Up-125/02
Natisni
Opravilna št.:
Up-125/02
Datum odločitve:
22. 12. 2005
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2005:Up.125.02
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 205/96 z dne 14. 12. 2001
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 205/96 z dne 14. 12. 2001 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ker pritožnik sam ne navaja in ne izkazuje primerov, ki bi kazali na drugačno sodno prakso v primerih, ko celoten kazenski spis Vrhovnemu sodišču ni dostopen, za zatrjevano kršitev 22. člena Ustave očitno ne gre. Zgolj pavšalno zatrjevanje, da je Vrhovno sodišče v njegovem primeru ravnalo drugače, ker ni odločalo na podlagi celotnega kazenskega spisa, temveč le na podlagi sodb sodišč prve in druge stopnje, kršitve 22. člena Ustave namreč ne izkazuje.
Iz izpodbijane odločbe je razvidno, da je Vrhovno sodišče v obsegu, določenim s 420. členom Zakona o kazenskem postopku, presojalo kršitve, ki jih je v zahtevi za varstvo zakonitosti navajal pritožnik in se do njih opredelilo. Odgovorilo je tudi na pavšalne trditve o nepoštenem sojenju vojaških sodišč, katere pritožnik ponavlja tudi v ustavni pritožbi. Glede na navedeno za zatrjevano kršitev 22. člena Ustave tudi v navedenem smislu očitno ne gre.
Ker z izpodbijano sodbo očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
Geslo:
5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.
5.2 - Temeljne pravice - Enakost (14.2).
Pravna podlaga:
Člen 14, 22, Ustava [URS] 
Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
15. 3. 2002
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US25490
Dokument v PDF obliki:
Up-125-02.pdf
121 KB
Prenesite datoteko
Up-125/02-23
22. 12. 2005
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. Ž., ki ga zastopa B. B., odvetnica v Z., na seji senata dne 9. decembra 2005 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 205/96 z dne 14. 12. 2001 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Z izpodbijano sodbo je Vrhovno sodišče pritožnikovo zahtevo za varstvo zakonitosti zavrnilo kot neutemeljeno. Zahteva za varstvo zakonitosti je bila vložena zoper pravnomočno sodbo Vojaškega sodišča v Zagrebu št. I K 7/85 z dne 7. 2. 1985, s katero je bil pritožnik spoznan za krivega storitve nadaljevanega kaznivega dejanja vzbujanja narodnostnega, rasnega ali verskega sovraštva, razdora ali nestrpnosti, po drugem odstavku 134. člena Kazenskega zakona SFRJ (Uradni list SFRJ, št. 44/76 in nasl. – v nadaljevanju KZ SFRJ). Vrhovno vojaško sodišče v Beogradu mu je s sodbo št. II K 160/85 z dne 16. 5. 1985 izrečeno kazen enega leta in šestih mesecev zapora znižalo na eno leto in tri mesece zapora.
2. Pritožnik v ustavni pritožbi navaja, da Vrhovno sodišče samo na podlagi branja obeh izpodbijanih sodb ni moglo verodostojno oceniti kršitev v postopku in uporabe KZ SFRJ. Dejstvo, da Vrhovno sodišče ni pridobilo celotnih spisov od bivše JLA, po mnenju pritožnika ne more iti njemu v škodo. Splošno znano dejstvo naj bi namreč bilo, da so vojaška sodišča v tistem času sodila pristransko in pomanjkljivo ter da so v celoti sledila navedbam tožilca, ki je bil vojaški uslužbenec, četudi ni bilo nobenih dokazov, ki bi potrjevali njegove očitke. Tudi zagovorniki, če so jih obdolženci imeli, naj bi bili vojaške osebe. Pritožnik meni, da v takšnih okoliščinah sojenje ni moglo biti pošteno. Zatrjuje kršitev enakosti pred zakonom, saj naj bi Vrhovno sodišče vse naštete kršitve spregledalo, zato sam ni bil v enakem položaju kot drugi državljani Slovenije. Ustavnemu sodišču predlaga, naj izpodbijano sodbo spremeni tako, da ga oprosti obtožbe po izpodbijani sodbi Vojaškega sodišča.
B.
3. Načelo enakosti pred zakonom, določeno v 14. členu Ustave, in še posebej specialna ustavna pravica iz 22. člena Ustave, zagotavljata vsakomur enako varstvo pravic v postopku pred sodiščem. Načelo enakosti zahteva od sodišča, da v enakih pravnih položajih odloči enako in v različnih različno. Vrhovno sodišče praviloma odloča o vloženih zahtevah za varstvo zakonitosti na podlagi celotnega kazenskega spisa. Iz izpodbijane sodbe je razvidno, da je Vrhovno sodišče v konkretnem primeru odločilo le na podlagi sodb sodišča prve in druge stopnje, saj druga dokumentacija Vrhovnemu sodišču ni bila na voljo. Ne iz ustavne pritožbe ne iz izpodbijane sodbe ni razvidno, da bi pritožnik zahteval obnovo spisa po drugem odstavku 257. člena Sodnega reda (Uradni list RS, št. 17/95 in nasl.). Da bi presodilo utemeljenost ravnanja sodišča v obravnavani zadevi, je Ustavno sodišče prek Arhiva Republike Slovenije samo zaprosilo za spis Vojaškega sodišča v Zagrebu, vendar pri tem kljub večkratnim poskusom ni bilo uspešno.[1] Glede na povedano in ker pritožnik sam ne navaja in ne izkazuje primerov, ki bi kazali na drugačno sodno prakso v primerih, ko celoten kazenski spis Vrhovnemu sodišču ni dostopen, za zatrjevano kršitev 22. člena Ustave očitno ne gre. Zgolj pavšalno zatrjevanje, da je Vrhovno sodišče v njegovem primeru ravnalo drugače, ker ni odločalo na podlagi celotnega kazenskega spisa, temveč le na podlagi sodb sodišč prve in druge stopnje, kršitve 22. člena Ustave namreč ne izkazuje.
4. Tudi z očitkom, da je Vrhovno sodišče spregledalo kršitve, zatrjevane v zahtevi za varstvo zakonitosti, pritožnik zatrjuje kršitev 22. člena Ustave. Iz navedene določbe namreč izhaja tudi dolžnost sodišča, da pretehta navedbe strank, o njih odloči in svojo odločitev obrazloži. Iz izpodbijane odločbe je razvidno, da je Vrhovno sodišče v obsegu, določenim s 420. členom Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94 in nasl. – ZKP), presojalo kršitve, ki jih je v zahtevi za varstvo zakonitosti navajal pritožnik, in se do njih opredelilo. Odgovorilo je tudi na pavšalne trditve o nepoštenem sojenju vojaških sodišč, katere pritožnik ponavlja tudi v ustavni pritožbi. Glede na navedeno za zatrjevano kršitev 22. člena Ustave tudi v navedenem smislu očitno ne gre.
5. Ker z izpodbijano sodbo očitno niso bile kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
6. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) v sestavi: predsednik senata dr. Zvonko Fišer ter člana dr. Ciril Ribičič in dr. Mirjam Škrk. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča, razen sodniku dr. Janezu Čebulju, ki je bil izločen. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednik senata
dr. Zvonko Fišer
Opomba:
[1] Ustavno sodišče je z dopisom z dne 1. 12. 2004 (urgenca dne 26. 5. 2005) prek Arhiva Republike Slovenije zaprosilo Vojnoistorijski institut Srbije i Crne gore za dostavo spisa Vojaškega sodišča v Zagrebu.