Up-1019/05
Natisni
Opravilna št.:
Up-1019/05
Datum odločitve:
23. 2. 2006
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2006:Up.1019.05
Akt:
Ustavna pritožba A. A. zoper odločbo Višjega sodišča v Kopru št. PRps 9530/2004 z dne 1. 7. 2005 v zvezi z odločbo Sodnika za prekrške v Sežani št. P-935/2004 z dne 23. 11. 2004
Izrek:
Ustavna pritožba A. A. zoper odločbo Višjega sodišča v Kopru št. PRps 9530/2004 z dne 1. 7. 2005 v zvezi z odločbo Sodnika za prekrške v Sežani št. P-935/2004 z dne 23. 11. 2004 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ker z izpodbijanima odločbama očitno niso bile kršene človekove pravice, kot jih zatrjuje pritožnica v tipizirani ustavni pritožbi, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.
5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).
5.3.13.13 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Neodvisnost (23).
5.3.13.14 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Nepristranskost (23).
5.3.13.3 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Dvostopenjska sodna pristojnost (25).
5.3.13.53 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Pravica do izvajanja dokazov v njegovo korist (29).
Pravna podlaga:
Člen 22, 23, 25, 29, Ustava [URS] 
Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
26. 10. 2005
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US25765
Dokument v PDF obliki:
Up-1019-05.pdf
123 KB
Prenesite datoteko
Up-1019/05-6
23. 2. 2006
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž. na seji senata dne 7. februarja 2006 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba A. A. zoper odločbo Višjega sodišča v Kopru št. PRps 9530/2004 z dne 1. 7. 2005 v zvezi z odločbo Sodnika za prekrške v Sežani št. P-935/2004 z dne 23. 11. 2004 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. S pravnomočno odločbo o prekršku je bila pritožnica spoznana za odgovorno storitve cestnoprometnega prekrška po točki c) četrtega odstavka 117. člena Zakona o varnosti cestnega prometa (Uradni list RS, št. 30/98 in nasl. – v nadaljevanju ZVCP). Izrečeni sta ji bili denarna kazen in stranska kazen prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja. Višje sodišče je deloma spremenilo prvostopenjsko odločbo, sicer pa pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno.
2. Pritožnica v tipizirani ustavni pritožbi izpodbija ugotovljeno dejansko stanje in uporabo prava. Zatrjuje, da je sankcija prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja neustavna in nezakonita, ker naj bi temeljila na protiustavnem 202. členu Zakona o prekrških (Uradni list SRS, št. 25/83 in nasl. ter Uradni list RS, št. 10/91 in nasl. – ZP). Zatrjuje kršitve 22., 25. in 29. člena Ustave. Z odločbo o prekršku naj bi ji odvzeli znanje vožnje, ki je neodtujljiva pravica. Z navedbo, da niso bili upoštevani razbremenilni dokazi ter da nastopajo policisti tudi v vlogi prič, zatrjuje kršitev pravice do izvajanja dokazov v korist obdolženca iz tretje alineje 29. člena Ustave. Navaja, da elektronski alkotest ne meri koncentracije alkohola v krvi in da njegov rezultat ne more biti dokaz. Onemogočeno naj bi ji bilo zagotavljanje dela in preživetja, s čimer naj bi bila kršena 2. in 66. člen Ustave. Pravni pouk v odločbi naj ne bi zagotavljal učinkovitega pravnega sredstva, saj rok naj ne bi omogočal pripravo obrambe. Ker ni mogoče vložiti izrednega pravnega sredstva, uveljavlja kršitev 25. in 127. člena Ustave. Meni, da je bila obravnavana drugače kot drugi in se pri tem sklicuje na odločbi Sodnika za prekrške Ptuj, št. P-4207/03 z dne 23. 10. 2003 in št. P-796/02 z dne 21. 11. 2003. Zatrjuje tudi kršitev pravic iz 14., 15., 23., 24., 26., 27. in 30. člena Ustave ter navaja številne mednarodne konvencije.
B.
3. Pritožničine trditve, povezane s postopkom o prekrških, se nanašajo na pravilnost ugotovljenega dejanskega stanja in na uporabo prava. Ustavno sodišče ni instanca sodiščem, ki odločajo v sodnem postopku, in ne presoja samih po sebi nepravilnosti pri ugotavljanju dejanskega stanja ter pri uporabi materialnega in procesnega prava. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče preizkusi le, ali so bile z izpodbijano sodno odločbo kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine.
