Up-497/08
Natisni
Opravilna št.:
Up-497/08
Datum odločitve:
6. 11. 2008
Objavljeno:
Uradni list RS, št. 111/2008 in OdlUS XVII, 89
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2008:Up.497.08
Akt:
Sodba Vrhovnega sodišča št. X Ips 497/2007 z dne 14. 11. 2007
Izrek:
Sodba Vrhovnega sodišča št. X Ips 497/2007 z dne 14. 11. 2007 se v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu pritožnikov, razveljavi in se zadeva v tem delu vrne v novo odločanje Vrhovnemu sodišču.
Evidenčni stavek:
Kadar se državljanstvo kot predhodno vprašanje v postopku denacionalizacije ugotavlja ob upoštevanju drugega odstavka 35. člena Zakona o državljanstvu FLRJ, velja domneva nelojalnosti tudi za osebo, ki je bila v času med drugo svetovno vojno mladoletna. Zato se mora sodišče pri odločanju glede na starost takšne osebe v medvojnem obdobju opredeliti, ali je bila ta tedaj že v starosti, ko je bila sposobna lojalnega ravnanja in, če je bila, zakaj. Če sodišče kljub izrecnemu sklicevanju stranke ne pojasni, zakaj starost osebe v času med drugo svetovno vojno ni takšna okoliščina, ki bi sama po sebi zadoščala za izpodbitje domneve nelojalnosti, krši pravico stranke do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave.
Geslo:
1.4.10.6.1 - Ustavno sodstvo - Postopek - Vmesni postopki - Izločitev sodnika - Izločitev na zahtevo sodnika.
1.5.51.2.10 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Razveljavitev/odprava izpodbijanega akta in vrnitev v novo odločanje.
5.2.2.4 - Temeljne pravice - Enakost (14.2) - Kriteriji razlikovanja (14.1) - Državljanstvo.
5.3.13.17 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Obrazložitev.
3.24 - Splošna načela - Lojalnost do države.
Pravna podlaga:
Člen 14, 22, Ustava [URS] 
Člen 59.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
¤
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Vlagatelj:
Werner Wisiak, Roswitha Gartler, Republika Avstrija
Datum vloge:
15. 2. 2008
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
razveljavitev ali odprava
Dokument:
US28402
Dokument v PDF obliki:
Up-497-08.pdf
92 KB
Prenesite datoteko
Up-497/08
23. 9. 2008
SKLEP
Senat Ustavnega sodišča je v postopku za preizkus ustavne pritožbe, ki sta jo vložila Werner Wisiak in Roswitha Gartler, oba Republika Avstrija, ki ju zastopata Marjan Veit in Bojana Kotnik, odvetnika v Mariboru, na seji 23. septembra 2008
sklenil:
1. Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. X Ips 497/2007 z dne 14. 11. 2007 se v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu pritožnikov, sprejme v obravnavo.
2. Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. X Ips 497/2007 z dne 14. 11. 2007 se v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu Anne Wisiak, ne sprejme.
3. Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. X Ips 497/2007 z dne 14. 11. 2007 se v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu Felixa Stephana Wisiaka in Anne Marie Schimek, zavrže.
Obrazložitev
A.
1. Z izpodbijano sodbo je bil končan upravni spor, v katerem sta pritožnika izpodbijala odločitev upravnih organov o državljanstvu Anne Wisiak ter njenih štirih otrok (dva med njimi sta pritožnika) kot predhodnem vprašanju v postopku denacionalizacije. V postopku je bil uporabljen drugi odstavek 35. člena Zakona o državljanstvu FLRJ (Uradni list DFJ, št. 64/45 in Uradni list FLRJ, št. 54/46 in nasl. – v nadaljevanju ZDrž/45). V sodbi je Vrhovno sodišče navedlo, da se v postopkih, v katerih se ugotavlja državljanstvo ob upoštevanju navedene določbe, domneva nelojalnosti, ki velja tudi za mladoletne osebe, lahko izpodbije le, če se dokaže aktivno ravnanje oseb v korist slovenskega naroda ali, če obstajajo kakšne druge okoliščine, ki izpodbijajo to domnevo. Po presoji Vrhovnega sodišča v obravnavanem primeru domneva nelojalnosti Anne Wisiak in njenih štirih otrok ni bila izpodbita, ker v postopku ni bil predložen noben dokaz o ravnanju, ki bi nasprotoval domnevi nelojalnosti katerekoli od oseb, za katere se je v konkretnem postopku ugotavljalo državljanstvo.
