Up-163/03
Natisni
Opravilna št.:
Up-163/03
Datum odločitve:
20. 9. 2004
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2004:Up.163.03
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 537/2001-8 z dne 30. 1. 2003 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča, Oddelka v Novi Gorici, št. U 246/2000-18 z dne 16. 3. 2001 in sklepom Ministrstva za notranje zadeve št. 0301-1/02- XVII-325.063/2 z dne 6. 6. 2000
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 537/2001-8 z dne 30. 1. 2003 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča, Oddelka v Novi Gorici, št. U 246/2000-18 z dne 16. 3. 2001 in sklepom Ministrstva za notranje zadeve št. 0301-1/02- XVII-325.063/2 z dne 6. 6. 2000 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ker z izpodbijanimi odločbami očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.

5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).

5.3.13.13 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Neodvisnost (23).

5.3.13.14 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Nepristranskost (23).

5.3.13.3 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Dvostopenjska sodna pristojnost (25).

1.4.10.6.2 - Ustavno sodstvo - Postopek - Vmesni postopki - Izločitev sodnika - Izločitev na predlog stranke.
Pravna podlaga:
Člen 22, 23, 25, Ustava [URS]

Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
2. 4. 2003
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US23800
Up-163/03-13
8. 7. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A., ki ga zastopa odvetniška družba B., o.p. d.n.o., Ž., na seji dne 8. julija 2004
sklenilo:
1. Zahteva A. A. za izločitev predsednice Ustavnega sodišča dr. Dragice Wedam Lukić se zavrne.
2. Zahteva A. A. za izločitev sodnika Lojzeta Janka se zavrne.
3. Zahteva A. A. za izločitev sodnika Jožeta Tratnika se zavrne.
4. Sodnica mag. Marija Krisper Kramberger se izloči.
Obrazložitev
1. Pred Ustavnim sodiščem teče postopek preizkusa ustavne pritožbe pritožnika zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 537/2001-8 z dne 30. 1. 2003 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča, Oddelka v Novi gorici, št. U 246/2000-18 z dne 16. 3. 2001 in s sklepom Ministrstva za notranje zadeve št. 0301- 1/02-XVII-325.063/2 z dne 6. 6. 2000, s katerim je Ministrstvo zavrglo zahtevek pritožnika, naj se za nično izreče odločba Oddelka za notranje zadeve občine Piran, št. 207-18/84 z dne 2. 4. 1985, s katero je bilo ugotovljeno, da je pritožnik hrvaški državljan.
2. V vlogi z dne 28. 6. 2004 je pritožnik zahteval izločitev v izreku sklepa navedenih sodnic in sodnikov Ustavnega sodišča.
Izločitev sodnika Lojzeta Janka utemeljuje z navedbo, da v obravnavani zadevi ni "upošteval neizpodbitnih dejstev" in ni ugodil predlogom pritožnika za prednostno obravnavo zadeve.
Poleg tega je sodeloval pri odločanju o njegovi ustavni pritožbi v zadevi št. Up-290/01, ki naj bi bila tesno povezana z obravnavano zadevo. Iz razloga, ker sta sodelovala pri odločanju v ustavni pritožbi št. Up-290/01 (Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo), predlaga tudi izločitev predsednice Ustavnega sodišča dr. Dragice Wedam Lukić in sodnika Jožeta Tratnika. Pritožnik meni, da ob sodelovanju navedenih sodnikov, ki naj bi enkrat že spregledali arbitrarno odločanje Vrhovnega sodišča, tudi tokrat ne bo dobil razumnih odgovorov na vrsto pomembnih pravnih vprašanj. Razlog za izločitev sodnice mag. Marije Krisper Kramberger pa naj bi bil sodelovanje pri odločanju o pritožnikovi reviziji v pravdnem postopku (v katerem naj bi Vrhovno sodišče zavzelo stališče, da odločba upravnega organa o ugotovitvi pritožnikovega hrvaškega državljanstva iz leta 1985 ni nična), v zvezi s katerim je Ustavno sodišče odločalo v navedeni ustavni pritožbi št. Up-290/01.