4. Pritožnica navaja, da je izrečena stranska kazen prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja neustavna. V zvezi s tem se Ustavno sodišče sklicuje na svojo odločbo št. U-I-213/98 z dne 16. 3. 2000 (Uradni list RS, št. 39/2000 in OdlUS IX, 58), v kateri je ugotovilo, da izpodbijane določbe ZVCP, ki določajo to sankcijo in omogočajo njeno izrekanje v postopku o prekršku, niso v neskladju z Ustavo.
5. Pritožnica zatrjuje kršitev pravice do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave. Po tej določbi je vsakomur zagotovljena pravica do pritožbe ali drugega pravnega sredstva proti odločbam sodišč in drugih državnih organov, organov lokalne skupnosti in nosilcev javnih pooblastil, s katerimi ti odločajo o njegovih pravicah, dolžnostih ali pravnih interesih. Pravico do pritožbe je pritožnica imela in jo tudi izkoristila. Očitek pritožnice, da zoper odločbo Višjega sodišča ni mogoče vložiti izrednega pravnega sredstva, tako ne more biti upošteven, saj Ustava zagotavlja le pravico do pritožbe. Po navedenem očitno ne gre za kršitev 25. člena Ustave.
6. Ustava v 29. členu določa temeljne pravice, ki gredo obdolžencu v kazenskem postopku in katerih namen je, da zagotovijo pošteno sojenje pred neodvisnim in nepristranskim sodiščem. Ustavno sodišče je že v odločbi št. Up-120/97 z dne 18. 3. 1999 (Uradni list RS, št. 31/99 in OdlUS VIII, 126) sprejelo stališče, da morajo biti obdolžencu tudi v postopku o prekršku zagotovljena temeljna jamstva poštenega postopka. Bistveno je, da so obdolžencu dane ustrezne in zadostne možnosti, da zavzame stališče tako glede dejanskih kot glede pravnih vidikov nanj naslovljenega očitka. Iz izpodbijanih odločb izhaja, da je bila pritožnica v postopku pred Okrajnim sodiščem zaslišana. Pritožnica v ustavni pritožbi ni izkazala, da ji ni bila dana možnost predlagati izvedbe dokazov v njeno korist ali da se sodišče do predloga ni opredelilo. Navedeno bi bilo relevantno za presojo, ali je podana kršitev pravice iz tretje alineje 29. člena Ustave. Pritožnica le pavšalno navaja, da nastopajo v vlogi priče policisti in da se zato ni mogla braniti. Zato očitno ne gre za kršitev pravice iz tretje alineje 29. člena Ustave in pravice do poštenega postopka (23. člen Ustave). Kolikor se pritožničin očitek nanaša na vprašanje verodostojnosti izvedenih dokazov, pa ji je treba pojasniti, da sodi to vprašanje v polje proste sodnikove presoje. Ta ni nerazumna in brez podlage v izvedenih dokazih. Tudi zgolj s pavšalnimi navedbami, da pritožbeni rok osmih dni ne omogoča obrambe, pritožnica ne izkaže kršitve pravice iz tretje alineje 29. člena Ustave.
7. Ustavna pravica do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave med drugim zagotavlja, da morajo sodišča v enakih primerih odločati enako. Zgolj s predložitvijo odločb Sodnika za prekrške Ptuj pritožnica ne izkaže zatrjevanega različnega obravnavanja.
8. Pritožničinega očitka, da so bile z izpodbijanima odločbama kršene določbe 2., 15. in 127. člena Ustave, ni mogoče ocenjevati v okviru postopka z ustavno pritožbo. V postopku z ustavno pritožbo Ustavno sodišče presoja le morebitne kršitve človekovih pravic in temeljih svoboščin. Navedene določbe se ne nanašajo na posamične človekove pravice ali temeljne svoboščine.
9. Pritožnica očitka, da so ji bile z izpodbijanima odločbama kršene pravice iz 14., 24., 27., 30. in 66. člena Ustave, ni utemeljila, zato ga Ustavno sodišče ni moglo preizkusiti.
10. Ker očitno ne gre za kršitve človekovih pravic ali temeljnih svoboščin, kot jih zatrjuje pritožnica, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
11. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS in prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 – popr.) v sestavi: predsednik senata dr. Zvonko Fišer ter člana dr. Ciril Ribičič in dr. Mirjam Škrk. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednik senata
dr. Zvonko Fišer