Up-149/03
Natisni
Opravilna št.:
Up-149/03
Datum odločitve:
6. 12. 2004
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:Up.149.03
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 28/2001 z dne 22. 11. 2002 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Kopru št. Kp 606/99 z dne 20. 1. 2000 in s sodbo Okrožnega sodišča v Kopru št. 81/98 z dne 14. 9 1999

Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 325/2002 z dne 14. 11. 2002 v zvezi s sklepom Višjega sodišča v Kopru št. Kp 483/2000 z dne 19. 10. 2000 in s sklepom Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 383/2000 z dne 4. 9. 2000 Ustavna pritožba A. A. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v postopku pred Okrožnim sodiščem v Kopru v zadevi št. K 81/98
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 28/2001 z dne 22. 11. 2002 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Kopru št. Kp 606/99 z dne 20. 1. 2000 in s sodbo Okrožnega sodišča v Kopru št. 81/98 z dne 14. 9 1999 se ne sprejme.

Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 325/2002 z dne 14. 11. 2002 v zvezi s sklepom Višjega sodišča v Kopru št. Kp 483/2000 z dne 19. 10. 2000 in s sklepom Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 383/2000 z dne 4. 9. 2000 se ne sprejme.

Ustavna pritožba A. A. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v postopku pred Okrožnim sodiščem v Kopru v zadevi št. K 81/98 se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo, ker zatrjevane kršitve pravic očitno niso podane, glede očitka sojenja v nerazumnem času pa je ustavno pritožbo zavrglo.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).

5.3.13.53 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Pravica do izvajanja dokazov v njegovo korist (29).

1.4.52.4 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke v postopku ustavne pritožbe - Izčrpanje pravnih sredstev.

1.5.51.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Zavrženje.
Pravna podlaga:
Člen 22, 29, Ustava [URS]

