U-I-196/02
Natisni
Opravilna št.:
U-I-196/02
Datum odločitve:
20. 1. 2005
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2005:U.I.196.02
Akt:
Uredba o metodologiji oblikovanja cen javnih telekomunikacijskih storitev in omrežij (Uradni list RS, št. 25/02)
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti Uredbe o metodologiji oblikovanja cen javnih telekomunikacijskih storitev in omrežij (Uradni list RS, št. 25/02) se zavrže.
Evidenčni stavek:
Zgolj splošna navedba, da mu je nastala škoda, pri čemer ne pojasni, kakšna škoda naj bi mu nastala, in napoved morebitnega odškodninskega zahtevka, ne da bi pobudnik utemeljil, kako bi na podlagi učinka odločbe Ustavnega sodišča lahko utemeljil odškodninski zahtevek za odpravo morebitnih škodljivih posledic, ne zadoščata za uveljavljanje pravnega interesa.
Geslo:
1.4.51.5.2 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Pravovarstvena potreba v primeru, ko je predpis prenehal veljati - Med postopkom.
1.4.9.2 - Ustavno sodstvo - Postopek - Stranke - Interes.
1.4.51.4 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Pravni interes za vložitev pobude.
1.5.51.1.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje pobude - Ker ni pravnega interesa.
3.13 - Splošna načela - Zakonitost.
1.4.10.6.1 - Ustavno sodstvo - Postopek - Vmesni postopki - Izločitev sodnika - Izločitev na zahtevo sodnika.
Pravna podlaga:
Člen 25, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
podzakonski akt
Vlagatelj:
Telekom Slovenije, d.d., Ljubljana
Datum vloge:
24. 4. 2002
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US24322
Dokument v PDF obliki:
U-I-196-02.pdf
126 KB
Prenesite datoteko
U-I-196/02-19
20. 1. 2005
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude družbe Telekom Slovenije, d.d., Ljubljana, ki jo zastopa Miha Kozinc, odvetnik v Ljubljani, na seji dne 20. januarja 2005
sklenilo:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti Uredbe o metodologiji oblikovanja cen javnih telekomunikacijskih storitev in omrežij (Uradni list RS, št. 25/02) se zavrže.
Obrazložitev
A.
1. Pobudnica izpodbija Uredbo o metodologiji oblikovanja cen javnih telekomunikacijskih storitev in omrežij (v nadaljevanju Uredba), ki določa metodologijo oblikovanja cen operaterjev fiksnega javnega telefonskega omrežja in storitev ter operaterjev zakupa vodov, ki imajo pomembno tržno moč.
Zatrjuje, da Vlada z Uredbo ni v celoti izpolnila pooblastila, ki ji ga daje sedmi odstavek 75. člena Zakona o telekomunikacijah (Uradni list RS, št. 30/01 - v nadaljevanju ZTel-1), ker ni določila oblikovanja cen na podlagi dejanskih stroškov opravljanja storitev, v skladu z veljavnimi računovodskimi standardi, temveč le na podlagi stroškov učinkovitega zagotavljanja storitev. Na drugi strani naj bi predpisala tak način oblikovanja cen za storitve fiksnega javnega telefonskega omrežja, za katerega v zakonu ni pooblastila, ker je v 6. členu Uredbe določila sistem cenovne kapice. Zatrjuje tudi, da naj bi Uredba razširila zakonsko določen obseg storitev, za katere se zahteva soglasje Agencije za telekomunikacije in radiofuzijo Republike Slovenije (sedaj Agencija za pošto in elektronsko komunikacijo Republike Slovenije - v nadaljevanju Agencija). Tako naj bi Uredba kršila 87. člen (zakonska pristojnost Državnega zbora), drugi odstavek 120. člena (načelo zakonitosti) in tretji odstavek 153. člena Ustave (usklajenost pravnih aktov). V odgovoru na izjavo Vlade dodaja, da Uredba krši tudi svobodno gospodarsko pobudo iz prvega odstavka 74. člena Ustave, ker določa oblikovanje cen po abstraktnem kriteriju stroškov učinkovitega zagotavljanja storitev in izključuje določanje cen po dejanskih stroških.
2. Vlada v svojem odgovoru zavrača očitke o neustavnosti in nezakonitosti Uredbe, ki naj ne bi presegla okvirjev, ki jih določa ZTel-1.
