Up-262/04
Natisni
Opravilna št.:
Up-262/04
Datum odločitve:
24. 11. 2005
Objavljeno:
Uradni list RS, št. 109/2005
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2005:Up.262.04
Akt:
Sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 1245/2004 z dne 3. 3. 2005, 1. in 3. točka sklepa Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 10. 3. 2004, sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 1091/2003 z dne 27. 11. 2003 ter sklep Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 13. 1. 2003 
Ustavna pritožba A. A. zoper 2. točko sklepa  Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 10. 3. 2004 
Ustavna pritožba A. A. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v postopku pred Okrajnim sodiščem v Žalcu v zadevi št. P 37/2001
Izrek:
Sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 1245/2004 z dne 3. 3. 2005, 1. in 3. točka sklepa Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 10. 3. 2004, sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 1091/2003 z dne 27. 11. 2003 ter sklep Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 13. 1. 2003 se razveljavijo.

Zadeva se vrne Okrajnemu sodišču v Žalcu v novo sojenje.

Ustavna pritožba A. A. zoper 2. točko sklepa  Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 10. 3. 2004 se zavrže.

Ustavna pritožba A. A. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v postopku pred Okrajnim sodiščem v Žalcu v zadevi št. P 37/2001 se zavrže.
Evidenčni stavek:
Izrek denarne kazni kot izvršilno sredstvo za izvršitev obveznosti kaj storiti, dopustiti ali opustiti, je po ZIZ možen samo za dosego izvršbe nenadomestnega dejanja. Ker iz izpodbijanih sklepov ni razvidno, da bi šlo v obravnavanem primeru za izvršbo dejanja, ki ga lahko opravi samo dolžnica, so izpodbijani sklepi, ki pritožnico z izrekom denarne kazni silijo v izpolnitev obveznosti iz začasne odredbe, očitno napačni in kot taki v nasprotju z 22. členom Ustave. Zato jih je Ustavno sodišče razveljavilo. V delu, v katerem pritožnica izpodbija sklep sodišča prve stopnje, zoper katerega ni izčrpala pravnih sredstev, je Ustavno sodišče ustavno pritožbo zavrglo. V primerih, ko postopek še teče, za presojo o obstoju kršitve pravice do sojenja v razumnem roku pristojno Upravno sodišče (tako npr. v sklepu št. Up - 369/97 z dne 21.1.1998, OdlUS VII, 116), zato je Ustavno sodišče ustavno pritožbo v delu, ki se nanaša na to kršitev, zavrglo.
Geslo:
1.5.51.2.10 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Razveljavitev/odprava izpodbijanega akta in vrnitev v novo odločanje.
1.4.52.4 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke v postopku ustavne pritožbe - Izčrpanje pravnih sredstev .
1.5.51.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Zavrženje.
5.3.13.17 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Obrazložitev.
5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).
1.5.51.2.4 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Začasno zadržanje izvršitve.
Pravna podlaga:
Člen 22, Ustava [URS]
Člen 59.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
13. 4. 2004
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
razveljavitev ali odprava
Dokument:
US25312
Dokument v PDF obliki:
Up-262-04.pdf
109 KB
Prenesite datoteko
Up-262/04-8
19. 7. 2005
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. iz Ž.  na seji senata dne 11. julija 2005 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
1. Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 251/2002 z dne 7. 2. 2002 v zvezi s sklepoma Okrajnega sodišča v Žalcu št. P 37/2001 z dne 15. 11. 2001 in z dne 19. 3. 2001 se zavrže.
2. Ustavna pritožba A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 1245/2004 z dne 3. 3. 2005 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 10. 3. 2004 in zoper sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 1091/2003 z dne 27. 11. 2003 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 13. 1. 2003 se sprejme v obravnavo.
3. Do končne odločitve Ustavnega sodišča se zadrži izvršitev sklepov iz 2. točke izreka.
Obrazložitev
A.
