P-31/09
Natisni
Opravilna št.:
P-31/09
Datum odločitve:
21. 1. 2010
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2010:P.31.09
Akt:
Spor o pristojnosti
Izrek:
Za odločanje v postopku o prekršku zaradi storitve prekrška, opisanega v obdolžilnem predlogu Postaje prometne policije Ljubljana št. 2240-1532/2008/1 (50B - 190) z dne 20. 10. 2008, je pristojna Postaja prometne policije Ljubljana.
Evidenčni stavek:
Za prekršek, opisan v obdolžilnem predlogu, je predpisana globa, zgolj za voznike motornih vozil pa sta predpisani tudi stranski sankciji kazenske točke in prepoved vožnje motornega vozila. Očitani prekršek naj bi bil storjen med vožnjo s kolesom s pomožnim motorjem, kar pomeni, da je zanj predpisana le globa. Zgolj ocena prekrškovnega organa o nevarnosti prekrška, ob tem, da ni predlagal izreka stranske sankcije, in dejstvo, da je globa za prekršek predpisana v razponu, nista razloga, ki bi preprečevala izvedbo hitrega postopka, zato je za odločanje v postopku o prekršku pristojen prekrškovni organ.
Geslo:
1.2.51.7.2 - Ustavno sodstvo - Vrste vlog - Aktivna legitimacija v postopku pred Ustavnim sodiščem - Spor o pristojnosti - Prizadeti organ.
1.3.52.1.3 - Ustavno sodstvo - Pristojnost - Odločitev - V sporu o pristojnosti - Med sodišči in drugimi državnimi organi.
1.5.51.3.3 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - Odločitve v drugih postopkih - Odločitev o tem, kateri organ je pristojen.
Pravna podlaga:
Člen 61.4, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
Vrsta zadeve:
spori o pristojnosti
Vrsta akta:
drugi akti
Vlagatelj:
Postaja prometne policije Ljubljana
Datum vloge:
10. 9. 2009
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
določitev pristojnega organa
Dokument:
US28991
Dokument v PDF obliki:
P-31-09.pdf
88 KB
Prenesite datoteko
P-31/09-7
21. 1. 2010
ODLOČBA
Ustavno sodišče je v postopku za rešitev spora glede pristojnosti, začetem z zahtevo Postaje prometne policije Ljubljana, na seji 21. januarja 2010
odločilo:
Za odločanje v postopku o prekršku zaradi storitve prekrška, opisanega v obdolžilnem predlogu Postaje prometne policije Ljubljana št. 2240-1532/2008/1 (50B - 190) z dne 20. 10. 2008, je pristojna Postaja prometne policije Ljubljana.
Obrazložitev
A.
1. Postaja prometne policije Ljubljana je na podlagi prvega odstavka 103. člena Zakona o prekrških (Uradni list RS, št. 7/03  in nasl. – v nadaljevanju ZP-1) pri Okrajnem sodišču v Ljubljani vložila obdolžilni predlog zaradi prekrška po tretjem odstavku 131. člena Zakona o varnosti cestnega prometa (Uradni list RS, št. 83/04 in nasl. – v nadaljevanju ZVCP-1).
2. Okrajno sodišče v Ljubljani se je izreklo za stvarno nepristojno za vodenje navedenega postopka o prekršku in je zadevo odstopilo v reševanje prekrškovnemu organu. V sklepu je navedlo, da se lahko v skladu s tretjim odstavkom 131. člena ZVCP-1 kazenske točke in prepoved vožnje motornega vozila izrečejo le vozniku motornega vozila. Nadalje je navedlo, da je motorno vozilo v skladu s 26. točko prvega odstavka 23. člena ZVCP-1 vozilo, namenjeno vožnji po cesti z močjo lastnega motorja, razen tirnih vozil in koles s pomožnim motorjem. Ker naj bi obdolženec storil prekršek s kolesom s pomožnim motorjem, naj stranska sankcija prepovedi vožnje motornega vozila zanj ne bi bila predpisana. Prekrškovni organ tudi ni predlagal izreka kakšne druge stranske sankcije.
