Up-101/04
Natisni
Opravilna št.:
Up-101/04
Datum odločitve:
8. 6. 2004
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:Up.101.04
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up- 1304/2002 z dne 10. 12. 2003 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 227/2002 z dne 29. 8. 2002, z odločbo Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve št. 02070/00041/2001 0043 PČ z dne 20. 3. 2002 in z odločbo Centra za socialno delo Radovljica št. 567-196/2001 z dne 24. 10. 2001
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up- 1304/2002 z dne 10. 12. 2003 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 227/2002 z dne 29. 8. 2002, z odločbo Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve št. 02070/00041/2001 0043 PČ z dne 20. 3. 2002 in z odločbo Centra za socialno delo Radovljica št. 567-196/2001 z dne 24. 10. 2001 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Pritožnikov očitek o kršitvi pravice iz 54. člena Ustave ni utemeljen. Ne drži namreč, da CSD kot razlog za svojo odločitev o prepovedi stikov sploh ni navedel koristi otrok, temveč predvsem dejstvo uvedbe kazenskega postopka zoper pritožnika, na izid katerega je avtomatično vezal svojo odločitev. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe CSD je razvidno, da je CSD v konkretnem primeru ugotavljal, kaj je v korist otrok, ter svojo odločitev o prepovedi stikov utemeljil z razlogi, ki so ustavnoskladni in izhajajo iz določbe 54. člena Ustave. Ustavnoskladna je namreč odločitev o prepovedi stikov, če pristojni organ ugotovi, da stiki niso v otrokovo korist ker pomenijo za otroka psihično obremenitev, ali če se z njimi ogroža njegov telesni in duševni razvoj. Tudi ne drži pritožnikova trditev, da bi CSD pri tako hudem ukrepu kot je prepoved stikov moral obrazložiti, zakaj je potreben prav tak ukrep in ne kakšen milejši, pa tega ni storil. Iz obrazložitve njegove odločbe je razvidno, zakaj otrokove koristi narekujo prepoved stikov in ne kakšen drug ukrep (npr. stike pod nadzorom).
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.3.31 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Pravica do družinskega življenja (35, 36, 37, 53).

5.3.41.51 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Pravice otrok (56) - Pravica in dolžnost staršev vzdrževati, izobraževati in vzgajati svoje otroke (54/1).
Pravna podlaga:
Člen 35, 54, Ustava [URS]

Člen 8, Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin [EKČP]

Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
6. 2. 2004
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US23539
Up-101/04 - 6
8. 6. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž., ki ga zastopa Odvetniška družba B., o.p., d.n.o., Z., na seji senata dne 25. maja 2004 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up- 1304/2002 z dne 10. 12. 2003 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 227/2002 z dne 29. 8. 2002, z odločbo Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve št. 02070/00041/2001 0043 PČ z dne 20. 3. 2002 in z odločbo Centra za socialno delo Radovljica št. 567-196/2001 z dne 24. 10. 2001 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Center za socialno delo Radovljica (v nadaljevanju CSD) je z izpodbijano odločbo pritožniku začasno prepovedal stike z njegovima mladoletnima otrokoma, ker je na podlagi ugotovitvenega postopka, mnenja strokovne komisije in izvedene ustne obravnave ugotovil, da obstaja sum spolne zlorabe otrok s strani očeta in njegove matere ter da je prepoved stikov potrebna zato, da se otroka razbremeni pritiskov in stisk, ki so posledica stikov z očetom in njegovo materjo in njunim vplivanjem nanju. V izreku odločbe CSD je navedeno, da se stiki prepovejo, dokler se sumi spolne zlorabe obeh otrok ne potrdijo ali ovržejo in dokler se ne zaključi strokovna terapevtska obravnava na Svetovalnem centru za otroke in mladostnike v Ljubljani. Pritožnik se je zoper odločbo CSD pritožil. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve (v nadaljevanju Ministrstvo) je odpravilo izrek odločbe CSD v delu "dokler se sumi spolne zlorabe obeh otrok ne potrdijo ali ovržejo in dokler se ne zaključi strokovna terapevtska obravnava na Svetovalnem centru za otroke in mladostnike v Ljubljani". V ostalem delu je izpodbijano odločbo potrdilo in pritožnikovo pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo. V obrazložitvi je pritožniku med drugim pojasnilo, da je CSD v okviru svojih pristojnosti ukrepal v korist otrok ter da prepoved stikov ni odvisna od tega, ali sta podana kaznivo dejanje in pritožnikova kazenska odgovornost, zato je neutemeljena njegova zahteva, da se postopek zaradi rešitve tega vprašanja kot predhodnega vprašanja prekine. Upravno sodišče je v upravnem sporu zavrnilo pritožnikovo tožbo, Vrhovno sodišče pa njegovo pritožbo zoper odločbo Upravnega sodišča.