1. Sodišče je v pravdnem postopku zaradi opustitve preprečevanja izvrševanja stvarne služnosti izdalo začasno odredbo, s katero je pritožnici kot toženki naložilo, naj v roku 3 dni s poti na svoji parceli št. 784, vl. št. 87, k.o . V., odstrani lesene palete v širini cca 2m in višini cca 1m in nasuto zemljo ter zagotovi njeno prevoznost, sicer ji bo sodišče izreklo denarno kazen 500.000 SIT. Ugovor in pritožba zoper izdano začasno odredbo sta bila zavrnjena. Ker pritožnica svoje obveznosti po začasni odredbi ni izpolnila, ji je bila v izvršilnem postopku s sklepom, ki ga je Višje sodišče potrdilo, izrečena denarna kazen 500.000 SIT.
2. Pritožnica v ustavni pritožbi z dne 13. 4. 2004 zatrjuje kršitve 2., 5., 14., 15., 16., 19., 20., 21., 22., 23., 25., 28., 33., 34., 35., 40., 45., 67., 69. in 71. člena Ustave ter 6. člena Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 – EKČP). Izraža svoje nestrinjanje z izdano začasno odredbo in navaja, da izpodbijani sklepi temeljijo le na navedbah tožeče stranke, medtem ko njenih navedb in dokaznih predlogov sodišče brez obrazložitve ni upoštevalo. Zatrjuje, da v zemljiški knjigi na njeni parceli služnost v korist tožnika sploh ni vpisana in da je pritožnik tudi ni priposestvoval. Glede na to sodiščema očita, da sta zmotno in nepopolno ugotovili dejansko stanje, da so jo obravnavali pristransko in neenakopravno ter da so izdani sklepi brez razumne obrazložitve. Navaja tudi, da sodišče po treh letih od izdane začasne odredbe še ni razpisalo prvega naroka za glavno obravnavo v pravdnem postopku. S sklepom o izreku denarne kazni v višini 500.000 SIT pa naj bi sodišče kršilo takrat veljavni Zakon o izvršbi in zavarovanju (Uradni list RS, št. 51/98 – v nadaljevanju ZIZ), saj naj bi ta določal kot najvišjo možno denarno kazen za fizično osebo znesek 300.000 SIT.
3. Z vlogo z dne 28. 6. 2005 je pritožnica razširila ustavno pritožbo tudi na sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 1245/2004 z dne 3. 3. 2005 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 10. 3. 2004. Iz sklepov izhaja, da pritožnica prve izrečene denarne kazni ni plačala, zato je sodišče po uradni dolžnosti odredilo izvršbo zaradi izterjave denarne kazni z rubežem in prenosom denarnih prejemkov. Hkrati je pritožnici določilo nov rok za izpolnitev obveznosti in ji izreklo novo denarno kazen v višini 1.000.000 SIT za primer, če pritožnica niti v novem roku ne bo izpolnila obveznosti. Pritožbo zoper sklep o izreku nove denarne kazni je Višje sodišče zavrnilo. Pritožnica navaja, da ji je bil na podlagi pravnomočnega sklepa o izterjavi denarne kazni že zasežen del razpoložljivega dohodka, ki komaj zadošča za preživljanje nje in sina, in predlaga začasno zadržanje "že izdanih sklepov, s katerimi so ji zasegli njeno lastnino ter razpolagali z njo, posledično pa tudi denarna sredstva". Predlaga tudi "zavrnitev neupravičeno izdanih sklepov".
B - I.
4. Pritožnica z ustavno pritožbo izpodbija sklep Višjega sodišča v Celju št. 251/2002 z dne 7. 2. 2002 v zvezi s sklepoma Okrajnega sodišča v Žalcu št. P 37/2001 z dne 15. 11. 2001 in z dne 19. 3. 2001 o začasni odredbi. Po prvem odstavku 52. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) se ustavna pritožba vloži v 60 dneh od vročitve posamičnega akta, zoper katerega je mogoča ustavna pritožba. Pritožnica je z vlogo z dne 1. 4. 2002 Višjemu sodišču v Celju predlagala popravo izpodbijanega sklepa, iz česar je mogoče sklepati, da se je z izpodbijanim sklepom seznanila najkasneje tega dne. Ustavna pritožba zoper sklep o začasni odredbi, vložena dne 13. 4. 2004, je torej očitno prepozna, zato jo je Ustavno sodišče v tem delu zavrglo (1. točka izreka).
