U-I-362/07, Up-3861/07
Natisni
Opravilna št.:
U-I-362/07, Up-3861/07
Datum odločitve:
28. 1. 2009
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2009:U.I.362.07
Akt:
Zakon o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06) (ZUS), 1. odst. 73 čl. in 1. in 2. odst. 107. čl.
Zakon o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91-I, 31/93, 65/98 in 66/2000) (ZDen), 3. odst. 63. čl.
Sodba Vrhovnega sodišča št. X Ips 1674/2006 z dne 12. 9. 2007
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti prvega odstavka 73. člena in prvega ter drugega odstavka 107. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06) se zavrne.
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti tretjega odstavka 63. člena Zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91-I, 31/93, 65/98 in 66/2000) se zavrne. 
Ustavna pritožba Eve Perles zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. X Ips 1674/2006 z dne 12. 9. 2007 se ne sprejme. 
Ustavna pritožba Jessice Perles Crimmins, Elisabethe Perles in Aloisie Lackner zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. X Ips 1674/2006 z dne 12. 9. 2007 se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče zavrne pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti kot neutemeljeno, če pobudnik v novi vlogi ne navede okoliščin, ki jih Ustavno sodišče ni ocenjevalo že v zadevi, v kateri je že odločilo, in ki bi lahko pripeljale do drugačne odločitve Ustavnega sodišča.
Če je pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti predpisa očitno neutemeljena, jo Ustavno sodišče zavrne.
Če očitno ne gre za kršitev človekovih pravic ali temeljnih svoboščin, zatrjevanih v ustavni pritožbi, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ne sprejme v obravnavo.
Ustavno sodišče ustavno pritožbo zavrže, če jo je vložila neupravičena oseba.
Geslo:
1.5.51.1.5.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrnitev pobude - Ker je očitno neutemeljena.
1.5.51.1.5.1.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrnitev pobude - Ker je očitno neutemeljena - Ker je bilo o zadevi že odločeno, pa ni novih argumentov.
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.
1.5.51.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Zavrženje.
3.24 - Splošna načela - Lojalnost do države.
1.4.52.3 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke v postopku ustavne pritožbe - Upravičenost za vložitev ustavne pritožbe.
5.2.2.4 - Temeljne pravice - Enakost (14.2) - Kriteriji razlikovanja (14.1) - Državljanstvo.
5.3.13.18 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Enakost orožij (22, 14).
Pravna podlaga:
Člen 14.2, 22, Ustava [URS]
Člen 26.2, 55.b.1.6, 55.b.2, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov, ustavna pritožba
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Eva Perles in Jessica Perles Crimmins, ZDA
Datum vloge:
18. 12. 2007
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev, nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US28546
Dokument v PDF obliki:
U-I-362-07, Up-3861-07.pdf
103 KB
Prenesite datoteko
U-I-362/07-7
Up-3861/07-7
28. 1. 2009
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude in ustavne pritožbe Eve Perles in Jessice Perles Crimmins, obe Združene države Amerike, ter Elisabethe Perles in Aloisie Lackner, obe Republika Avstrija, ki jih zastopa Bojana Ozimek, odvetnica v Ljubljani, na seji 28. januarja 2009
sklenilo:
1. Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti prvega odstavka 73. člena in prvega ter drugega odstavka 107. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06) se zavrne.
2. Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti tretjega odstavka 63. člena Zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91-I, 31/93, 65/98 in 66/2000) se zavrne.
3. Ustavna pritožba Eve Perles zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. X Ips 1674/2006 z dne 12. 9. 2007 se ne sprejme.
4. Ustavna pritožba Jessice Perles Crimmins, Elisabethe Perles in Aloisie Lackner zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. X Ips 1674/2006 z dne 12. 9. 2007 se zavrže.
Obrazložitev
A.