3. Zahtevo za izločitev predsednice Ustavnega sodišča dr. Dragice Wedam Lukić in sodnikov Lojzeta Janka ter Jožeta Tratnika utemeljuje pritožnik s sklicevanjem na odločanje teh sodnikov v zadevi št. Up-290/01, v kateri je nastopal kot pritožnik. Zahtevo za izločitev sodnika Lojzeta Janka pa še z ravnanjem v obravnavani zadevi. Pritožnikova zahteva za izločitev omenjene sodnice oziroma sodnikov je neutemeljena.
Zgolj nezadovoljstvo pritožnika z ravnanjem oziroma stališči ustavnega sodnika, izraženimi pri odločanju o določeni zadevi, namreč še ne more pomeniti okoliščin, ki bi vzbujale dvom o nepristranskosti tega sodnika. Glede na to ni izkazan izločitveni razlog po šesti točki 70. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in nasl. - ZPP), ki se v postopku pred Ustavnim sodiščem smiselno uporablja na podlagi prvega odstavka 31. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju ZUstS). Zato je Ustavno sodišče zahtevo za izločitev navedenih sodnikov zavrnilo.
4. Sodnica mag. Marija Krisper Kramberger se je skladno z drugim odstavkom 33. člena ZUstS izjavila o zahtevi za izločitev in tudi sama predlagala, naj jo Ustavno sodišče izloči pri odločanju o tej ustavni pritožbi, ker je sodelovala v pritožnikovi zadevi pred Vrhovnim sodiščem. Zato je Ustavno sodišče odločilo, kot izhaja iz 4. točke izreka sklepa, ne da bi se pri tem spuščalo v utemeljenost razlogov, ki jih navaja pritožnik.
5. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi drugega odstavka 33. člena v zvezi z 49. členom ZUstS v sestavi: podpredsednik dr. Janez Čebulj ter sodnici in sodnika: dr. Zvonko Fišer, Milojka Modrijan, dr. Mirjam Škrk in dr. Ciril Ribičič. Sklep je sprejelo soglasno.
Podpredsednik
dr. Janez Čebulj
zanj sodnica
Milojka Modrijan
Up-163/03-16
20. 9. 2004
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž., ki ga zastopa Odvetniška družba B., o.p., d.n.o., Z., na seji senata dne 31. avgusta 2004 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 537/2001-8 z dne 30. 1. 2003 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča, Oddelka v Novi Gorici, št. U 246/2000-18 z dne 16. 3. 2001 in sklepom Ministrstva za notranje zadeve št. 0301-1/02- XVII-325.063/2 z dne 6. 6. 2000 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Ministrstvo za notranje zadeve (v nadaljevanju Ministrstvo) je z izpodbijanim sklepom zavrglo zahtevek ustavnega pritožnika, naj se za nično izreče odločba Oddelka za notranje zadeve občine Piran št. 207-18/84 z dne 2. 4. 1985 (v nadaljevanju odločba iz leta 1985), s katero je bilo ugotovljeno, da je pritožnik državljan SRH in SFRJ. V sklepu je navedlo, da je po določbah Zakona o splošnem upravnem postopku[1] osnovna predpostavka za uvedbo postopka za izrek odločbe za nično obstoj upravnega akta (odločbe), ki ima pravni učinek. Ugotovilo je, da je bila odločba iz leta 1985 z dokončno in pravnomočno odločbo Ministrstva št. 0011/4-XVII- 325.063 z dne 24. 10. 1995 odpravljena, zato nima pravnega učinka. Glede na to je odločilo, da zahtevka ne more meritorno obravnavati.