3. V vlogi z dne 13. 7. 2004 je pobudnica na poziv Ustavnega sodišča izjavila, da vztraja pri pobudi. Zatrjuje, da bi ji ugotovitev neskladnosti z Ustavo oziroma z zakonom omogočila uveljavljanje odškodninskih zahtevkov pred pristojnim sodiščem. Pobudnica je izjavi priložila odločbo Agencije št. 300-95/2003/87 z dne 21. 4. 2004, s katero je odločeno, da ima na storitvenem segmentu trga storitve zakupljenih vodov na območju Republike Slovenije pobudnica status operaterja s pomembno tržno močjo eno leto od začetka veljavnosti te odločbe oziroma do izdaje nove odločbe o tej upravni stvari.
4. Agencija je v zvezi s tem poudarila, da se je na podlagi izpodbijane Uredbe nadzor nad kontrolo cen operaterjev s pomembno tržno močjo izvajal tako, da so morali pridobiti soglasje k cenam pred vsako spremembo cen. Po Zakonu o elektronskih komunikacijah (Uradni list RS, št. 43/04 - v nadaljevanju ZEKom) takšno soglasje ni več potrebno, ker je uveden nov način regulacije operaterjev s pomembno tržno močjo. Agencija sedaj z odločbo naloži obveznosti iz 23. do 30. člena ZEKom po postopku, določenem v osmem odstavku 22. člena ZEKom. To pomeni, da se lahko obveznosti naložijo že na podlagi zakona, zato podzakonski predpis ni več potreben.
B.
5. Izpodbijana Uredba je bila izdana na podlagi sedmega odstavka 75. člena ZTel-1. V času, ko je pred Ustavnim sodiščem tekel postopek za preizkus pobude, je bil uveljavljen ZEKom, zato je ZTel-1 prenehal veljati. ZEKom je v prehodnih določbah določil, da predpisi, izdani na podlagi ZTel-1 in na podlagi Zakona o telekomunikacijah (Uradni list RS, št. 35/97 in nasl. - ZTel), veljajo do izdaje ustreznih podzakonskih aktov in splošnih aktov, če niso v nasprotju z njim (prvi odstavek 170. člen ZEKom). Med naštetimi predpisi je tudi izpodbijana Uredba (14. točka prvega odstavka 170. člena ZEKom).
6. Po drugem odstavku 27. člena ZTel-1 je bilo za opravljanje fiksnih javnih telefonskih storitev (in nekaterih drugih telekomunikacijskih storitev) treba pridobiti dovoljenje Agencije. Po prvem odstavku 74. člena ZTel-1 so morali operaterji, ki so opravljali telekomunikacijske storitve, za katere je bilo treba pridobiti dovoljenje Agencije, pripraviti opis storitev in splošne pogoje ter podrobno določiti cene teh storitev in jih dostaviti Agenciji. Operaterji zakupa vodov, ki imajo pomembno tržno moč, in fiksnega javnega telefonskega omrežja so morali poleg tega pridobiti soglasje ne samo pred uveljavitvijo splošnih pogojev, temveč tudi za cene storitev (četrti odstavek 74. člena ZTel-1). Takšnega soglasja ZEKom ne predvideva več, kot tudi ne določa več, da je treba za opravljanje telekomunikacijskih storitev pridobiti dovoljenje Agencije. Po prvem odstavku 5. člena ZEKom zadošča, da se pred začetkom (spremembo ali prenehanjem) zagotavljanja javnih komunikacijskih omrežij oziroma izvajanjem javnih komunikacijskih storitev obvesti Agencijo v pisni obliki. V zvezi z zagotavljanjem konkurence lahko Agencija z odločbo določi najprej operaterje s pomembno tržno močjo, hkrati z odločbo naloži tudi eno izmed obveznosti iz 23. do 30. člena ZEKom. Med temi obveznostmi sta tudi obveznost cenovnega nadzora in stroškovnega računovodstva (27. člen) in obveznost regulacije maloprodajnih storitev (28. člen). Naložitev slednje obveznosti je mogoča le pod pogojem, če Agencija ugotovi, da upošteven trg ni dovolj konkurenčen in da s preostalimi obveznostmi ne bi bilo mogoče doseči ciljev, ki jih zasleduje. V tem členu je predvidena tudi možnost, da predpiše metodo cenovne kapice na maloprodajnih cenah, katero izpodbija pobudnica v svoji pobudi. Splošne kontrole cen, ki bi se predpisala s splošnim aktom ali podzakonskim predpisom, torej ni več, saj ZEKom ne vsebuje več določbe, ki jo je imel prej ZTel-1 in ki je Vlado pooblaščal za sprejem izpodbijane Uredbe (sedmi odstavek 75. člena ZTel-1). Agencija lahko neposredno na podlagi zakona z odločbo naloži kontrolo cen oziroma obveznosti zaradi zagotavljanja konkurence vsakemu posamičnemu operaterju, če najprej ugotovi, da ima pomembno tržno moč in da trg ni dovolj konkurenčen ter da z drugimi ukrepi ne bo mogla doseči zastavljenega cilja.