Člen 55.1.2, 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
24. 3. 2003
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US24112
Up-149/03 - 8
6. 12. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. na seji senata dne 23. novembra 2004 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
1. Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 28/2001 z dne 22. 11. 2002 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Kopru št. Kp 606/99 z dne 20. 1. 2000 in s sodbo Okrožnega sodišča v Kopru št. 81/98 z dne 14. 9 1999 se ne sprejme.
2. Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 325/2002 z dne 14. 11. 2002 v zvezi s sklepom Višjega sodišča v Kopru št. Kp 483/2000 z dne 19. 10. 2000 in s sklepom Okrožnega sodišča v Kopru št. Ks 383/2000 z dne 4. 9. 2000 se ne sprejme.
3. Ustavna pritožba A. A. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v postopku pred Okrožnim sodiščem v Kopru v zadevi št. K 81/98 se zavrže.
Obrazložitev
A.
1. Pritožnik izpodbija v izreku navedene sodne odločbe.
Prvostopenjsko sodišče je pritožnika spoznalo za krivega poskusa kaznivega dejanja umora po prvem odstavku 127. člena v zvezi z 22. členom in z drugim odstavkom 16. člena Kazenskega zakonika (Uradni list RS, št. 63/94 in nasl. - KZ). Izrečena mu je bila kazen zapora enega leta. Višje sodišče je pritožbo zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo. Vrhovno sodišče je zahtevo za varstvo zakonitosti zavrnilo kot neutemeljeno.
Pritožnikov predlog za obnovo postopka je prvostopenjsko sodišče zavrnilo kot neutemeljen, Višje sodišče je zavrnilo pritožbo zoper navedeno odločitev.
2. Pritožnik v zvezi s sodnimi odločbami, navedenimi v 1. točki izreka, zatrjuje kršitev pravice do sodnega varstva in do sojenja v razumnem roku (prvi odstavek 23. člena Ustave in 6. člen Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 - v nadaljevanju EKČP), enakega varstva pravic (22. člen Ustave), domneve nedolžnosti (27. člen Ustave) in pravice do izvajanja dokazov v njegovo korist (tretja alineja 29. člena Ustave).
Pritožnik zatrjuje tudi nepravilno ugotovitev dejanskega stanja ter napačno uporabo prava. Kršitev pravice enakega varstva (22. člen Ustave) zatrjuje z neenakopravnim položajem strank v postopku, ker je imel oškodovanec pooblaščenca, ki je imel v postopku bistveno več pravic, kot izhaja iz Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94 in nasl. - v nadaljevanju ZKP). S tem naj bi bila kršena tudi njegova pravica do izvajanja dokazov v njegovo korist (tretja alineja 29. člena Ustave). Sodišče naj bi o vseh dokazih odločilo diskrecionarno ter pristransko in naj ne bi spoštovalo načela kontradiktornosti. Pritožnik zatrjuje, da sodišče ni upoštevalo načela in dubio pro reo. Sodnica naj bi bila okužena z dejstvi iz predkazenskega postopka, ker naj bi odločala v ugovoru zoper obtožbo. Sodišče naj bi
diskrecionarno vplivalo na potek sojenja, ker ni obrazložilo, kakšen je bil razlog za zamenjavo tožilca, ki je sodeloval v postopku vse od uvedbe preiskave. Prav tako naj bi sodišče pred koncem sojenja zamenjalo sodnico porotnico brez sklepa in obrazložitve. Kršitev utemeljuje tudi s tem, ker sodišče ni ugodilo predlogu njegovega zagovornika za postavitev izvedenca balistične stroke in tega ni obrazložilo, prav tako pa ni zaslišalo predlaganih prič. V času preiskave naj ne bi bil obveščen o preiskovalnih dejanjih, zato ni imel možnosti sodelovati pri preiskavi ter predlagati nova dejstva in dokaze. Vse dokaze naj bi sodišče presodilo v škodo pritožnika.
3. V zvezi s sodnimi odločbami, navedenimi v 2. točki izreka, pritožnik zatrjuje kršitev pravic tudi s tem, da je bila zavrnjena zahteva za obnovo kazenskega postopka.
4. Pritožnik predlaga, naj Ustavno sodišče izpodbijane sodbe razveljavi in mu prisodi primerno odškodnino za povzročeno materialno in nematerialno škodo zaradi dolgotrajnega postopka.
B. - I.
5. Pritožnikove trditve v zvezi s kazenskim postopkom se nanašajo na pravilnost ugotovljenega dejanskega stanja in na uporabo prava. Ustavno sodišče ni instanca organom, ki odločajo v postopku o prekrških, in ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri uporabi prava ter ugotovitvi dejanskega stanja. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) se Ustavno sodišče omeji na presojo, ali so bile z izpodbijanimi akti kršene človekove pravice. Tega pritožnik ne izkaže.
6. Po določbi tretje alineje 29. člena Ustave je vsakomur, ki je obdolžen kaznivega dejanja, ob popolni enakopravnosti zagotovljeno izvajanje dokazov v njegovo korist.
7. Sodišče glede na načelo proste presoje dokazov samo odloča o tem, katere dokaze bo izvedlo in kako bo presojalo njihovo verodostojnost. Ne glede na to, da sodišče ni dolžno izvesti vsakega dokaza, ki ga predlaga obramba, mora po ustaljeni ustavnosodni presoji izvesti dokaz, ki je materialnopravno relevanten in za katerega je obramba utemeljila potrebno stopnjo verjetnosti obstoja in pravne relevantnosti. Sodišče ne sme zavrniti izvedbe predlaganih dokazov, razen če je očitno, da niso pomembni za odločitev, ali če bi bilo nadaljnje izvajanje dokazov zaradi jasnosti zadeve odveč.
8. Iz sodbe prvostopenjskega sodišča je razvidno, da je sodišče pri ugotavljanju pritožnikove krivde izvedlo številne dokaze, zavrnilo pa je dokazni predlog obrambe za postavitev izvedenca balistične stroke. Ta dokazni predlog je sodišče zavrnilo in pri tem pojasnilo, zakaj tega dokaza ni izvedlo.