2. Ustavni pritožnik je sprožil upravni spor. Prvostopno sodišče je tožbo zavrnilo. V izpodbijani sodbi je, sklicujoč se na 269. člen ZUP86, zavzelo stališče, da izrek odločbe za nično povzroči iste pravne posledice kot odprava odločbe. Ker naj bi bilo z odpravo odločbe iz leta 1985 vzpostavljeno pravno stanje, ki je obstajalo pred izdajo te odločbe, saj je Ministrstvo istega dne izdalo odločbo, s katero je na zahtevo pritožnika ugotovilo, da je pritožnik državljan Republike Slovenije, po mnenju prvostopnega sodišča pritožnik z izpodbijanim sklepom ne more biti prizadet v kakšni svoji pravici ali pravni koristi. Vrhovno sodišče je z izpodbijano sodbo zavrnilo pritožbo ustavnega pritožnika in v celoti pritrdilo stališču prvostopnega sodišča.
3. V ustavni pritožbi pritožnik zatrjuje kršitev načela zaupanja v pravo iz 2. člena Ustave, pravice do enakega varstva pravic (22. člen Ustave), pravice do sodnega varstva (23. člen Ustave), pravice do pravnega sredstva (25. člen Ustave) in pravice do povračila škode (26. člen Ustave).
Navaja, da je stališče sodišč, po katerem imata odprava odločbe in ugotovitev ničnosti enake učinke, napačno. Napačno naj bi bilo tudi stališče, da odločba iz leta 1985, ki je bila odpravljena, nima več nikakršnih učinkov. Odločitvi sodišč naj bi bili arbitrarni, ker nimata razlogov o odločilnih dejstvih.
Vrhovnemu sodišču očita, da se ni opredelilo do bistvenih navedb za odločitev. Navaja, da ni odgovorilo na njegove navedbe v zvezi z odpravo odločbe iz leta 1985 po nadzorstveni pravici, da je ignoriralo njegove trditve in dokaze o pravnih učinkih odpravljene odločbe iz leta 1985 in navedbe o tem, da je še vedno v veljavi odločba z dne 13. 5. 1994, s katero mu je bil zavrnjen zahtevek za izdajo potrdila o slovenskem državljanstvu, ki potrjuje državljanstvo neke druge republike.
Dalje navaja, da mu je bila v postopku odločanja kršena pravica sodelovati v postopku in kot stranka skrbeti za svoje interese, saj ni bil nikoli zaslišan, niti ni bila razpisana obravnava, na kateri bi se izvajali dokazi in bi imel možnost predstaviti svoje argumente ter predložiti dokaze. S tem naj bi mu bila kršena pravica iz 22. člena Ustave. Navaja, da je v svojih vlogah opozarjal na navedene postopkovne napake in na kršitev 22. člena Ustave, vendar odgovora, zakaj njegovo zaslišanje ni potrebno, ni dobil. S tem naj bi mu bilo onemogočeno izvajanje pravice do pravnega sredstva, saj neobrazložene odločitve ni mogoče uspešno in učinkovito izpodbijati. Kršitev pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave pritožnik utemeljuje z navedbo, da je v svojem predlogu postavil primarni in dva podrejena zahtevka, pri čemer Ministrstvo ni odločilo o podrejenih zahtevkih (v katerih je predlagal ugotovitev ničnosti odločb Ministrstva z dne 24. 10. 1995), sodišče pa te napake ni odpravilo. Ker ni bilo odločeno o vseh zahtevkih, naj bi pritožnik ostal brez sodnega varstva.
Ker naj bi sodnik, ki je sodeloval pri odločanju, v komentarju Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 80/99 in nasl. - v nadaljevanju ZUP) glede ničnosti v odločbi zavzel drugačno stališče, kot ga je zapisal v komentarju, naj bi bilo kršeno načelo zaupanja v pravo iz 2. člena Ustave. Pritožnik zatrjuje tudi, da mu je bila zaradi izpodbijanih odločitev sodišč in upravnih organov, ki so odločali o predlogu za izrek ničnosti odločbe iz leta 1985, kršena pravica do povračila škode (26. člen Ustave), ki mu je nastala zaradi ravnanja državnih organov, saj glede na to, da je ravno odločba iz leta 1985 razlog za zavrnitev pritožnikovega odškodninskega zahtevka, brez ugotovitve, da je odločba iz leta 1985 nična, ne more uspešno uveljaviti odškodnine.