2. Pritožnik v ustavni pritožbi, s katero izpodbija navedene odločbe, zatrjuje, da sta mu bili z njimi kršeni pravica do varstva zasebnosti in osebnostnih pravic iz 35. člena Ustave in pravica vzdrževati, izobraževati in vzgajati svoje otroke iz prvega odstavka 54. člena Ustave. Navaja, da je pravica do osebnih stikov med starši in otroki najbistvenejši del pravice do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja iz 8. člena Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 - v nadaljevanju EKČP), ki je absolutna pravica in v katero država lahko poseže samo, če ima za to upravičene razloge (drugi odstavek 8. člena EKČP). Meni, da mora državni organ, kadar zaradi varstva pravic otroka poseže v to pravico, v skladu z načelom sorazmernosti uporabiti najblažji poseg, ki še doseže svoj namen, korist otroka, ki je sam po sebi zelo neopredeljen in elastičen pravni pojem, pa mora biti konkretizirana in določena. Meni, da bi morali državni organi glede na pomen pravice staršev do stikov z otroki tak poseg v to pravico, kot je bil storjen v njegovem primeru (popolnoma onemogočeni stiki), še posebej obsežno in natančno obrazložiti in tudi pojasniti, zakaj je nujno uporabiti takšen, ne pa kakšen milejši ukrep. Pritožnik trdi, da CSD kot razlog za svojo odločitev sploh ni navedel koristi otrok, temveč predvsem dejstvo uvedbe kazenskega postopka zoper pritožnika. Po mnenju pritožnika na to kaže tudi izrek odločbe CSD, ki naj bi avtomatično vezal odločitev o stikih na izid kazenskega postopka, kar pa naj bi bilo zaradi specifične narave kazenskega postopka, ki se na eni strani lahko začne že zgolj na podlagi golega suma, ki temelji na ovadbi, na drugi strani pa lahko pride do oprostilne sodbe zaradi pomanjkanja dokazov, nedopustno.
B.
3. Ustava v prvem odstavku 54. člena določa, da imajo starši pravico in dolžnost vzdrževati, izobraževati in vzgajati svoje otroke ter da se ta pravica in dolžnost staršem lahko odvzame ali omeji samo iz razlogov, ki jih zaradi varovanja otrokovih koristi določa zakon. Navedena določba Ustave varuje starševstvo, s tem pa tudi pravico do spoštovanja družinskega življenja staršev in otrok, ta pa je varovana tudi v 35. členu Ustave. Pravni izraz starševstva je poleg roditeljske pravice tudi pravica staršev do osebnih stikov z otrokom.[1] Pravica staršev do osebnih stikov z otrokom je torej ustavna pravica, ki jo zagotavlja določba 54. člena Ustave, izhaja pa tudi iz določbe 8. člena EKČP.
4. Pritožnik sicer zatrjuje tudi kršitev pravice iz 35. člena Ustave, vendar je posebej ne utemeljuje. Glede na vsebino očitkov v ustavni pritožbi, ki predstavljajo zatrjevanje kršitve pravice do družinskega življenja, ta pravica pa je, z vidika, ki je za obravnavani primer relevanten, podrobneje urejena v določbi 54. člena Ustave, je Ustavno sodišče izpodbijane odločbe preizkusilo z vidika morebitne kršitve 54. člena Ustave.
5. Izpodbijana odločba o prepovedi stikov pomeni omejitev pritožnikove pravice iz 54. člena Ustave. Omejitev te pravice pa je na podlagi prvega odstavka 54. člena Ustave dopustna samo iz razlogov varovanja otrokovih koristi. Pravni standard otrokova korist je vrednostni pojem, ki ga je treba konkretizirati z upoštevanjem vseh okoliščin posameznega primera.[2] Evropsko sodišče za človekove pravice je v zadevah Hokkanen proti Finski (23. 9. 1994, A 299-A) in Nuutinen proti Finski (27. 6. 2000, Application No. 32842/96) zavzelo stališče, da država lahko poseže v pravico do osebnih stikov staršev z otrokom takrat, ko je to potrebno zaradi varstva otrokovih koristi, in takrat, kadar otrok sam odklanja osebne stike s starši.[3] V zadevi Hokkanen proti Finski je odločilo, da finsko sodišče, ki je očetu odvzelo pravico do osebnih stikov z otrokom, ki je stike odklanjal, ni ravnalo v nasprotju z 8. členom EKČP, ki zagotavlja pravico do nedotakljivosti družinskega življenja, ker je v to pravico poseglo z namenom zavarovati koristi otroka.