1. Upravno sodišče je zavrnilo tožbo prve pritožnice zoper odločbo Ministrstva za notranje zadeve, s katero je to ministrstvo zavrnilo pritožbo zoper odločitev Upravne enote Ljubljana, da se Franz Josef Perles od 28. 8. 1945 do smrti ni štel za slovenskega in jugoslovanskega državljana. V postopku, uvedenem na podlagi tretjega odstavka 63. člena Zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91-I in nasl. – v nadaljevanju ZDen), je bila uporabljena določba drugega odstavka 35. člena Zakona o državljanstvu FLRJ (Uradni list DFJ, št. 64/45, Uradni list FLRJ, št. 54/46 in nasl. – v nadaljevanju ZDrž45).[1] Odločitev upravnih organov in sodišča prve stopnje temelji na presoji, da Franz Josef Perles, za katerega je bilo v postopku ugotovljeno, da je bil nemške narodnosti in je v relevantnem času živel v tujini, ni bil jugoslovanski državljan, ker v postopku ni bila izpodbita domneva nelojalnosti, ki ga bremeni po drugem odstavku 35. člena ZDrž45. Zoper sodbo sodišča prve stopnje je prva pritožnica vložila pritožbo, ki jo je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 107. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06 – v nadaljevanju ZUS-1) obravnavalo kot revizijo. Vrhovno sodišče je z izpodbijano sodbo pritrdilo izpodbijani sodbi sodišča prve stopnje in revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.
2. Pritožnice izpodbijajo sodbo Vrhovnega sodišča. Zatrjujejo kršitev 14., 22., 23., 25., 27., 28., 29. in 61. člena Ustave ter 12. člena Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (prečiščeno besedilo, UL C 325 z dne 24. 12. 2002 in Uradni list RS, št. 27, MP, št. 7/04 – v nadaljevanju PES). Navajajo, da so nečakinje Franca Perlesa, čigar jugoslovansko državljanstvo se je ugotavljalo v postopku, končanem z izpodbijano sodbo. Zaradi zatrjevanih kršitev človekovih pravic naj bi jim nastale hujše posledice, saj kot njegove dedinje ne bodo upravičene do vrnitve premoženja večje vrednosti, ki mu je bilo podržavljeno. Vrhovnemu sodišču očitajo, da je s tem, ko se ni opredelilo do bistvenih revizijskih navedb glede ugotavljanja narodnosti njihovega pravnega prednika in izpodbijanja zakonske domneve nelojalnosti, ki ga bremeni, ter s tem, da je odločitev sprejelo na podlagi listin, s katerimi pritožnice niso bile seznanjene in se o njih niso imele možnosti izreči, kršilo 22. in 25. člen Ustave. Nasprotujejo stališču, da je vprašanje narodnosti in izpodbijanja domneve nelojalnosti pravno in ne dejansko vprašanje. Navajajo, da njihovemu pravnemu predniku nikoli ni bilo očitano nobeno konkretno nelojalno ravnanje, zoper njega pa v zvezi s takšnim ravnanjem tudi ni bil izveden noben kazenski postopek, v katerem bi se imel možnost braniti. Zato naj bi bili z odločitvijo, ki temelji na stališču, po katerem za osebe nemške narodnosti velja domneva nelojalnega ravnanja, in na stališču, po katerem breme izpodbitja te domneve nosi tisti, ki se z njo ne strinja, kršeni 14., 22., 23., 25., 27., 28. in 29. člen Ustave. S presojo vprašanja nacionalnega statusa njihovega pravnega prednika in obstoja domneve njegove nelojalnosti zgolj na podlagi podatkov iz evidenc upravnih organov naj bi Vrhovno sodišče, poleg navedenih ustavnih določb, kršilo tudi 61. člen Ustave. Navajajo še, da Vrhovno sodišče z neenakim obravnavanjem lastnikov podržavljenega premoženja glede na njihovo narodno pripadnost in glede na njihovo državljanstvo krši 12. člen PES.
3. Pritožnice predlagajo tudi oceno ustavnosti ZUS-1 in 63. člena ZDen. Zatrjujejo, da je ureditev ZUS-1, ki omogoča, da Vrhovno sodišče pritožbo, ki je bila vložena po prej veljavnem Zakonu o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97 in nasl.  – v nadaljevanju ZUS), obravnava kot revizijo, v neskladju z 22. in s 25. členom Ustave. Navajajo, da je v konkretnem upravnem sporu Vrhovno sodišče pritožbo, ki je bila zoper odločitev sodišča prve stopnje vložena pred uveljavitvijo ZUS-1, obravnavalo kot revizijo. V pritožbi naj bi bil uveljavljan tudi pritožbeni razlog nepravilne ugotovitve dejanskega stanja, ki ga po določbah ZUS-1 v reviziji ni mogoče uveljavljati. Menijo, da je zaradi izpodbijane ureditve strankam, ki so vložile pritožbo pred uveljavitvijo ZUS-1, v nasprotju z 22. in s 25. členom Ustave odvzeta s prej veljavnim ZUS zagotovljena pravica do presoje tega pritožbenega očitka. Predlagajo tudi ponovno oceno ustavnosti 63. člena ZDen. Menijo, da se ta v praksi razlaga oziroma uporablja na način, ki v nasprotju s 14. členom Ustave dopušča neenako obravnavanje oseb na podlagi njihove narodnosti, ter tistim, ki se ne strinjajo z domnevo nelojalnosti, ki bremeni osebe za katere se ugotavlja državljanstvo, v nasprotju s členi 14, 22, 23, 25, 27, 28 in 29 Ustave nalaga breme dokazovanja lojalnega ravnanja, čeprav tem osebam ni očitano nobeno konkretno dejanje nelojalnosti oziroma zoper njih v zvezi s tem ni tekel noben postopek, v katerem bi te osebe imele možnost udeležbe.
