Up-476/05
Natisni
Opravilna št.:
Up-476/05
Datum odločitve:
5. 5. 2006
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2006:Up.476.05
Akt:
Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 157/2003 z dne 14. 2. 2005 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 1628/2002 z dne 25. 11. 2002
Izrek:
Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 157/2003 z dne 14. 2. 2005 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 1628/2002 z dne 25. 11. 2002 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Na podlagi navedb pritožnika, s katerimi nasprotuje zaključku sodišč, da mu gre status žrtve vojnega nasilja – ukradenega otroka, lahko Ustavno sodišče izpodbijani odločitvi preizkusi le z vidika skladnosti s pravico do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave, za kršitev katere gre tudi v primeru očitno napačne odločitve. Vendar pa pritožnik ni izkazal, da bi bilo to kršitev mogoče očitati tudi izpodbijanim odločitvam.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.
5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).
Pravna podlaga:
Člen 22, Ustava [URS] 
Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
19. 5. 2005
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US26081
Dokument v PDF obliki:
Up-476-05.pdf
117 KB
Prenesite datoteko
Up-476/05-5
5. 5. 2006
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. na seji senata dne 18. aprila 2006 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Up 157/2003 z dne 14. 2. 2005 v zvezi s sodbo Upravnega sodišča št. U 1628/2002 z dne 25. 11. 2002 se ne sprejme.
Obrazložitev
1. Z izpodbijano sodbo je Vrhovno sodišče zavrnilo pritožbo zoper sodbo Upravnega sodišča, s katero je to sodišče zavrnilo tožbo zoper odločbo Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve z dne 26. 7. 2002. S to odločbo je Ministrstvo v ponovljenem postopku, ob upoštevanju napotil iz sodbe Vrhovnega sodišča št. I Up 480/2000 z dne 20. 3. 2002, ugodilo pritožnikovi pritožbi in odpravilo odločbo Upravne enote Sevnica z dne 30. 6. 1997, s katero je bil pritožniku priznan status žrtve vojnega nasilja – izgnanca za čas od 17. 9. 1942 do 15. 5. 1945 s pripadajočimi pravicami. Ministrstvo je odločilo, da se pritožniku prizna status žrtve vojnega nasilja – ukradenega otroka za čas od 17. 8. 1942 do 15. 5. 1945 ter iz tega statusa izhajajoče pravice do doživljenjske mesečne rente in do plačila zdravstvenih storitev v višini do polne vrednosti teh storitev, obdobje od 17. 8. 1942 do povratka v domovino 6. 9. 1945 pa se mu upošteva kot podlaga za priznanje pokojninske dobe.
2. Pritožnik v ustavni pritožbi nasprotuje taki odločitvi, saj meni, da mu gre status žrtve vojnega nasilja – taboriščnika in ne ukradenega otroka. Navaja razloge, s katerimi utemeljuje, da je bila ugotovitev, da v navedenem obdobju ni bil v nemških koncentracijskih taboriščih oziroma taboriščih, ki so poimensko navedena v prvem odstavku 13. člena Zakona o žrtvah vojnega nasilja (Uradni list RS, št. 63/95 in nasl. – v nadaljevanju ZZVN), temveč v posebnih taboriščih za otroke, ki so bili nasilno odvzeti oziroma ukradeni staršem, napačna. Navaja namreč, da je bil do konca druge svetovne vojne zaprt v nemških koncentracijskih taboriščih ter da je bil tako kot vsa njegova družina aretiran zaradi političnih in nacionalnih razlogov. Meni, da so ugotovitve upravnih organov in sodišč v nasprotju z dejanskim stanjem za časa druge svetovne vojne.
3. Z navedbami, s katerim nasprotuje zaključku sodišč, da mu gre status žrtve vojnega nasilja – ukradenega otroka, očita pritožnik sodiščem zmotno ugotovljeno dejansko stanje oziroma nepravilno uporabo materialnega prava. Ustavno sodišče ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri ugotavljanju dejanskega stanja in uporabi materialnega prava. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) preizkusi izpodbijano sodno odločbo le glede vprašanja, ali so bile z njo kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine. Takšnih kršitev pa pritožnik ni izkazal. Na podlagi omenjenih navedb pritožnika lahko Ustavno sodišče izpodbijani odločitvi preizkusi le z vidika skladnosti s pravico do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave, za kršitev katere gre tudi v primeru očitno napačne odločitve. Stališču sodišč, da pritožniku glede na vojno nasilje, kakršnemu je bil izpostavljen, po ZZVN ne gre status žrtve vojnega nasilja – taboriščnika, temveč ukradenega otroka, pa tega ni mogoče očitati.
4. Ker očitno ne gre za kršitve človekovih pravic ali temeljnih svoboščin, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
5. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan