Up-72/05
Natisni
Opravilna št.:
Up-72/05
Datum odločitve:
14. 7. 2006
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2006:Up.72.05
Akt:
Ustavna pritožba zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. I Cp 375/2004 z dne 10. 11. 2004 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Litiji št. P 80/2002 z dne 1. 12. 2003
Izrek:
Ustavna pritožba zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. I Cp 375/2004 z dne 10. 11. 2004 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Litiji št. P 80/2002 z dne 1. 12. 2003 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Odločitev sodišč ne more povzročiti pomembnejših posledic za pritožnico. Čeprav so možni primeri, ko tudi odločitev v sporu zaradi motenja posesti lahko pomeni poseg v pravni in dejanski položaj stranke, pa je na splošno treba upoštevati, da je odločitev sodišča začasna, saj ne preprečuje možnosti drugačne odločitve v petitorni pravdi. Prav tako od odločitve Ustavnega sodišča v obravnavanem primeru ni pričakovati rešitve pomembnega pravnega vprašanja. Zato Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.
Pravna podlaga:
Člen 55.2.2, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
26. 1. 2005
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US26386
Dokument v PDF obliki:
Up-72-05.pdf
121 KB
Prenesite datoteko
Up-72/05-6
14. 7. 2006
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. z Ž., ki jo zastopa B. B. B., odvetnica v Z., na seji senata dne 4. julija 2006 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. I Cp 375/2004 z dne 10. 11. 2004 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Litiji št. P 80/2002 z dne 1. 12. 2003 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. Višje sodišče je v sporu zaradi motenja posesti zavrnilo pritožbo pritožnice (v pravdi tožeče stranke) zoper sklep Okrajnega sodišča, s katerim je bil njen tožbeni zahtevek zavrnjen. Z njim je pritožnica zahtevala, naj sodišče ugotovi, da sta toženca motila njeno posest dovozne poti (s tem ko nista odstranila grmovja in vejevja ob poti in na ta način onemogočila dostop do njene nepremičnine s tovornimi vozili, še posebej s smetarskim vozilom), naj tožencema naloži odstranitev grmovja, dreves in vejevja ob dovozni poti in jima prepove bodoča motilna dejanja. Višje sodišče je soglašalo s presojo sodišča prve stopnje, da tožnica ni uspela dokazati, da je bila prekinitev odvoza komunalnih odpadkov od hiše tožnikov (izključna) posledica ravnanja tožencev. Dodalo je, da je odstranitev grmovja in vejevja mogoče in treba doseči v drugih postopkih po pravilih sosedskega prava.
2. V ustavni pritožbi pritožnica zatrjuje kršitve 22., 23. in 72. člena Ustave. Predvsem Višjemu sodišču očita površno in pristransko odločanje, saj naj bi ob odločanju o pritožbi spregledalo, da ne gre za razmerje med lastniki sosednjih nepremičnin in da je bila tožba vložena že v času veljavnosti Zakona o temeljnih lastninskopravnih razmerjih (Uradni list SFRJ, št. 6/80 in nasl. – ZTLR), ne pa Stvarnopravnega zakonika (Uradni list RS, št. 87/02 – SPZ). Posledično naj bi ji bila kršena pravica do zdravega življenjskega okolja, saj sedaj dnevno odvaža smeti s svojim osebnim vozilom oziroma jih kuri na svojem zemljišču, hkrati pa ji nastaja tudi materialna škoda (stroški sodnega postopka in stroški lastnega odvažanja smeti).
B.
3. V skladu z drugo alinejo drugega odstavka 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče ustavne pritožbe ne sprejme v obravnavo, če od odločitve ni pričakovati rešitve pomembnega pravnega vprašanja in če kršitev človekove pravice ali temeljne svoboščine ni imela pomembnejših posledic za pritožnico.
4. Odločitev sodišč (tudi če bi bile z njo kršene človekove pravice – glede tega se Ustavnemu sodišču ni treba opredeljevati) ne more imeti pomembnejših posledic za pritožnico. Predmet, na katerega se nanaša ustavna pritožba, je takšno varstvo posesti dovozne poti, da bo preko nje možna vožnja (predvsem) s smetarskim vozilom. Čeprav so možni primeri, ko tudi odločitev v sporu zaradi motenja posesti lahko pomeni poseg v pravni in dejanski položaj stranke, pa je na splošno treba upoštevati, da gre v teh postopkih le za varstvo dejanske oblasti nad stvarjo. Odločitev sodišča je začasna, saj ne preprečuje možnosti za uveljavljanje pravice in s tem drugačne odločitve v petitorni pravdi. Po oceni Ustavnega sodišča zavrnitev tožbenega zahtevka za pritožnico ne more imeti takšnega pomena, da bi to upravičevalo presojo pred Ustavnim sodiščem kot najvišjim organom sodne oblasti za varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin.
5. Prav tako od odločitve Ustavnega sodišča v obravnavanem primeru ni pričakovati rešitve pomembnega pravnega vprašanja. Treba je upoštevati, da od Ustavnega sodišča glede na to, da je njegova pristojnost v postopku ustavne pritožbe omejena na presojo kršitev človekovih pravic ali temeljnih svoboščin (prvi odstavek 50. člena ZUstS), ni mogoče pričakovati rešitve vseh pomembnih pravnih vprašanj, pač pa le pravnih vprašanj ustavnopravnega pomena. Takih vprašanj v tej zadevi ni.
6. Glede na to Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
7. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi druge alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS in prve alineje drugega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 – popr.) v sestavi: predsednica senata Milojka Modrijan ter člana dr. Janez Čebulj in Lojze Janko. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
Milojka Modrijan