B – II.
5. Ustavna pritožba zoper sklepe, navedene v 2. točki izreka, je pravočasna. Senat Ustavnega sodišča je sklenil, da sprejme ustavno pritožbo v tem delu v obravnavo. O njeni utemeljenosti bo odločalo Ustavno sodišče, ki bo presodilo, ali so bile z izpodbijanimi sodnimi odločbami kršene pritožničine človekove pravice oziroma temeljne svoboščine (2. točka izreka).
6. Če je ustavna pritožba sprejeta v obravnavo, lahko po določbi 58. člena ZUstS senat ali Ustavno sodišče na nejavni seji zadrži izvršitev posamičnega akta, ki se z ustavno pritožbo izpodbija, če bi z izvršitvijo lahko nastale težko popravljive škodljive posledice. Ustavno sodišče ocenjuje, da je pritožnica s svojimi navedbami in prilogami k ustavni pritožbi izkazala nastanek težko popravljivih škodnih posledic, ki utemeljujejo zadržanje izvršitve izpodbijanih sklepov. Z izpodbijanimi sklepi je bila odrejena izvršba zaradi izterjave denarne kazni v višini 500.000 SIT, izrečena pa ji je bila tudi nova denarna kazen v višini 1.000.000 SIT, če v dodatnem roku treh dni ne bo izpolnila obveznosti po izdani začasni odredbi. Obvestilo o pravnomočnosti sklepa je bilo pritožničinemu delodajalcu vročeno dne 14. 4. 2005, pritožnica pa navaja, da ji je bil del razpoložljivega dohodka že zasežen. Z nadaljevanjem izterjave izrečenih denarnih kazni bodo nedvomno občutno zmanjšana sredstva, s katerimi pritožnica preživlja sebe in sina. Začasno zadržanje izpodbijanih sklepov v obravnavani zadevi pomeni le, da bo denarna kazen v primeru morebitnega neuspeha z ustavno pritožbo na podlagi istega sklepa izterjana kasneje. Navedene okoliščine po oceni Ustavnega sodišča utemeljujejo zadržanje izvršitve izpodbijanih sklepov (3. točka izreka). Do dokončne odločitve Ustavnega sodišča ni dovoljeno začeti oziroma nadaljevati izvršbe z izterjavo izrečenih denarnih kazni.
C.
7. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje prvega odstavka 55. člena, prvega odstavka 54. člena in 58. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata dr. Dragica Wedam Lukić ter člana mag. Marija Krisper Kramberger in Jože Tratnik. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe zoper odločitev o začasni odredbi ni sprejel, je bila zadeva v tem delu v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso odločili trije od njih, ustavna pritožba v tem delu ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednica senata
dr. Dragica Wedam Lukić
zanjo
Namestnik predsednice senata
Jože Tratnik
Up-262/04-14
24. 11. 2005
ODLOČBA
Ustavno sodišče je v postopku odločanja o ustavni pritožbi A. A. iz Ž. na seji dne 24. novembra 2005
odločilo:
1. Sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 1245/2004 z dne 3. 3. 2005, 1. in 3. točka sklepa Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 10. 3. 2004, sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 1091/2003 z dne 27. 11. 2003 ter sklep Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 13. 1. 2003 se razveljavijo.
2. Zadeva se vrne Okrajnemu sodišču v Žalcu v novo sojenje.
3. Ustavna pritožba A. A. zoper 2. točko sklepa  Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 10. 3. 2004 se zavrže.
4. Ustavna pritožba A. A. zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v postopku pred Okrajnim sodiščem v Žalcu v zadevi št. P 37/2001 se zavrže.
Obrazložitev
A.
1. Sodišče je v pravdnem postopku zaradi opustitve preprečevanja izvrševanja stvarne služnosti izdalo začasno odredbo, s katero je pritožnici kot toženki naložilo, naj v roku 3 dni s poti na svoji parceli št. 784, vl. št. 87, k.o. V., odstrani lesene palete v širini približno 2 m in višini približno 1 m in nasuto zemljo ter zagotovi njeno prevoznost, sicer ji bo sodišče izreklo denarno kazen 500.000 SIT. Ker pritožnica svoje obveznosti po začasni odredbi ni izpolnila, ji je bila v izvršilnem postopku s sklepom, ki ga je Višje sodišče potrdilo, izrečena denarna kazen 500.000 SIT.
2. Pritožnica v ustavni pritožbi z dne 13. 4. 2004 zatrjuje kršitve 2., 5., 14., 15., 16., 19., 20., 21., 22., 23., 25., 28., 33., 34., 35., 40., 45., 67., 69. in 71. člena Ustave ter 6. člena Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 – EKČP). Izraža svoje nestrinjanje z izdano začasno odredbo in z izrečeno denarno kaznijo. Sodišču očita, da je zmotno in nepopolno ugotovilo dejansko stanje, da jo je obravnavalo pristransko in neenakopravno, da so izdani sklepi brez razumne obrazložitve, odločitve pa naj bi bile v nasprotju z zakonom in brez pravne podlage. Nasprotuje tudi višini izrečene denarne kazni. Pritožnica sodišču očita, da v pravdnem postopku po treh letih od izdane začasne odredbe še ni razpisalo prvega naroka za glavno obravnavo.
3. Z vlogo z dne 28. 6. 2005 je pritožnica ustavno pritožbo razširila tudi na sklep Višjega sodišča v Celju št. Cp 1245/2004 z dne 3. 3. 2005 v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 10. 3. 2004. Iz sklepov izhaja, da pritožnica izrečene denarne kazni ni plačala, zato je sodišče po uradni dolžnosti odredilo izvršbo zaradi izterjave denarne kazni z rubežem in prenosom denarnih prejemkov. Hkrati je pritožnici določilo nov rok za izpolnitev obveznosti in ji izreklo novo denarno kazen v višini 1.000.000 SIT za primer, če pritožnica niti v novem roku ne bo izpolnila obveznosti. Pritožbo zoper sklep o izreku nove denarne kazni je Višje sodišče zavrnilo.
4. Ustavno sodišče je na seji dne 11. 7. 2005 ustavno pritožbo zoper sklep o izreku denarne kazni in zoper sklep o izterjavi denarne kazni ter o izreku nove denarne kazni za primer, če dolžnica ne bi izpolnila obveznosti iz začasne odredbe, sprejelo v obravnavo, ustavno pritožbo zoper izdano začasno odredbo pa kot prepozno zavrglo.
5. Ustavno sodišče je ustavno pritožbo (v delu, v katerem je bila sprejeta v obravnavo)  v skladu s 56. členom Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 – v nadaljevanju ZUstS) poslalo Višjemu sodišču v Celju, na podlagi 22. člena Ustave pa upniku v izvršilnem postopku in jima omogočilo, da na ustavno pritožbo odgovorita, česar pa nista storila.
B – I.
6. Predmet vsebinske presoje so sklepi, izdani v postopku prisilne izvršbe pravnomočne začasne odredbe. Iz vsebine navedb v ustavni pritožbi izhaja, da pritožnica nasprotuje denarnima kaznima, ker naj bi bili izrečeni v nasprotju z Zakonom o izvršbi in zavarovanju (Uradni list RS, št. 51/98 in nasl. – v nadaljevanju ZIZ).
7. Izpodbijani sklepi, s katerimi je sodišče pritožnici izreklo denarno kazen, temeljijo na stališču, da je izrečena denarna kazen izvršilno sredstvo za izvršitev obveznosti, ki je bila pritožnici naložena z začasno odredbo. Izrek denarne kazni kot izvršilno sredstvo za izvršitev obveznosti kaj storiti, dopustiti ali opustiti, je po ZIZ možen samo za dosego izvršbe nenadomestnega dejanja (226. člen ZIZ)[1]. Ker iz izpodbijanih sklepov ni razvidno, da bi šlo v obravnavanem primeru za izvršbo dejanja, ki ga lahko opravi samo dolžnica, so izpodbijani sklepi, ki pritožnico z izrekom denarne kazni silijo v izpolnitev obveznosti iz začasne odredbe, očitno napačni in kot taki v nasprotju z 22. členom Ustave. Zato jih je Ustavno sodišče razveljavilo in zadevo vrnilo izvršilnemu sodišču v novo sojenje (1. in 2. točka izreka).
8. Ker je Ustavno sodišče izpodbijane sklepe razveljavilo že zaradi kršitve pravice iz 22. člena Ustave, se v presojo o obstoju drugih zatrjevanih kršitev ustavnih in konvencijskih pravic ni spuščalo.
B – II.
9. Z 2. točko sklepa Okrajnega sodišča v Žalcu št. In 2002/00028 z dne 10. 3. 2004 je bila proti dolžnici odrejena izvršba zaradi izterjave kazni. Zoper sklep o izvršbi zaradi izterjave denarne kazni je imela pritožnica pravico vložiti ugovor, česar pa ni storila. Po prvem odstavku 51. člena ZUstS se lahko ustavna pritožba vloži šele, ko so izčrpana vsa pravna sredstva. Ker v obravnavani zadevi niso izčrpana niti redna pravna sredstva, za obravnavanje ustavne pritožbe niso izpolnjene procesne predpostavke. Zato je Ustavno sodišče ustavno pritožbo v tem delu zavrglo (3. točka izreka). Kljub temu bo moralo izvršilno sodišče upoštevati, da je bil izvršilni naslov, na podlagi katerega je bil izdan navedeni sklep o izvršbi, razveljavljen, in postopati po 76. členu ZIZ.
B – III.
10. Pritožnica zatrjuje tudi kršitev pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja in navaja, da sodišče v pravdnem postopku po treh letih od izdane začasne odredbe še ni razpisalo prvega naroka za glavno obravnavo. Ustavno sodišče je že sprejelo stališče, da je v primerih, ko postopek še teče, za presojo o obstoju te kršitve pristojno Upravno sodišče (tako npr. v sklepu št. Up-369/97 z dne 21. 1. 1998, OdlUS VII, 116). Glede na navedeno je Ustavno sodišče ustavno pritožbo v delu, ki se nanaša na to kršitev, zavrglo (4. točka izreka).
C.
11. Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi prvega odstavka 59. člena in druge alineje prvega odstavka 55. člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Janez Čebulj ter sodnice in sodniki Lojze Janko, mag. Marija Krisper Kramberger, Milojka Modrijan, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk, Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić. Odločbo je sprejelo soglasno.
Predsednik
dr. Janez Čebulj
Opomba:
[1]Rijavec V., Civilno izvršilno pravo, GV založba, Ljubljana 2003, str. 318: Nenadomestna dejanja so dejanja, ki so takšne narave, da jih lahko opravi le dolžnik; enako velja za dopustitev ali opustitev; enako tudi Wedam - Lukić D., Civilno izvršilno pravo, Časopisni zavod Uradni list RS, 1992, str. 107: Nenadomestna dejanja so dejanja, ki jih ne more namesto dolžnika opraviti nihče drug, ampak jih lahko opravi samo sam dolžnik. Gre za dejanja, ki so tako tesno vezana na osebo dolžnika, da za upnika izpolnitev s strani nekoga drugega nima pomena ali pa sploh ni mogoča (npr. obveznost umetnika ustvariti določeno umetniško delo, obveznost izvajalca, nastopiti v gledališki predstavi).