P-63/05
Natisni
Opravilna št.:
P-63/05
Datum odločitve:
8. 12. 2005
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2005:P.63.05
Akt:
Spor o pristojnosti
Izrek:
Za odločanje v postopku o prekršku zoper A. A. zaradi storitve prekrška, opisanega v obdolžilnem predlogu Policijske postaje Tolmin št. 17/11-448830 z dne 6. 5. 2005, je pristojna Policijska postaja Tolmin.
Evidenčni stavek:
Ker je za storitev hujšega prekrška po prvem odstavku 234. člena ZVCP-1 lahko relevantno le ogrožanje oziroma poškodovanje druge osebe ali njenega premoženja in ne domnevnega storilca prekrška samega, pri obdolženčevem ravnanju ne gre za  za povzročitev prometne nesreče, zaradi katere bi bilo treba prekršek pravno opredeliti po prej navedeni določbi. Zato je v skladu s prvim odstavkom 235. člena ZVCP-1 v zvezi  s tretjim odstavkom 52. člena ZP-1 za odločanje v postopku o prekršku pristojen prekrškovni organ Policijska postaja Tolmin. Navedena odločitev je tudi v skladu s prvim odstavkom 52. člena ZP-1, ki določa, da se o prekrških praviloma odloča po hitrem postopku (pred prekrškovnim organom) in samo izjemoma v rednem sodnem postopku, kakor tudi s temeljno  usmeritvijo zakona k poenostavitvi in pospešitvi postopka o prekršku in s tem spoštovanju načel učinkovitosti postopka in odločanja brez nepotrebnega odlašanja, ki napotuje k restriktivni razlagi določb o izjemnem obravnavanju prekrškov v rednem sodnem postopku.
Geslo:
1.2.51.7.2 - Ustavno sodstvo - Vrste vlog - Aktivna legitimacija v postopku pred Ustavnim sodiščem - Spor o pristojnosti - Prizadeti organ.
1.3.4.8 - Ustavno sodstvo - Pristojnost - Vrste postopkov - Postopek v sporih o pristojnosti.
1.3.52.1.3 - Ustavno sodstvo - Pristojnost - Odločitev - V sporu o pristojnosti - Med sodišči in drugimi državnimi organi.
1.5.51.3.3 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - Odločitve v drugih postopkih - Odločitev o tem, kateri organ je pristojen.
Pravna podlaga:
Člen 61.4, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
spori o pristojnosti
Vrsta akta:
drugi akti
Vlagatelj:
Policijska postaja Tolmin
Datum vloge:
30. 8. 2005
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
določitev pristojnega organa
Dokument:
US25400
Dokument v PDF obliki:
P-63-05.pdf
113 KB
Prenesite datoteko
P-63/05-4
8. 12. 2005
ODLOČBA
Ustavno sodišče je v postopku za rešitev spora glede pristojnosti, začetem z zahtevo Policijske postaje Tolmin, na seji dne 8. decembra 2005
odločilo:
Za odločanje v postopku o prekršku zoper A. A. zaradi storitve prekrška, opisanega v obdolžilnem predlogu Policijske postaje Tolmin št. 17/11-448830 z dne 6. 5. 2005, je pristojna Policijska postaja Tolmin.
Obrazložitev
A.
1. Policijska postaja Tolmin je na podlagi prvega odstavka 103. člena Zakona o prekrških (Uradni list RS, št. 7/03 in nasl. – v nadaljevanju ZP-1) pri Okrajnem sodišču v Tolminu vložila obdolžilni predlog zaradi prekrška po prvem odstavku 234. člena Zakona o varnosti cestnega prometa (Uradni list RS, št. 83/04 in nasl. – v nadaljevanju ZVCP-1).
2. Okrajno sodišče v Tolminu se je izreklo za stvarno nepristojno in odstopilo obdolžilni predlog Policijski postaji Tolmin. Pri tem je navedlo, da je v prometni nesreči nastala le materialna škoda na obdolženčevem vozilu in je le obdolženi utrpel telesno poškodbo, zato mu ni mogoče očitati, da je povzročil prometno nesrečo in ne pride v poštev uporaba 234. člena ZVCP-1.  Sodišče je zaključilo, da je mogoče kaznovati obdolženca le za prekršek iz petega odstavka 30. člena ZVCP-1. Ker je za storitev tega prekrška predpisana globa in kazenske točke v točno določenem znesku, je za vodenje postopka in izrek sankcije pristojen prekrškovni organ.