B.
4. Predmet ustavne pritožbe je odločitev o zavrženju pritožnikovega zahtevka za ugotovitev ničnosti odločbe iz leta 1985, s katero je bilo ugotovljeno, da je pritožnik državljan SRH in SFRJ. Upravno sodišče je na podlagi nesporne ugotovitve, da je bila odločba iz leta 1985 z odločbo Ministrstva št. 0011/4-XVII-325.063 z dne 24. 10. 1995 odpravljena, ter na podlagi dejstva, da je bilo z odločbo Ministrstva št. 0011/4-XVII-325.063/1 z dne 24. 10. 1995 ugotovljeno slovensko državljanstvo pritožnika, potrdilo odločitev o zavrženju zahtevka za izrek ničnosti. Zavzelo je stališče, da odprava odločbe povzroči iste pravne posledice kot izrek odločbe za nično. Vrhovno sodišče je odločitev potrdilo. Pritožnik zatrjuje, da je navedeno stališče napačno.
Večina njegovih navedb po vsebini predstavlja očitek zmotne uporabe prava. Skladno s 50. členom Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče izpodbijano sodno odločbo preizkusi le glede vprašanja, ali so bile z njo kršene človekove pravice in temeljne svoboščine. V tem okviru lahko Ustavno sodišče v obravnavani zadevi preizkusi, ali so bile izpodbijane odločbe izdane na podlagi z Ustavo neskladne razlage zakona, s katero bi lahko bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine. Tega izpodbijanim odločbam ni mogoče očitati. Stališče sodišč namreč temelji na razlagi prvega odstavka 269. člena ZUP86. Drugačna razlaga te določbe po oceni Ustavnega sodišča ni mogoča, neustavnosti te določbe pa pritožnik ne zatrjuje.
5. Relevanten bi bil lahko očitek pritožnika, da se Vrhovno sodišče ni opredelilo do bistvenih navedb za odločitev, vendar njegovi očitki, navedeni v 3. točki obrazložitve, niso utemeljeni. Iz pravice do enakega varstva pravic po 22. členu Ustave (za pritožbeni postopek tudi iz pravice do pravnega sredstva po 25. členu Ustave) namreč izhaja, da se mora sodišče opredeliti do navedb strank, ki so za odločitev bistvene (do tistih, zaradi katerih bi bilo, če bi bile utemeljene, potrebno izpodbijano odločbo spremeniti oziroma razveljaviti), ni pa sodišču treba odgovarjati na tiste pritožbene navedbe, ki za odločitev niso pomembne. Vendar je treba poudariti, da je, ker gre za ustavno procesno jamstvo, glede vprašanja, katere navedbe so za odločitev bistvene, odločilna pravna presoja sodišča v upravnem sporu, Ustavno sodišče pa ni pristojno presojati, ali je to materialnopravno stališče sodišča pravilno. Ob tem je treba upoštevati, da se sodišče ni dolžno izrecno opredeliti do vseh relevantnih navedb stranke, pač pa je odgovor na posamezne navedbe stranke lahko konkludentno razviden tudi iz drugih navedb sodišča in iz celotnega konteksta obrazložitve. Ni ustavna zahteva, da bi pritožbeno sodišče v primeru, ko se strinja z materialnopravno presojo sodišča prve stopnje in je ob tem že obrazložitev sodišča prve stopnje dovolj izčrpna, pritožnik pa v pritožbi ne uveljavlja novih pravnih argumentov, izčrpno ponavljalo razloge za odločitev. Ker je bistvene razloge za zavrženje zahtevka za izrek ničnosti navedlo že Upravno sodišče, ki je razloge tudi dovolj izčrpno obrazložilo in utemeljilo z logičnimi pravnimi argumenti, je glede tega Vrhovno sodišče zahtevi po obrazloženosti sodne odločbe zadostilo že s tem, ko se je izrecno sklicevalo na obrazložitev Upravnega sodišča.