2.  Pritožnika zatrjujeta kršitev 14. in 22. člena Ustave in 14. člena Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 – EKČP). Ne strinjata se s presojo dokazov, na podlagi katerih sta upravna organa in sodišči ugotovili nemško narodnost njune matere. Očitek o kršitvi 14. člena Ustave in 14. člena EKČP utemeljujeta z navedbo, da pomeni uporaba drugega odstavka 35. člena ZDrž/45 diskriminacijo oseb določene narodnosti v primerjavi z osebami drugih narodnosti. V zvezi z zatrjevano kršitvijo 22. člena Ustave pa navajata, da zaradi svoje mladoletnosti v času druge svetovne vojne niti sama niti njuna brat in sestra niso bili sposobni politično delovati, zato za izpodbitje domneve nelojalnosti, ki jih bremeni, niti ni mogoče predložiti dokazov o njihovem lojalnem ravnanju.
B. – I.
3. Senat Ustavnega sodišča je ustavno pritožbo v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu pritožnikov, sprejel v obravnavo. O njeni utemeljenosti bo odločalo Ustavno sodišče, ki bo presodilo, ali so bile z izpodbijano sodno odločbo kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine pritožnikov (1. točka izreka).
B. – II.
4. Pritožnika sodbo Vrhovnega sodišča izpodbijata tudi v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu njune pokojne matere Anne Wisiak. Ustavne pritožbe ni mogoče utemeljiti z navedbami, ki izražajo nestrinjanje z ugotovljenim dejanskim stanjem oziroma nestrinjanje s presojo dokazov, na podlagi katerih sta upravna organa in sodišči ugotovili nemško narodnost njune matere. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – ur. p. b. – v nadaljevanju ZUstS) namreč Ustavno sodišče izpodbijano sodno odločbo preizkusi le glede vprašanja, ali so bile z njo kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine.
5. Pritožnika Vrhovnemu sodišču očitata tudi, da je z uporabo drugega odstavka 35. člena ZDrž/45 v konkretnem postopku neenako obravnavalo njuno mater glede na njeno narodnost. S to navedbo pritožnika utemeljujeta kršitev prvega odstavka 14. člena Ustave in 14. člena EKČP. Navedbe pritožnikov o kršitvah človekovih pravic in temeljnih svoboščin, vsebovanih v mednarodnih aktih, kolikor je njihova vsebina zajeta v posameznih ustavnih pravicah, Ustavno sodišče presoja v okviru presoje kršitev ustavnih pravic. Vsebina 14. člena EKČP, ki prepoveduje diskriminacijo (med drugim tudi) glede na narodnost, je zajeta v vsebini pravice do enakosti pred zakonom iz prvega odstavka 14. člena Ustave. Ker navedena ustavna določba vsakomur zagotavlja enake človekove pravice in temeljne svoboščine ne glede na osebne okoliščine, med katerimi Ustava posebej navaja tudi narodnost, je Ustavno sodišče ta očitek pritožnikov presojalo v okviru te ustavne pravice.
