Up-779/04
Natisni
Opravilna št.:
Up-779/04
Datum odločitve:
7. 2. 2006
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2006:Up.779.04
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Pdp 1320/2003 z dne 27. 8. 2004 v zvezi s sodbo Delovnega sodišča v Kopru, Oddelka v Postojni, št. Pd 5/2003 z dne 7. 5. 2003
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Pdp 1320/2003 z dne 27. 8. 2004 v zvezi s sodbo Delovnega sodišča v Kopru, Oddelka v Postojni, št. Pd 5/2003 z dne 7. 5. 2003 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Sodišče je svojo odločitev izčrpno in razumno obrazložilo, zato zatrjevana očitna napačnost izpodbijane sodne odločbe ni izkazana. Nestrinjanje z odločitvijo sodišča in drugačno razumevanje prava ne more pomeniti kršitve pravic iz 22. člena Ustave.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.
5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).
Pravna podlaga:
Člen 22, Ustava [URS] 
Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
26. 11. 2004
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US25718
Dokument v PDF obliki:
Up-779-04.pdf
118 KB
Prenesite datoteko
Up-779/04-7
7. 2. 2006
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. Ž., ki ga zastopa B. B., odvetnik v Z., na seji senata dne 17. januarja 2006 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Pdp 1320/2003 z dne 27. 8. 2004 v zvezi s sodbo Delovnega sodišča v Kopru, Oddelka v Postojni, št. Pd 5/2003 z dne 7. 5. 2003 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Delovno sodišče prve stopnje je zavrnilo zahtevek pritožnika za plačilo 450.697,64 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi iz naslova premalo obračunanih in izplačanih turnusov za vzrejo perutnine. Ugotovilo je, da pritožnik ni uspel dokazati, da je zaradi ravnanja tožene stranke odklanjal podpis aneksa o prehodu na nov način obračunavanja vzreje. Pritožnik se je zoper navedeno odločitev pritožil. Višje delovno in socialno sodišče je njegovo pritožbo zavrnilo.
2. Pritožnik zatrjuje kršitev 14., 22., 23. in 25. člena Ustave. Sodišču prve stopnje očita, da ni izvedlo poštenega dokaznega postopka in da je svojo odločitev utemeljilo zgolj na izpovedbi prič, ki jih je predlagala tožena stranka. Obema sodiščema očita, da se nista opredelili do njegovih bistvenih navedb. Zlasti sodišču prve stopnje očita, da ni zavzelo stališča glede njegovega ugovora o pravnomočno razsojeni stvari, stališču Višjega sodišča v zvezi s tem ugovorom pa očita očitno napačnost in odstop od sodne prakse.  Višjemu sodišču očita, da je povzelo odločitev sodišča prve stopnje, ne da bi tudi samo analiziralo procesno gradivo. Po mnenju pritožnika naj bi sodišči odločili izven okvirov postavljenega zahtevka in zato sporu dali drugo pravno vsebino.
B.
3. Ustavno sodišče ni instanca sodiščem, ki odločajo v sodnem postopku, in ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri uporabi prava in ugotovitvi dejanskega stanja. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče preizkusi le, ali so z izpodbijano sodno odločbo kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine.
4. Pritožnik sicer zatrjuje številne kršitve človekovih pravic in temeljnih svoboščin, vendar jih z navedbami, ki so večinoma pavšalne, ne izkaže. Zatrjevana očitna napačnost stališča Višjega sodišča v zvezi z ugovorom o že pravnomočno razsojeni stvari bi sicer lahko pomenila kršitev 22. člena Ustave, vendar pritožnik kršitve ne utemelji z ustavnopravnimi argumenti. Višje sodišče je svojo odločitev, zakaj v pritožnikovem primeru ugovor o že pravnomočno razsojeni stvari ni upošteven, izčrpno in razumno obrazložilo. Očitek pritožnika, da je sodišče v tem delu odstopilo od uveljavljene sodne prakse, je pavšalen, zato ga Ustavno sodišče ni moglo preizkusiti. Tudi pritožnikov očitek, da sodišče ni odločilo v mejah postavljenega zahtevka, je neutemeljen. Pritožnik sam navaja, da je sprva tožil na povrnitev denarnega zneska, nato še na ugotovitev solastniških deležev. Ker sta s toženo stranko sklenila sodno poravnavo za solastniška deleža, je pravda tekla še glede denarnega dela zahtevka. Sodišče je pritožnikov zahtevek zavrnilo, kar je obrazložilo in utemeljilo z relevantnimi pravnimi argumenti. Zgolj okoliščina, da sodišče ni odločilo v korist pritožnika in da je pritožnikovo razumevanja prava drugačno, ne more pomeniti kršitve pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave.
5. Ker z izpodbijanima sodbama očitno niso kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
6. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan