Up-1045/05
Natisni
Opravilna št.:
Up-1045/05
Datum odločitve:
7. 7. 2006
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2006:Up.1045.05
Akt:
Ustavna pritožba zoper odločbo Višjega sodišča v Kopru št. PRps 6444/2004 z dne 7. 7. 2005 v zvezi z odločbo Sodnika za prekrške Ajdovščina št. P-56/2004 z dne 28. 7. 2004
Izrek:
Ustavna pritožba zoper odločbo Višjega sodišča v Kopru št. PRps 6444/2004 z dne 7. 7. 2005 v zvezi z odločbo Sodnika za prekrške Ajdovščina št. P-56/2004 z dne 28. 7. 2004 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ker ne gre niti za relativno niti za absolutno zastaranje, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.
Pravna podlaga:
Člen 55.2.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Datum vloge:
3. 11. 2005
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US26310
Dokument v PDF obliki:
Up-1045-05.pdf
116 KB
Prenesite datoteko
Up-1045/05-7
7. 7. 2006
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe, ki jo je vložil A. A. iz Ž. Ž., ki ga zastopa B. B., odvetnik v Z., na seji senata dne 27. junija 2006 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94)
sklenilo:
Ustavna pritožba zoper odločbo Višjega sodišča v Kopru št. PRps 6444/2004 z dne 7. 7. 2005 v zvezi z odločbo Sodnika za prekrške Ajdovščina št. P-56/2004 z dne 28. 7. 2004 se ne sprejme.
Obrazložitev
A.
1. S prvostopenjsko odločbo Sodnika za prekrške je bil pritožnik spoznan za odgovornega storitve cestnoprometnega prekrška po točki c) tretjega odstavka 117. člena Zakona o varnosti cestnega prometa (Uradni list RS, št. 30/98 in nasl. – ZVCP). Izrečeni sta mu bili denarna kazen in stranska sankcija prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja. Višje sodišče je pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo prvostopenjsko odločbo.
2. Pritožnik zatrjuje kršitev pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave, katere sestavni del je tudi zahteva po "poštenem" vodenju postopka ter 6. člena Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 –EKČP) in 14. člena Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah (Uradni list SFRJ, št. 7/71 v povezavi z Uradnim listom RS, št. 35/92, MP, št. 9/92 – Pakt). Pritožnik zatrjuje, da je od izdaje prvostopenjske odločbe oziroma od vložitve pritožbe do vročitve drugostopenjske odločbe preteklo več kot eno leto, zato je nastopilo relativno zastaranje pregona in s tem prenehala možnost vodenja postopka. Ker po mnenju pritožnika določbe o zastaranju niso bile uporabljene v skladu z njihovim namenom, je bila pritožniku kršena pravica iz 22. člena Ustave.
B.
3. S trditvijo, da so kršene določbe glede relativnega zastaranja pregona prekrška, pritožnik izpodbija pravilno uporabo materialnega prava. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) se Ustavno sodišče omeji na presojo, ali so z izpodbijano odločbo kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine.
4. Po 55. členu Zakona o prekrških (Uradni list SRS, št. 25/83 in nasl. ter Uradni list RS, št. 10/91 in nasl. – ZP) postopek o prekršku ni dopusten, če preteče eno leto od dneva, ko je bil prekršek storjen. Zastaranje pretrga vsako dejanje organa, pristojnega za postopek, ki meri na pregon storilca prekrška. Po vsakem pretrganju začne teči zastaranje znova, postopek o prekršku pa ni več mogoč, ko poteče dvakrat toliko časa, kolikor ga zahteva zakon za zastaranje postopka o prekršku.
5. Iz vpogleda v spis Okrajnega sodišča v Ajdovščini št. PRs-56/2004 je bilo ugotovljeno, da je bil prekršek storjen dne 20. 12. 2003. Prvostopenjska odločba je bila izdana dne 28. 7. 2004, drugostopenjska pa dne 7. 7. 2005. Že iz teh podatkov izhaja, da niti od storitve prekrška do izdaje prvostopenjske odločbe niti od izdaje prvostopenjske do izdaje drugostopenjske odločbe ni potekel enoletni zastaralni rok. Prav tako je očitno, da od storitve prekrška do izdaje drugostopenjske odločbe ni potekel absolutni dvoletni zastaralni rok. Drugostopenjska odločba je bila pritožniku (in njegovemu zagovorniku) vročena tudi znotraj absolutnega zastaralnega roka. Za zatrjevane kršitve ustavnih pravic torej očitno ne gre.
6. Ker očitno ne gre za kršitve človekovih pravic ali temeljnih svoboščin, kot jih zatrjuje pritožnik, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo.
C.
7. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS ter prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 – popr.) v sestavi: predsednik senata dr. Zvonko Fišer ter člana dr. Ciril Ribičič in dr. Mirjam Škrk. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
Predsednik senata
dr. Zvonko Fišer