3. Policijska postaja Tolmin je pred Vrhovnim sodiščem sprožila spor o pristojnosti med njo in Okrajnim sodiščem v Tolminu. Navaja, da je v drugi alineji drugega odstavka 134. člena ZVCP-1 prometna nesreča opredeljena kot prometna nesreča, v kateri je bilo udeleženo vsaj eno premikajoče se vozilo in je v njej najmanj ena oseba umrla ali je bila telesno poškodovana ali je nastala materialna škoda. Pri tem pa zakon ne določa subjektivizacije odgovornosti za povzročitev prometne nesreče. Policijska postaja Tolmin zato meni, da se mora v obravnavanem primeru uporabiti 234. člen ZVCP-1, to pa pomeni, da je za postopek o prekršku pristojno Okrajno sodišče v Tolminu.
4. Vrhovno sodišče je Ustavnemu sodišču odstopilo zahtevo Policijske postaje Tolmin za odločitev o sporu glede pristojnosti. Navedlo je, da je po drugem odstavku 83. člena ZP-1 za odločitev o sporu glede pristojnosti med sodišči in prekrškovnimi organi sicer pristojno Vrhovno sodišče. Ker pa gre v konkretnem primeru za spor o stvarni pristojnosti med sodiščem in policijsko postajo, ki je po 4. členu Zakona o policiji (Uradni list RS, št. 49/98 in nasl. - ZPol) sestavni del policije kot državnega organa v sestavi Ministrstva za notranje zadeve, je po mnenju Vrhovnega sodišča za odločitev o sporu glede pristojnosti (med sodiščem in drugim državnim organom) skladno z določbo osme alineje prvega odstavka 160. člena Ustave pristojno Ustavno sodišče.
B.
5. Ustavno sodišče je na podlagi osme alineje prvega odstavka 160. člena Ustave pristojno, da odloča o sporih glede pristojnosti med sodišči in drugimi državnimi organi. Po določbi drugega odstavka 61. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 – v nadaljevanju ZUstS) lahko, če pride do spora o pristojnosti zato, ker več organov zavrača pristojnost v posamezni zadevi, zahteva rešitev spora o pristojnosti organ, ki mu je bila zadeva odstopljena, pa meni, da zanjo ni pristojen.
6. Po prvem odstavku 52. člena ZP-1 odloča o prekrških prekrškovni organ po hitrem postopku, razen v primerih, ko zakon določa drugače. Drugi odstavek istega člena določa izjeme, ko hitri postopek ni dovoljen. Po drugi alineji drugega odstavka 52. člena ZP-1 hitri postopek ni dovoljen, če je za prekršek poleg globe predpisana stranska sankcija oziroma če prekrškovni organ ali predlagatelj postopka glede na naravo kršitve oceni, da so podani pogoji za izrek stranske sankcije. Po tretjem odstavku 52. člena ZP-1 se hitri postopek lahko izvede tudi v navedenem primeru, če tako določa zakon. ZVCP-1 v prvem odstavku 235. člena določa, da odloča o prekršku iz tega zakona prekrškovni organ v hitrem postopku tudi, če je za prekršek poleg globe predpisana stranska sankcija največ pet kazenskih točk v cestnem prometu v določenem številu. Po prvem odstavku 234. člena ZVCP-1 se udeleženec cestnega prometa, ki s prekrškom iz tega zakona ogrozi drugega udeleženca cestnega prometa ali povzroči prometno nesrečo
,
razen prometne nesreče z neznatno nevarnostjo, kaznuje za prekršek z najmanj 30.000 tolarji. Vozniku motornega vozila se izreče tudi najmanj tri kazenske točke. Glede na navedeno, je za izvedbo postopka o prekršku po petem odstavku 30. člena ZVCP-1 pristojen prekrškovni organ, za izvedbo postopka o prekršku po prvem odstavku 234. člena ZVCP-1 pa okrajno sodišče.
7. Ustavno sodišče je v odločbi št. P-21/05 z dne 16. 6. 2005 (Uradni list RS, št. 62/05) sprejelo stališče, da mora v primeru, ko je pristojnost za odločanje v postopku o prekršku odvisna od pravne opredelitve prekrška
glede na določbe ZVCP-1, Okrajno sodišče, kadar
postaja prometne policije skladno s 103. členom ZP-1 vloži obdolžilni predlog na sodišče, ker ocenjuje, da je treba prekršek opredeliti po strožji pravni kvalifikaciji, tak predlog tudi obravnavati. Obravnavani primer pa ni takšen.
8. Kot je razvidno iz zahteve za rešitev spora glede pristojnosti, je do zavračanja stvarne pristojnosti za odločanje v konkretni zadevi pripeljala zgolj različna razlaga pojma prometna nesreča, ki je v ZVCP-1 opredeljena kot kvalifikatorna okoliščina, zaradi katere temeljni prekršek postane hujši. Stvarna pristojnost za odločanje o konkretnem prekršku je torej odvisna od odločitve, ali gre pri obdolženčevemu ravnanju za prometno nesrečo, zaradi katere je treba prekršek pravno opredeliti po prvem odstavku 234. člena ZVCP-1, ali ne gre.