6. Pritožnik izpodbijanim odločbam očita zlasti, da CSD kot razlog za svojo odločitev sploh ni navedel koristi otrok, temveč predvsem dejstvo uvedbe kazenskega postopka zoper pritožnika, na izid katerega je vezal odločitev o stikih.
Navedeno pa ne drži. Iz obrazložitve odločbe CSD je razvidno, da je CSD na podlagi ugotovitvenega postopka, mnenja strokovne komisije in izvedene ustne obravnave, na kateri sta bila navzoča oba starša, odločil o začasni prepovedi stikov, ta odločitev pa temelji na ugotovitvah CSD, da otroka odklanjata stike z očetom, da so pri obeh opazne stiske, ki so povezane z očetom in njegovo materjo in njunim vplivanjem na otroka, ter se kažejo s prestrašenostjo otrok in zatekanjem otrok k materi ter natančnim opisovanjem tega, kar naj bi oče počel z njima, ko so bili na morju. Ugotovil je tudi, da stiki z očetom vplivajo na otroka obremenilno, zaradi česar bi zanju lahko nastala nepopravljiva škoda. Iz te obrazložitve izhaja, da je CSD ugotovil, kaj je v konkretnem primeru v korist otrok, in na tej ugotovitvi utemeljil svojo odločitev. Samega dejstva uvedbe kazenskega postopka zoper pritožnika zaradi suma storitve kaznivega dejanja spolnega napada na osebo, mlajšo od petnajst let, CSD v obrazložitvi svoje odločbe sploh ne navede kot razlog za odločitev o prepovedi stikov. V izreku svoje odločbe je CSD res navedel, da "se stiki prepovejo, dokler se sumi spolne zlorabe obeh otrok ne potrdijo ali ovržejo in dokler se ne zaključi strokovna terapevtska obravnava na Svetovalnem centru za otroke in mladostnike v Ljubljani", vendar je po pritožbi pritožnika Ministrstvo ta del izreka odločbe CSD razveljavilo. Pritožniku, ki naj bi zahteval prekinitev postopka pred CSD zaradi rešitve predhodnega vprašanja (obstoja kaznivega dejanja in kazenske
odgovornosti), je Ministrstvo v svoji odločbi celo pojasnilo, da tak njegov predlog ni utemeljen, saj odločitev o stikih ni odvisna od teh dveh vprašanj. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe CSD je torej razvidno, da je CSD v konkretnem primeru ugotavljal, kaj je v korist otrok, ter svojo odločitev o prepovedi stikov utemeljil z razlogi, ki so ustavnoskladni in izhajajo iz določbe 54. člena Ustave. Ustavnoskladna je namreč odločitev o prepovedi stikov, če pristojni organ ugotovi, da stiki niso v otrokovo korist ker pomenijo za otroka psihično obremenitev, ali če se z njimi ogroža njegov telesni in duševni razvoj. Ali je odločitev CSD o tem, kaj je v konkretnem primeru otrokova največja korist, strokovno pravilna, pa Ustavno sodišče v postopku z ustavno pritožbo ne more presojati.
7. Pritožnik v ustavni pritožbi zatrjuje tudi, da bi CSD pri tako hudem ukrepu kot je prepoved stikov moral obrazložiti, zakaj je potreben prav tak ukrep in ne kakšen milejši, pa tega ni storil. Ta trditev pa ne drži, saj je iz razlogov, iz katerih je CSD izdal svojo odločbo in ki izhajajo iz obrazložitve njegove odločbe (zlasti to, da stiki na otroka vplivajo obremenilno, da so opazne stiske otrok, ki so povezane s kontakti in vplivom pritožnika na otroka), razvidno, zakaj otrokove koristi narekujejo prepoved stikov in ne kakšen drug ukrep (npr. stike pod nadzorom). Treba pa je še poudariti, da je odločitev CSD začasne narave in velja le dokler so zanjo izpolnjeni pogoji ter da ima pritožnik pri pristojnem organu (od dne 1. 5. 2004 je ta organ sodišče) možnost kadarkoli vložiti zahtevek za drugačno odločitev o stikih.
8. Ker očitno ne gre za kršitev človekovih pravic ali temeljnih svoboščin, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
9. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS) in prve alineje drugega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 - popr.) v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan
Opombe:
[1]M. Končina Peternel v Komentar Ustave Republike Slovenije, Lovro Šturm, Fakulteta za podiplomske državne in evropske študije, Ljubljana, 2002, str. 570.
[2]K. Zupančič, Pojasnila predloga sprememb Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, Uradni list Republike Slovenije, Ljubljana 2003, str. 56.
[3]M. Končina Peternel v Komentar Ustave Republike Slovenije, op. cit., str. 573.