6. Ustavno sodišče je v odločbi št. U-I-23/93 z dne 20. 3. 1997 (Uradni list RS, št. 23/97 in OdlUS VI, 43) že sprejelo stališče, da temelj razlikovanja po drugem odstavku 35. člena ZDrž/45, po katerem se jugoslovansko državljanstvo ne prizna le tistim osebam nemške narodnosti, ki so bile nelojalne, ni bila narodnost, temveč delovanje posameznika med vojno. Zato bi diskriminacijo oseb nemške narodnosti lahko pomenila le takšna uporaba te določbe, ki bi onemogočala izpodbijanje domneve nelojalnega ravnanja teh oseb z nasprotnimi dokazi. Takšna uporaba drugega odstavka 35. člena ZDrž/45 pa iz izpodbijane odločitve ne izhaja, pritožnika pa tudi ne zatrjujeta, da v konkretnem postopku ne bi imela možnosti z nasprotnimi dokazi izpodbijati domnevo nelojalnosti, ki bremeni njuno mater. Zgolj nestrinjanje pritožnikov s presojo upravnih organov in sodišč, da te domneve nista uspela izpodbiti, pa za utemeljitev ustavne pritožbe ne zadošča. Zato je njun očitek o kršitvi prvega odstavka 14. člena Ustave in 14. člena EKČP neutemeljen. Ker zatrjevane kršitve človekovih pravic ali temeljnih svoboščin glede odločitve o državljanstvu Anne Wisiak niso podane, senat ustavne pritožbe v tem delu ni sprejel v obravnavo (2. točka izreka).
B. – III.
7. Pritožnika sodbo Vrhovnega sodišča izpodbijata tudi glede odločitve o državljanstvu Felixa Stephana Wisiaka in Anne Marie Schimek, tj. pokojnih brata in sestre pritožnikov. Ker pooblastil njunih pravnih naslednikov za zastopanje v postopku z ustavno pritožbo nista predložila, ju je k temu pozvalo Ustavno sodišče ter ju opozorilo na pravne posledice, če pozivu ne bosta sledila. Pritožnika sta Ustavnemu sodišču sporočila, da pravnih naslednikov po pokojnih bratu in sestri nista našla in zato njihovih pooblastil ne moreta predložiti. Glede na navedeno je senat ustavno pritožbo v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu Felixa Stephana Wisiaka in Anne Marie Schimek, zavrgel (3. točka izreka).
C.
8. Senat je ta sklep sprejel na podlagi drugega odstavka in šeste alineje prvega odstavka 55.b člena ZUstS ter tretje alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07) v sestavi: predsednik senata mag. Miroslav Mozetič ter člana mag. Marta Klampfer in Jan Zobec. Sklep je sprejel soglasno.
mag. Miroslav Mozetič
Predsednik senata
Up-497/08-21
6. 11. 2008
ODLOČBA
Ustavno sodišče je v postopku odločanja o ustavni pritožbi Wernerja Wisiaka in Roswithe Gartler, oba Republika Avstrija, ki ju zastopata Marjan Veit in Bojana Kotnik, odvetnika v Mariboru, na seji 6. novembra 2008
odločilo:
Sodba Vrhovnega sodišča št. X Ips 497/2007 z dne 14. 11. 2007 se v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu pritožnikov, razveljavi in se zadeva v tem delu vrne v novo odločanje Vrhovnemu sodišču.
Obrazložitev
A.
1. Z izpodbijano sodbo je bil končan upravni spor, v katerem sta pritožnika izpodbijala odločitev upravnih organov o državljanstvu Anne Wisiak ter njenih štirih otrok (dva med njimi sta pritožnika) kot predhodnem vprašanju v postopku denacionalizacije. V postopku je bil uporabljen drugi odstavek 35. člena Zakona o državljanstvu FLRJ (Uradni list DFJ, št. 64/45 in Uradni list FLRJ, št. 54/46 in nasl. – v nadaljevanju ZDrž/45). V sodbi je Vrhovno sodišče navedlo, da se v postopkih, v katerih se ugotavlja državljanstvo ob upoštevanju navedene določbe, domneva nelojalnosti, ki velja tudi za mladoletne osebe, lahko izpodbije le, če se dokaže aktivno ravnanje oseb v korist slovenskega naroda ali, če obstajajo kakšne druge okoliščine, ki izpodbijajo to domnevo. Vrhovno sodišče je pritrdilo presoji Upravnega sodišča, da v obravnavanem primeru domneva nelojalnosti Anne Wisiak in njenih štirih otrok ni bila izpodbita, ker v postopku ni bil predložen noben konkreten dokaz o ravnanju, ki bi prepričljivo nasprotoval domnevi nelojalnosti katerekoli od oseb, za katere se je v konkretnem postopku ugotavljalo državljanstvo.