Po oceni Vrhovnega sodišča obramba s predlogom za postavitev izvedenca balistične stroke ni izkazala zadostne stopnje verjetnosti, da bi izvedba predlaganega dokaza ovrgla ugotovitve sodišča. Ni namreč utemeljila, zakaj bi predlagani izvedenec lahko ugotovil kaj več, kot je to storilo sodišče, in kakšna posebna znanja bi ob tem lahko uporabil. Po presoji Vrhovnega sodišča je prvostopenjsko sodišče dokazni predlog za postavitev izvedenca balistične stroke utemeljeno zavrnilo.
Tako prvostopenjski organ kot drugostopenjski organ sta pretehtala pritožnikov zagovor v povezavi z drugimi izvedenimi dokazi ter dovolj prepričljivo in razumno obrazložila presojo izvedenih dokazov. Kolikor se pritožnikov očitek nanaša na vprašanje ocene verodostojnosti izvedenih dokazov, mu je treba pojasniti, da ta sodi v polje proste sodnikove presoje. Ta ni nerazumna in ni brez podlage v izvedenih dokazih. Glede na navedeno sodišča niso kršila pravice iz tretje alineje 29. člena Ustave.
9. Pritožnik zatrjuje kršitev pravice iz 22. člena Ustave, pri čemer se sklicuje na to, da postopek glede odločitve o dokaznem predlogu ni bil kontradiktoren. Kolikor pritožnik sodiščem očita kršitev načela kontradiktornosti zaradi neizvedbe dokaza, mu je bilo odgovorjeno v okviru pravice iz tretje alineje 29. člena Ustave. V čem naj bi bila poleg navedenega kršitev pravice iz 22. člena Ustave, pritožnik ne utemelji.
10. Vsebinska obravnava drugih pritožnikovih očitkov ni bila mogoča. Po določbi prvega odstavka 51. člena ZUstS je eden od pogojev za dopustnost ustavne pritožbe tudi ta, da so zoper izpodbijani akt izčrpana vsa pravna sredstva, kar ne pomeni le, da mora pritožnik že pred vložitvijo ustavne pritožbe vložiti vsa dopustna pravna sredstva, temveč tudi, da mora pravna sredstva izčrpati po vsebini. To pomeni, da mora že v teh pravnih sredstvih uveljavljati tiste kršitve, na katere se nato sklicuje v ustavni pritožbi (tako npr. v odločbi št. Up- 41/96 z dne 25. 4. 1996, OdlUS V, 69). Iz zahteve za varstvo zakonitosti zoper prvostopenjsko sodbo je razvidno, da je pritožnik uveljavljal razlog nepravilne ugotovitve dejanskega stanja, napačno uporabo prava ter kršitev pravice do izvajanja dokazov v njegovo korist iz tretje alineje 29. člena Ustave.
Zato v postopku z ustavno pritožbo ni bilo mogoče upoštevati drugih navedb pritožnika.
11. Glede na navedeno Ustavno sodišče ugotavlja, da v obravnavani zadevi očitno ne gre za kršitev pravic, kakor jih zatrjuje pritožnik, zato ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo. Že zaradi tega se Ustavnemu sodišču ni bilo treba ukvarjati s predlogom pritožnika, naj se mu prisodi primerna odškodnina.
B. - II.
12. Izpodbijanim sodnim odločbam v zvezi z obnovo postopka (točka 2 izreka) očita pritožnik kršitev tretje alineje 29. člena Ustave.
13. Po pravnomočnosti sodbe je mogoče napake, ki se nanašajo na ugotovljeno dejansko stanje, odpraviti le z izrednimi pravnimi sredstvi. Po 3. točki prvega odstavka 410. člena ZKP se sme kazenski postopek, končan s pravnomočno sodbo, obnoviti v korist obsojenca, če se navedejo nova dejstva ali predložijo novi dokazi, ki utegnejo sami zase ali v zvezi s prejšnjimi dokazi povzročiti oprostitev tistega, ki je bil obsojen, ali pa njegovo obsodbo po milejšem zakonu. V postopku dovolitve obnove kazenskega postopka sodišče zavrže zahtevo za obnovo postopka, če na podlagi same zahteve in spisov prejšnjega postopka ugotovi, da nova dejstva in dokazi očitno niso taki, da bi se mogla na podlagi njih dovoliti obnova (prvi odstavek 413. člena ZKP). Sodišče torej pri odločanju o obnovi kazenskega postopka ne ugotavlja le, ali so zatrjevana dejstva nova, temveč tudi materialnopravno relevantnost novih dejstev, ki morajo biti takšna, da lahko povzročijo oprostitev obsojenega oziroma obsodbo po milejšem zakonu.
14. V konkretnem primeru so sodišča presodila, da dokazov, katerih izvedbo je sodišče v kazenskem postopku zavrnilo, z zahtevo za obnovo postopka ni mogoče uveljavljati kot novih dokazov v smislu 3. točke prvega odstavka 410. člena ZKP. Po mnenju sodišča so nova dejstva in novi dokazi le tisti, ki se sodišču predložijo prvič. Sodišča utemeljeno menijo, da v zahtevi za obnovo postopka pritožnik le ponavlja del zagovora.
Te navedbe je sodišče v sodbi že ocenjevalo in podalo razloge, zakaj jih ni sprejelo, zato jih po mnenju sodišča ni mogoče šteti za novo dejstvo v smislu 3. točke prvega odstavka 410. člena ZKP. Po oceni prvostopenjskega sodišča tudi na podlagi mnenja strokovnjaka za balistiko v povezavi z mnenjem izvedenca medicinske stroke ni mogoče dovoliti obnove. Takšna ocena sodi v polje proste sodnikove presoje v okviru odločanja o obstoju zakonitega razloga za obnovo postopka, je razumno utemeljena in temelji na Zakonu, zato ne predstavlja kršitve pravice iz 22. člena Ustave. Samo po sebi takšno stališče tudi ni v neskladju s pravico iz tretje alineje 29. člena Ustave.
B. - III.
15. Pritožnik zatrjuje tudi, da mu je bila v postopku pred Okrožnim sodiščem v Kopru kršena pravica do sojenja brez nepotrebnega odlašanja (prvi odstavek 23. člena Ustave). Ker je sodni postopek, v katerem naj bi bila kršena pravica do sojenja brez nepotrebnega odlašanja po 23. členu Ustave, že končan, kršitve te pravice v tem postopku ni več mogoče odpraviti. Povračilo morebitne škode, ki bi bila storjena s kršitvijo ustavnih pravic, lahko prizadeta stranka zahteva v postopku pred pristojnim sodiščem (26. člen Ustave). Pritožnik ni izkazal, da bi to sodno pot izkoristil. Zato je bilo treba ustavno pritožbo v tem delu zavreči (3. točka izreka).
C.
16. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS in druge alineje prvega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednik senata dr. Zvonko Fišer ter člana dr. Ciril Ribičič in dr. Mirjam Škrk. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednik
dr. Zvonko Fišer