6. Pritožnikovih očitkov, da mu je bila v postopku odločanja kršena pravica sodelovati v postopku (da ni imel možnosti izjaviti se v upravnem postopku) in da ni bila razpisana obravnava, na kateri bi imel možnost predstaviti svoje argumente ter predložiti dokaze, s katerima utemeljuje kršitev 22. člena Ustave, Ustavno sodišče ni moglo obravnavati. Po določbi 51. člena ZUstS je eden od pogojev za dopustnost ustavne pritožbe tudi, da so zoper izpodbijani akt izčrpana vsa pravna sredstva. Ta procesna predpostavka ne pomeni le, da mora pritožnik že pred vložitvijo ustavne pritožbe vložiti vsa dopustna pravna sredstva, temveč tudi, da mora pravna sredstva izčrpati po vsebini. To pomeni, da mora že v teh pravnih sredstvih uveljavljati tiste kršitve, na katere se nato sklicuje v ustavni pritožbi. Pritožnik kršitve načela zaslišanja strank pred upravnim organom in s tem kršitev 22. člena Ustave v tožbi v upravnem sporu ni uveljavljal. V pripravljalni vlogi z dne 9. 10. 2000 je zatrjeval le, da ni imel možnosti izjaviti se v postopku izdaje odločbe iz leta 1985. Prav tako iz priloženih listin ne izhaja, da bi pritožnik v postopku pred sodiščem prve stopnje zahteval razpis glavne obravnave oziroma da bi pritožbi uveljavljal kršitev 22. člena Ustave zaradi neizvedbe glavne obravnave.
7. Zahteve po vsebinskem izčrpanju pravnih sredstev pritožnik ni izpolnil tudi glede očitka, da je v predlogu za izrek ničnosti odločbe postavil primarni in dva podrejena zahtevka, pa Ministrstvo o podrejenih zahtevkih (v katerih je predlagal ugotovitev ničnosti odločb Ministrstva z dne 24. 10. 1995) ni odločilo, s čimer utemeljuje kršitev 23. člena Ustave.
Praviloma mora pristojni organ izdati popolno odločbo, v kateri je odločeno o predmetu postopka v celoti, torej o vseh zahtevkih stranke. Če pa z odločbo ni bilo odločeno o vseh vprašanjih, ki so bila predmet postopka, lahko pristojni organ po uradni dolžnosti ali na predlog stranke izda dopolnilno odločbo. Vložitev zahteve za izdajo dopolnilne odločbe ni vezana na rok. Če se predlog stranke za dopolnilno odločbo zavrne, je zoper tako odločbo dovoljena posebna pritožba (220. člen Zakona o splošnem upravnem postopku[2]). Pritožnik ni izkazal, da bi tak predlog vložil in v zvezi z njim izčrpal pravna sredstva, niti ni iz priloženih listin razvidno, da bi ta očitek uveljavljal pred sodiščem prve stopnje v upravnem sporu. Ustavno sodišče zato navedenega očitka ni obravnavalo.
8. Ker ne gre za ustavno določbo, ki bi urejala kakšno človekovo pravico ali temeljno svoboščino, za odločitev o ustavni pritožbi ne morejo biti relevantne navedbe pritožnika glede domnevne kršitve načela zaupanja v pravo iz 2. člena Ustave.
9. Z izpodbijanimi odločbami upravni organ in sodišča niso odločala o odškodninskem zahtevku, temveč o zahtevku za ugotovitev ničnosti odločbe. Zato kršitev 26. člena Ustave ne more biti predmet te ustavne pritožbe.
10. Ustavni pritožnik je predlagal razpis javne obravnave.
Ustavno sodišče njegovemu predlogu ni ugodilo, ker odločitev o nesprejemu ne temelji na okoliščinah, ki bi jih bilo treba ugotavljati na javni obravnavi.
11. Ker z izpodbijanimi odločbami očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
12. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča, razen sodnici mag. Mariji Krisper Kramberger, ki je bila izločena. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan
Opombi:
[1]Uradni list SFRJ, št. 47/86 in nasl. - v nadaljevanju ZUP86.
[2]Uradni list RS, št. 80/99 in nasl. - ZUP.