2.  Pritožnika zatrjujeta kršitev 14. in 22. člena Ustave in 14. člena Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 – v nadaljevanju EKČP). Ne strinjata se s presojo dokazov, na podlagi katerih sta upravna organa in sodišči ugotovili nemško narodnost njune matere in s tem njuno nemško narodnost. Očitek o kršitvi 14. člena Ustave in 14. člena EKČP utemeljujeta z navedbo, da pomeni uporaba drugega odstavka 35. člena ZDrž/45 diskriminacijo oseb določene narodnosti v primerjavi z osebami drugih narodnosti. V zvezi z zatrjevano kršitvijo 22. člena Ustave pa navajata, da zaradi mladoletnosti v času druge svetovne vojne nista bila sposobna politično delovati, zato za izpodbitje domneve nelojalnosti, ki ju bremeni, niti ni mogoče predložiti dokazov o njunem lojalnem ravnanju.
3. Senat Ustavnega sodišča je s sklepom št. Up-497/08 z dne 23. 9. 2008 ustavno pritožbo sprejel v obravnavo le v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu pritožnikov. Glede izpodbijane odločitve o državljanstvu Anne Wisiak (tj. matere pritožnikov) je senat Ustavnega sodišča z istim sklepom odločil, da ustavne pritožbe ne sprejme v obravnavo, v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu Felixa Stephana Wisiaka in Anne Marie Schimek (tj. brata in sestre pritožnikov) pa je ustavno pritožbo zavrgel. Ustavna pritožba je bila na podlagi 56. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – ur. p. b. – v nadaljevanju ZUstS) predložena Upravni enoti Gornja Radgona in Ministrstvu za notranje zadeve. Ministrstvo nanjo ni odgovorilo, Upravna enota pa v odgovoru vztraja pri svoji odločitvi. O sprejeti ustavni pritožbi je bilo obveščeno tudi Vrhovno sodišče.
B.
4. V predmetni zadevi se je državljanstvo Anne Wisiak in njenih štirih otrok ugotavljalo zaradi zahteve, ki jo je na podlagi tretjega odstavka 63. člena Zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91-I, 31/93, 65/98 in 66/2000 – ZDen) dal upravni organ, ki je odločal o denacionalizacijskem zahtevku. Pri tem je bil uporabljen drugi odstavek 35. člena ZDrž/45, po katerem se za državljane FLRJ niso štele osebe nemške narodnosti, ki so bile v tujini in ki so se med vojno ali pred vojno pregrešile zoper svoje državljanske dolžnosti z nelojalnimi postopki proti narodnim in državnim interesom narodov FLRJ. Pritožnika očitek o kršitvi 22. člena Ustave med drugim utemeljujeta z navedbo, da za izpodbitje domneve nelojalnosti, ki ju bremeni, ni mogoče predložiti dokazov o njunem lojalnem ravnanju, saj zaradi svoje mladoletnosti v času druge svetovne vojne sploh nista bila sposobna takšnega ravnanja.
5. Ustavno sodišče je v svojih odločbah že večkrat poudarilo, da velja domneva nelojalnosti tudi pri mladoletnih osebah, za katere se (ob upoštevanju drugega odstavka 35. člena ZDrž/45) državljanstvo ugotavlja kot predhodno vprašanje v postopku denacionalizacije. Sprejelo je stališče, da je treba pri odločanju glede obstoja nelojalnosti mladoletne osebe posebej upoštevati njeno starost v času med drugo svetovno vojno in se glede na njeno tedanjo starost opredeliti, ali jo je mogoče šteti za nelojalno in, če jo je mogoče, zakaj (glej odločbi št. Up-2/02 z dne 28. 2. 2002, Uradni list RS, št. 23/02 in OdlUS XI, 111, in št. Up-525/04 z dne 9. 12. 2004, Uradni list RS, št. 138/04). Če pa se sodišče pri odločanju kljub zatrjevanju stranke niti ne opredeli, zakaj starost osebe, za katero se ugotavlja jugoslovansko državljanstvo, že sama po sebi ne izključuje domneve nelojalnosti, krši pravico do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave. Takšno stališče je Ustavno sodišče sprejelo v odločbi št. Up-3303/07 z dne 13. 3. 2008 (Uradni list RS, št. 31/08). V tej odločbi je Ustavno sodišče opozorilo tudi na ustavno nedopustnost stališča, po katerem se za osebo, ki med drugo svetovno vojno ni bila v starosti, ko bi mogla tvoriti svojo voljo in ravnanje, domneva nelojalnosti lahko izpodbija tako, da se pri tem sklicuje na ravnanje tej osebi bližnjih oseb (praviloma staršev). Poudarilo je, da mora imeti vsak posameznik, ne glede na svoje prednike, možnost izpodbijati domnevo nelojalnosti, ki ga bremeni, pri čemer pa je okoliščina, ki lahko sama po sebi izpodbije domnevo nelojalnosti, tudi starost otroka.
