen njen odškodninski zahtevek, do kršitve navedene ustavne pravice ni moglo priti.
4. Pritožnica zatrjuje tudi kršitev pravice do povračila škode (26. člen Ustave) in jo utemeljuje s trditvijo, da ji ni bila priznana pravica do povračila škode od tistega, ki je škodo povzročil. Vendar pritožnica napačno razume vsebino pravice iz 26. člena Ustave. Člen 26 Ustave zagotavlja pravico do povračila škode, ki posamezniku nastane zaradi protipravnega ravnanja državnih organov, organov lokalne skupnosti ali nosilcev javnih pooblastil. Ta ustavna določba ne govori o odškodninski odgovornosti subjektov, kakršna sta prva in druga tožena stranka v tej zadevi. Glede na navedeno z izpodbijanimi sodbami ni moglo priti do kršitve pravice iz 26. člena Ustave.
5. Ker z izpodbijanimi sodbami očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, kot jih zatrjuje pritožnica, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
6. Kolikor je mogoče pritožničin očitek o zakonski praznini v 47. členu ZZDej razumeti kot predlog za ustavno presojo navedene zakonske določbe, Ustavno sodišče pojasnjuje, da ZUstS ne omogoča, da bi pritožnica ob vložitvi ustavne pritožbe podrejeno vložila pobudo za oceno ustavnosti predpisa, in zato takšne podrejene pobude ne presoja. Sicer pa bi Ustavno sodišče, če bi v postopku za preizkus ustavne pritožbe ugotovilo, da izpodbijane sodbe temeljijo na protiustavnem zakonu, ta zakon razveljavilo po uradni dolžnosti (drugi odstavek 59. člena ZUstS).
C.
7. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata mag. Marija Krisper Kramberger ter člana Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
mag. Marija Krisper Kramberger