7. Ob takšnih izhodiščih se pokaže, da Uredba v delih, v katerih jo izpodbija pobudnica, ne velja več. Pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti lahko da vsak, če izkaže svoj pravni interes (prvi odstavek 24. člena Zakona o Ustavnem sodišču, Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS). Po drugem odstavku navedenega člena ZUstS je pravni interes podan, če predpis ali splošni akt za izvrševanje javnih pooblastil, katerega oceno pobudnik predlaga, neposredno posega v njegove pravice, pravne interese oziroma pravni položaj. Pravni interes mora biti po ustaljeni ustavnosodni presoji neposreden in konkreten, obstajati pa mora ves čas postopka pred Ustavnim sodiščem. Morebitna ugoditev pobudi mora privesti do izboljšanja pobudnikovega položaja (tako npr. v odločbi št. U-I-18/98 z dne 19. 4. 2001, Uradni list RS, št. 37/01 in OdlUS X, 76). Če je med postopkom pred Ustavnim sodiščem izpodbijani predpis prenehal veljati, morajo biti za njegovo presojo izpolnjeni tudi pogoji iz 47. člena ZUstS. Ustavno sodišče je zato pobudnico v skladu s tem členom ZUstS pozvalo, naj pojasni, ali pri pobudi vztraja, in v primeru, da vztraja, izkaže svoj pravni interes. Pobudnica je izjavila, da pri vloženi pobudi vztraja.
8. Pobudnica svoj pravni interes utemeljuje z napovedjo odškodninskih zahtevkov pred pristojnim sodiščem. S tem ni izkazala, da bi ugoditev pobudi privedla do izboljšanja njenega položaja. Ker Uredba v delih, v katerih jo izpodbija pobudnica, ne velja več, je ni mogoče razveljaviti. V skladu z 47. členom ZUstS lahko Ustavno sodišče ugotovi, da predpis, ki je med postopkom prenehal veljati, ni bil v skladu z Ustavo in zakonom, pri čemer lahko odloči, ali ima njegova ugotovitev učinek odprave ali razveljavitve. Ugotovitev z učinkom razveljavitve na pravni položaj pobudnice ne more vplivati.
Njen pravni položaj bi se izboljšal le, če njen postopek še ne bi bil pravnomočno končan oziroma če bi imela pobudnica vloženo ustavno pritožbo zoper posamični akt, ki bi temeljil na podzakonski določbi, za katero bi Ustavno sodišče ugotovilo, da ni bila v skladu z Ustavo in zakonom ter odločilo, da ima ugotovitev učinek razveljavitve. Pobudnica ni izkazala, da bi v zvezi z oblikovanjem cen in pridobitvijo soglasja k cenam vložila kakršnokoli pravno sredstvo in da torej ima v teku kakšen postopek. V primeru ugotovitve neskladnosti z Ustavo in zakonom z učinkom odprave, pa bi pobudnica morala izkazati morebitni nastanek škodljivih posledic, ki bi jih bilo treba odpraviti, kar je na podlagi 47. člena ZUstS pogoj za presojo predpisov, ki so med postopkom prenehali veljati. Teh pa pobudnica z navedbami v pobudi in v izjavi, da pri pobudi vztraja, ne izkaže. Zgolj splošna navedba, da ji je nastala škoda, pri čemer ne pojasni, kakšna škoda naj bi ji nastala, in napoved morebitnega odškodninskega zahtevka, ne da bi pobudnica utemeljila, kako bi na podlagi učinka odločbe Ustavnega sodišča lahko utemeljila odškodninski zahtevek za odpravo morebitnih škodljivih posledic, ne zadoščata za uveljavljanje pravnega interesa. Pri tem je pomembno tudi dejstvo, da je 6. člen Uredbe dajal Agenciji možnost, da se odloči za metodo regulacije cen s sistemom cenovne kapice, vendar te metode Agencija ni nikoli uporabila. Zato tudi škodljive posledice zaradi tega ukrepa niso mogle nastati. Ker pobudnica ni izkazala pravnega interesa za izpodbijanje Uredbe, je Ustavno sodišče njeno pobudo zavrglo.
C.
9. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi 25. člena ZUstS v sestavi: Predsednik dr. Janez Čebulj ter sodnice in sodniki dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, mag. Marija Krisper Kramberger, Milojka Modrijan, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk in Jože Tratnik. Sklep je sprejelo soglasno. V zadevi je bila izločena sodnica dr. Dragica Wedam Lukić.
Predsednik
dr. Janez Čebulj