9. Iz obdolžilnega predloga Policijske postaje Tolmin je razvidno, da se obdolženemu očita, da hitrosti in načina vožnje ni prilagodil lastnostim ceste, zato ga je začelo zanašati, izgubil je oblast nad vozilom, zaneslo ga je čez neprekinjeno ločilno črto na nasprotno smerno vozišče, kjer je pričel močno zavirati in motorno kolo se je prevrnilo ter treščilo v varnostno ograjo, pod katero je voznik obležal. Obdolženi je utrpel hudo telesno poškodbo. Na njegovem vozilu je nastala materialna škoda. Po stališču Policijske postaje Tolmin je obdolženi tako povzročil prometno nesrečo po 134. členu ZVCP-1, saj je bila najmanj ena oseba telesno poškodovana. Po razlagi Policijske postaje je lahko poškodovana oseba tudi sam obdolženec, saj ZVCP-1 ne določa, da mora biti poškodovan drug udeleženec.
10. Razlaga, ki jo je pojmu prometne nesreče v ZVCP-1 dala policijska postaja, je napačna. Že iz namena ZVCP-1[1] izhaja, da se prepoveduje ali hujše sankcionira predvsem tako ravnanje udeležencev cestnega prometa, ki ovira ali ogroža druge udeležence cestnega prometa ali jim povzroča škodo. Tudi iz določbe prvega odstavka 234. člena ZVCP-1 je razvidno, da je zakonodajalec postavil na isto raven kot povzročitev prometne nesreče tudi ogrozitev drugega udeleženca cestnega prometa. Iz navedenega tako izhaja, da je za storitev hujšega prekrška lahko relevantno le  ogrožanje oziroma poškodovanje druge osebe (ali njenega premoženja) in ne domnevnega storilca prekrška. Navedena razlaga je bila podana tudi v načelnem pravnem mnenju Senata za prekrške, sprejetem že v odločbi št. 3441/83 z dne 6. 11. 1984, in v dne 27. 12. 1985[2] sprejetem načelnem stališču istega organa, iz katerega izhaja, da voznika, ki se je pri vožnji z motornim vozilom poškodoval, ker hitrosti svoje vožnje ni prilagodil prometnim razmeram na cesti, pri tem pa je bil ogrožen in poškodovan le sam ter je nastala škoda le na njegovem motornem vozilu, ni mogoče kaznovati za povzročitev prometne nezgode. Da je navedenemu stališču sledila tudi praksa organov za postopek o prekrških, pa je nenazadnje razvidno iz stališča, ki ga je do opredelitve pojma prometne nesreče zavzelo Okrajno sodišče v sklepu, s katerim se je izreklo za stvarno nepristojno.[3]
11. Glede na zgoraj navedeno je v skladu s prvim odstavkom 235. člena ZVCP-1 v zvezi  s tretjim odstavkom 52. člena ZP-1 za odločanje v postopku o prekršku zoper A. A. zaradi storitve prekrška, opisanega v obdolžilnem predlogu Policijske postaje Tolmin št. 17/11-448830 z dne 6. 5. 2005, pristojen prekrškovni organ, tj. Policijska postaja Tolmin. Navedena odločitev je tudi v skladu s prvim odstavkom 52. člena ZP-1, ki določa, da se o prekrških praviloma odloča po hitrem postopku (pred prekrškovnim organom) in samo izjemoma v rednem sodnem postopku, kakor tudi s temeljno  usmeritvijo zakona k poenostavitvi in pospešitvi postopka o prekršku in s tem spoštovanju načel učinkovitosti postopka in odločanja brez nepotrebnega odlašanja, ki odkazuje k restriktivni razlagi določb o izjemnem obravnavanju prekrškov v rednem sodnem postopku.
12. Ustavno sodišče je zato odločilo, da je za odločanje v postopku o prekršku pristojna Policijska postaja Tolmin.
C.
13. Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi četrtega odstavka 61. člena ZUstS in četrte alineje drugega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 – popr.) v sestavi: predsednik dr. Janez Čebulj ter sodnice in sodniki dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, Milojka Modrijan, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk, Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić. Odločbo je sprejelo soglasno.
Predsednik
dr. Janez Čebulj
Opombe:
[1]Glej na primer drugi odstavek 24. člena ZVCP-1.
[2]Zbirka načelnih stališč in načelnih pravnih mnenj Republiškega senata za prekrške v Ljubljani št. 3/86, str. 49/22 in 51/23.
[3] Navedena ugotovitev izhaja tudi iz številnih drugih podobnih sporov o pristojnosti, iz katerih je razvidno, da sodniki načeloma oporekajo svoji stvarni pristojnosti za odločanje v takšnih zadevah.