3. Tudi Postaja prometne policije Ljubljana zavrača svojo pristojnost. Po mnenju prekrškovnega organa v obravnavani zadevi res niso podani pogoji za izrek stranske sankcije kazenskih točk in prepovedi vožnje motornega vozila, vendar vožnja pod vplivom mamil pomeni veliko grožnjo za samega kršitelja in za druge udeležence v prometu, le sodišče pa lahko izreče višjo globo od najnižje predpisane. Prekrškovni organ navaja, da je stališče Okrajnega sodišča napačno, saj bi bil ob tem stališču prekrškovni organ pristojen tudi v primeru, ko voznik motornega vozila nima veljavnega vozniškega dovoljenja, in zato ni pogojev za izrek stranske sankcije po 22. in 23. členu ZP-1. Takšno stališče naj bi namreč pomenilo, da so najhujši kršitelji v primerjavi z drugimi udeleženci v cestnem prometu v privilegiranem položaju, kar naj bi pomenilo neenakost pred zakonom. Glede na navedeno prekrškovni organ meni, da je za odločanje pristojno Okrajno sodišče, in predlaga, naj Ustavno sodišče odloči o sporu glede pristojnosti.
B.
4. Ustavno sodišče je na podlagi osme alineje prvega odstavka 160. člena Ustave pristojno, da odloča o sporih glede pristojnosti med sodišči in drugimi državnimi organi. Po drugem odstavku 61. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – ur. p. b. – v nadaljevanju ZUstS) lahko, če pride do spora glede pristojnosti zato, ker več organov zavrača pristojnost v posamezni zadevi, zahteva rešitev spora glede pristojnosti organ, ki mu je bila zadeva odstopljena, ker meni, da zanjo ni pristojen.
5. Razmejitev pristojnosti med prekrškovnimi organi in sodišči ureja drugi odstavek 52. člen ZP-1. Po domnevni storitvi prekrška je bil ZP-1 spremenjen z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških (Uradni list RS, št. 108/09 – v nadaljevanju ZP-1F), ki pa v skladu z njegovo prehodno določbo ne vpliva na pristojnost za odločanje o prekrških, storjenih pred njegovo uveljavitvijo. Do uveljavitve ZP-1F je drugi odstavek 52. člena ZP-1 določal, da hitri postopek ni dovoljen, če predlagatelj rednega sodnega postopka glede na naravo kršitve oceni, da so podani pogoji za izrek stranske sankcije po tem zakonu, če je predpisana stranska sankcija prepovedi vožnje motornega vozila, v postopkih proti mladoletnim storilcem prekrškov, za prekrške s področja obrambnih dolžnosti in za prekrške s področja nezdružljivosti javnih funkcij s pridobitno dejavnostjo ter za prekrške zoper varnost javnega prometa, za katere je predpisana stranska sankcija 18 kazenskih točk.
6. Okrajno sodišče pravilno ugotavlja, da je za prekršek, opisan v obdolžilnem predlogu, predpisana le globa. Za prekršek po tretjem odstavku 131. člena ZVCP-1 sta namreč stranski sankciji kazenske točke in prepoved vožnje motornega vozila (poleg globe, ki je predpisana za vse voznike) predpisani le za voznike motornih vozil. Obdolženec pa naj bi prekršek storil s kolesom s pomožnim motorjem, ki glede na 26. točko prvega odstavka 23. člena ZVCP-1 ni motorno vozilo. Stališču prekrškovnega organa, da je, glede na nevarnost prekrška za samega obdolženca in za druge udeležence v cestnem prometu, za odločanje pristojno sodišče, saj le slednje lahko izreče višjo globo od najnižje predpisane, ni mogoče slediti. V skladu z drugim odstavkom 52. člena ZP-1 zgolj ocena prekrškovnega organa o nevarnosti prekrška, ob tem, da ni predlagal izreka stranske sankcije, in dejstvo, da je globa za prekršek predpisana v razponu, nista razloga, ki bi preprečevala izvedbo hitrega postopka. Poleg tega ZP-1 v tretjem odstavku 52. člena izrecno določa, da lahko prekrškovni organ izreče globo (in torej odloča v postopku o prekršku) tudi takrat, kadar je globa predpisana v razponu. Ker prekrškovni organ obdolžencu očita storitev prekrška, za katerega je predpisana le globa, in ker iz obdolžilnega predloga ne izhaja, da je podan kakšen drug razlog iz drugega odstavka 52. člena ZP-1, iz katerega hitri postopek ni dovoljen, je Ustavno sodišče odločilo, da je za odločanje v postopku o prekršku pristojna Postaja prometne policije Ljubljana.
C.
7. Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi četrtega odstavka 61. člena ZUstS in četrte alineje drugega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07) v sestavi: predsednik Jože Tratnik ter sodnice in sodniki dr. Mitja Deisinger, mag. Marta Klampfer, mag. Miroslav Mozetič, dr. Ernest Petrič, Jasna Pogačar, mag. Jadranka Sovdat in Jan Zobec. Odločbo je sprejelo soglasno.
Jože Tratnik
Predsednik