B. – I.
4. S sodbo, ki jo pritožnice izpodbijajo z ustavno pritožbo, je bil končan upravni spor, v katerem je bilo pravnomočno odločeno o tožbi prve pritožnice zoper odločitev upravnih organov, sprejeto v postopku, uvedenem na podlagi tretjega odstavka 63. člena ZDen. Vrhovno sodišče je pritožbo prve pritožnice zoper sodbo Upravnega sodišča skladno z drugim odstavkom 107. člena ZUS-1 obravnavalo kot pravočasno in dovoljeno revizijo. V postopku, v katerem je bila izdana izpodbijana sodna odločba, so bile torej uporabljene tudi določbe ZUS-1 in ZDen, na katere se nanaša obravnavana pobuda. Ker bi morebitna ugoditev pobudi lahko vplivala na pravni položaj prve pritožnice, ta izkazuje pravni interes za izpodbijanje prvega odstavka 73. člena, prvega in drugega odstavka 107. člena ZUS-1 ter tretjega odstavka 63. člena ZDen. Glede na navedeno se Ustavno sodišče ni posebej ukvarjalo z vprašanjem, ali to velja tudi za druge pobudnice.
5. Iz navedb pobudnic izhaja, da izpodbijajo ZUS-1 v delu, ki ureja postopanje Vrhovnega sodišča s pritožbami, ki so bile vložene pred uveljavitvijo ZUS-1, in v delu, ki ureja pritožbo, kolikor ta zoper sodbo sodišča prve stopnje, s katero je bila zavrnjena tožba zoper izpodbijani upravni akt, ne dopušča možnosti uveljavljanja pritožbenega razloga zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Glede na tako opredeljen predmet pobude je Ustavno sodišče štelo, da pobudnice izpodbijajo prvi odstavek 73. člena ZUS-1, ki določa, kdaj je zoper sodbo, ki jo izda Upravno sodišče, dovoljena pritožba,[2] ter prvi in drugi odstavek 107. člena ZUS-1, ki glede pravnih sredstev zoper izdane odločbe Upravnega sodišča določata uporabo določb ZUS-1 in vsebujeta pravilo, kako Vrhovno sodišče obravnava zadeve, v katerih je bila vložena pritožba pred uveljavitvijo ZUS-1.[3] Pobudnice izpodbijajo tudi 63. člen ZDen, vendar se očitki v pobudi vsebinsko nanašajo zgolj na drugi stavek tretjega odstavka 63. člena ZDen, po katerem v postopku izdaje ugotovitvene odločbe o državljanstvu upravičenca ni mogoče ugotavljati obstoja nelojalnega ravnanja.[4] Ustavno sodišče je zato štelo, da pritožnice izpodbijajo le navedene določbe v tem obsegu.
6. Ustavno sodišče je določbe prvega odstavka 73. člena ter prvega in drugega odstavka 107. člena ZUS-1 z vidika 22. in 25. člena Ustave, katerih kršitev pobudnice zatrjujejo tudi v obravnavani zadevi, že presojalo z odločbo št. U-I-98/07 z dne 12. 6. 2008 (Uradni list RS, št. 65/08). Presodilo je, da izpodbijane določbe ZUS-1 niso v neskladju z Ustavo. Ker pobudnice pobude ne utemeljujejo z razlogi, ki jih Ustavno sodišče ne bi upoštevalo že pri prejšnji odločitvi, je Ustavno sodišče pobudo za oceno ustavnosti prvega odstavka 73. člena ter prvega in drugega odstavka 107. člena ZUS-1 zavrnilo kot očitno neutemeljeno (1. točka izreka tega sklepa). Pri tem se Ustavno sodišče v celoti sklicuje na razloge, navedene v odločbi št. U-I-98/07.
7. Pobudnice predlagajo tudi ponovno oceno ustavnosti tretjega odstavka 63. člena ZDen, v delu, ki določa, da v postopku ugotavljanja državljanstva osebe, ki ni vpisana v evidenco o državljanstvu (tj. v primerih, ko je treba uporabiti določbo drugega odstavka 35. člena ZDrž45), ni mogoče ugotavljati obstoja nelojalnega ravnanja zoper interese narodov in države FLRJ. Navajajo, da se tretji odstavek 63. člena ZDen v praksi, ki je sledila odločbi Ustavnega sodišča št. U-I-23/93 z dne 23. 3. 1997 (Uradni list RS, št. 23/97 in OdlUS VI, 43), uporablja na način, da domneva nelojalnosti velja izključno za osebe nemške narodnosti, ki jim ni očitano nobeno konkretno nelojalno ravnanje. Po mnenju pobudnic naj bi bila takšna uporaba izpodbijane določbe v neskladju s prvim odstavkom 14. člena ter z določbami 22., 23., 25., 27., 28. in 29. člena Ustave.
8. V odločbi št. U-I-23/93 je Ustavno sodišče med drugim presodilo, da tretji odstavek 63. člena ZDen in uporaba drugega odstavka 35. člena ZDrž45 nista v neskladju z Ustavo (glej oddelka B. – III. in B. – IV. obrazložitve citirane odločbe). V tej odločbi je Ustavno sodišče dotedanje stališče sodne prakse, da je treba določbo tretjega odstavka 63. člena ZDen razlagati kot pravno fikcijo nelojalnosti, zoper katero ni mogoč nasproten dokaz, ocenilo kot kršitev načela enakosti iz prvega odstavka 14. člena Ustave in kršitev pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave. Sprejelo je stališče, da je določbo tretjega odstavka 63. člena ZDen treba razlagati kot domnevo, zoper katero je mogoč in dovoljen nasprotni dokaz. V isti odločbi je Ustavno sodišče sprejelo tudi stališče, da je z vidika pravne kontinuitete uporaba določbe drugega odstavka 35. člena ZDrž45 pri ugotavljanju državljanstva v današnjih postopkih ustavno dopustna. Hkrati je presodilo, da ni dopustno, če pristojni organi to določbo uporabljajo tako, da se nanaša na vse osebe nemške narodnosti, ne da bi pri tem razlikovali na podlagi kriterija, ki ga je določil tedanji zakonodajalec (tj. kriterija nelojalnosti). Taka uporaba drugega odstavka 35. člena ZDrž45 po presoji Ustavnega sodišča pomeni diskriminacijo oseb nemške narodnosti v nasprotju s prvim odstavkom 14. člena Ustave.
9. Kolikor pobudnice zatrjevano neskladje izpodbijanega tretjega odstavka 63. člena ZDen s prvim odstavkom 14. člena in z 22. členom Ustave utemeljujejo z razlogi, ki jih je Ustavno sodišče upoštevalo že v odločbi št. U-I-23/93, so njihovi očitki neutemeljeni. Pri tem se Ustavno sodišče v celoti sklicuje na stališča, ki jih je sprejelo v navedeni odločbi. Zatrjevanega neskladja tretjega odstavka 63. člena ZDen pobudnice ne morejo utemeljiti z navedbami, ki se nanašajo na uporabo izpodbijane določbe ZDen (in določbe drugega odstavka 35. člena ZDrž45) v konkretnem postopku. Pobude tudi ni mogoče utemeljiti z zavzemanjem za drugačno ureditev, po kateri bi bilo izpodbijanje domneve nelojalnosti mogoče le v primerih, ko bi bilo osebi, katere državljanstvo se ugotavlja po drugem odstavku 35. člena ZDrž45, očitano konkretno dejanje nelojalnosti oziroma, ko bi zoper njo v zvezi s tem tekel postopek. Takšna razlaga bi namreč pomenila uporabo izpodbijane zakonske določbe v nasprotju z izrecno in (kot je presodilo Ustavno sodišče v odločbi št. U-I-23/93) z Ustavo skladno zapovedjo zakonodajalca, da pristojni organ v postopku ugotavljanja državljanstva ne vodi dokaznega postopka glede nelojalnosti osebe, katere državljanstvo ugotavlja.