6. Iz upravnih odločb, ki sta ju pritožnika priložila ustavni pritožbi, je razvidno, da je bil pritožnik Werner Wisiak ob koncu druge svetovne vojne star šest let, pritožnica Roswitha Gartler pa dve leti in pol. Starost pritožnikov v času druge svetovne vojne je bila Vrhovnemu sodišču (in tudi vsem drugim organom, ki so odločali v tej zadevi) znana, nanjo pa sta pritožnika izrecno opozorila tudi v reviziji. Vendar se Vrhovno sodišče do njune starosti v medvojnem času ni opredelilo. V obrazložitvi izpodbijane sodbe je navedlo, da se po ustaljeni sodni praksi domneva nelojalnosti lahko izpodbije le, če se dokaže aktivno lojalno ravnanje v korist slovenskega naroda, ali če obstajajo kakšne druge okoliščine, ki izpodbijajo to domnevo. Pojasnilo je še, da je treba pri ugotavljanju državljanstva za mladoletne osebe, ki jih bremeni domneva nelojalnosti, samostojno presoditi njihovo lojalnost, in navedlo, da nelojalnost matere pritožnikov ne pomeni samodejno tudi nelojalnosti njenih otrok. V nadaljevanju pa je zgolj pritrdilo presoji Upravnega sodišča, da pritožnika nista predložila dokazov o ravnanju, ki bi prepričljivo nasprotovali domnevi nelojalnosti, ki bremeni katerokoli od oseb, za katere se je v konkretnem postopku ugotavljalo državljanstvo. Glede na to, da sta se pritožnika v reviziji izrecno sklicevala na svojo mladoletnost v času druge svetovne vojne, bi moralo Vrhovno sodišče skladno s stališči, navedenimi v prejšnji točki te obrazložitve, pojasniti, zakaj njuna tedanja starost ni takšna okoliščina, ki bi že sama po sebi zadoščala za izpodbitje domneve nelojalnosti, ki ju bremeni. Ker tega ni storilo, je Vrhovno sodišče pritožnika prikrajšalo za obrazloženo sodno odločbo. S tem pa je kršilo njuno pravico do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave.
7. Glede na navedeno je Ustavno sodišče izpodbijano sodbo Vrhovnega sodišča v delu, ki se nanaša na odločitev o državljanstvu pritožnikov, razveljavilo in zadevo vrnilo temu sodišču v novo odločanje. Pri tem bo moralo Vrhovno sodišče upoštevati razloge te odločbe in odločbe št. Up-3303/07, v kateri je Ustavno sodišče posebej opozorilo, da je starost otroka takšna okoliščina, ki lahko sama po sebi izpodbije domnevo nelojalnosti.
C.
8. Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi prvega odstavka 59. člena ZUstS in tretje alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07) v sestavi: podpredsednik dr. Ciril Ribičič ter sodnici in sodniki mag. Marta Klampfer, mag. Marija Krisper Kramberger, mag. Miroslav Mozetič, dr. Ernest Petrič in Jan Zobec. Sodnica Jasna Pogačar je bila pri odločanju v tej zadevi izločena. Odločbo je sprejelo soglasno.
dr. Ciril Ribičič
Podpredsednik