10. Ustavne določbe, ki urejajo domnevo nedolžnosti (27. člen Ustave), načelo zakonitosti v kazenskem postopku (28. člen Ustave) in pravna jamstva v kazenskem postopku (29. člen Ustave), veljajo le za kazenski postopek. Ker se izpodbijana določba tretjega odstavka 63. člena ZDen ne nanaša na kazenske postopke oziroma na ureditev kazenske odgovornosti, je očitek pobudnic o neskladju te zakonske določbe z navedenimi ustavnimi določbami očitno neutemeljen. Očitka o neskladju tretjega odstavka 63. člena ZDen s 23. in 25. členom Ustave pa pobudnice ne utemeljijo. Zato Ustavno sodišče pobude v tem delu ni moglo preizkusiti.
11. Pobudnice torej ne navajajo razlogov, ki jih Ustavno sodišče ne bi upoštevalo že pri presoji ustavnosti tretjega odstavka 63. člena ZDen v odločbi št. U-I-23/93, oziroma ne navajajo ničesar, kar bi lahko vplivalo na drugačno presojo. Zato je Ustavno sodišče pobudo tudi v tem delu zavrnilo kot očitno neutemeljeno (2. točka izreka tega sklepa).
B. – II.
12. Ustavno sodišče ustavne pritožbe Eve Perles ni sprejelo v obravnavo, ker zatrjevane kršitve človekovih pravic ali temeljnih svoboščin niso podane (3. točka izreka tega sklepa).
13. Ustavno sodišče je ustavno pritožbo Jessice Perles Crimmins, Elisabethe Perles in Aloisie Lackner zavrglo, ker so jo vložile neupravičene osebe (4. točka izreka tega sklepa).
C.
14. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi drugega odstavka 26. člena, drugega odstavka in šeste alineje prvega odstavka 55.b člena ZUstS v sestavi: predsednik Jože Tratnik ter sodnice in sodniki mag. Marta Klampfer, mag. Marija Krisper Kramberger, mag. Miroslav Mozetič, dr. Ernest Petrič, Jasna Pogačar, dr. Ciril Ribičič in Jan Zobec. Sklep je sprejelo soglasno.
Jože Tratnik
Predsednik
z a n j
dr. Ciril Ribičič
Podpredsednik
Opombe:
[1]Po drugem odstavku 35. člena ZDrž45 se za državljane FLRJ ne štejejo osebe nemške narodnosti, ki so na dan 4. 12. 1948 (tj. na dan uveljavitve novele ZDrž45, s katero je bila uveljavljena ta določba) živele v tujini in ki so se med vojno ali pred njo s svojim nelojalnim ravnanjem proti narodnim in državnim koristim narodov FLRJ pregrešile zoper svoje državljanske dolžnosti.
[2]Prvi odstavek 73. člena ZUS-1 določa:
"Zoper sodbo, ki jo izda upravno sodišče, je dovoljena pritožba, če je sodišče samo ugotovilo drugačno dejansko stanje, kot ga je ugotovila tožena stranka, ter je na tej podlagi spremenilo izpodbijani upravni akt ali če je sodišče odločilo na podlagi 66. člena tega zakona."
[3]Prvi in drugi odstavek 107. člena ZUS-1 se glasita:
"Glede pravnih sredstev zoper izdane odločbe sodišča se uporabljajo določbe tega zakona, če ni s posebnim zakonom drugače določeno. Zadeve, v katerih je bila vložena pritožba pred uveljavitvijo tega zakona, vrhovno sodišče obravnava kot pritožbe po tem zakonu, če izpolnjujejo pogoje za pritožbo po določbah tega zakona, v primerih, ko je pravnomočnost sodbe po zakonu pogoj za izvršitev upravnega akta, ter v primerih, ko je pritožba izrecno dovoljena na podlagi posebnega zakona. Te zadeva označi vrhovno sodišče kot pritožbe po 107. členu tega zakona in jih rešuje pred vsemi drugimi zadevami. V drugih primerih se vložene pritožbe, ki jih je vložila upravičena oseba ter so pravočasne in dovoljene po določbah Zakona o upravnem sporu, obravnavajo kot pravočasne in dovoljene revizije, prvostopenjske sodbe pa postanejo pravnomočne."
[4]Tretji odstavek 63. člena ZDen določa: "Na zahtevo organa iz 54. ali 56. člena tega zakona, izda občinski upravni organ, pristojen za notranje zadeve, ugotovitveno odločbo o državljanstvu upravičenca, če ta ni vpisan v evidenco o državljanstvu. V tem postopku ni mogoče ugotavljati obstoja nelojalnega ravnanja zoper interese narodov in države SFRJ."