Up-892/15
Natisni
Opravilna št.:
Up-892/15
Datum odločitve:
12. 12. 2017
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2017.Up.892.15
Akt:
Sodba Upravnega sodišča št. I U 1754/2014 z dne 10. 3. 2015
Izrek:
Sodba Upravnega sodišča št. I U 1754/2014 z dne 10. 3. 2015 se razveljavi in zadeva se vrne temu sodišču v novo odločanje.
Evidenčni stavek:
Ker je Ustavno sodišče že odločilo o enakem ustavnopravnem primeru tako, da je pritožniku ugodilo, je senat izdal odločbo, s katero je ugodil ustavni pritožbi.
Geslo:
1.5.51.2.10 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Razveljavitev/odprava izpodbijanega akta in vrnitev v novo odločanje. 
1.5.51.2.17 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Odločba senata.
Pravna podlaga:
Člen 14.2, Ustava [URS] 
Člen 59.3, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Opomba:
¤
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Vlagatelj:
Fedora Szechenyi in drugi, Republika Avstrija
Datum vloge:
25. 11. 2015
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
razveljavitev ali odprava
Dokument:
US31263
Dokument v PDF obliki:
Up-892-15 - Sklep.pdf
298 KB
Prenesite datoteko
Up-892-15.pdf
288 KB
Prenesite datoteko
Up-892/15-9
14. 11. 2017
SKLEP
Senat Ustavnega sodišča je v postopku za preizkus ustavne pritožbe, ki so jo vložili Fedora Szechenyi, Republika Avstrija, in drugi, ki jih vse zastopa Samo Kolnik, odvetnik v Mariboru, na seji 14. novembra 2017
sklenil
:
1. Ustavna pritožba zoper sodbo Upravnega sodišča št. I U 1754/2014 z dne 10. 3. 2015 se sprejme v obravnavo.
2. Ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. X Ips 150/2015 z dne 16. 9. 2015 se ne sprejme.
OBRAZLOŽITEV
1. Upravno sodišče je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbo zoper odločbo, s katero je upravni organ druge stopnje odpravil delno odločbo prvostopnega upravnega organa o denacionalizaciji nepremičnine, ki je bila
pravni prednici pritožnikov
podržavljena
na podlagi Odloka o prehodu sovražnikovega imetja v državno svojino, o državnem upravljanju imetja odsotnih oseb in o zasegi imetja, ki so ga okupatorske oblasti prisilno odtujile (Uradni list DFJ, št. 2/45 – v nadaljevanju Odlok AVNOJ)
, in zahtevo za denacionalizacijo te nepremičnine zavrnil. Tudi po presoji sodišča pravna prednica pritožnikov
skladno z drugim odstavkom 10. člena
Zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91-I, 31/93, 65/98 in 66/2000 – v nadaljevanju ZDen)
ni upravičena do denacionalizacije, ker je imela za odvzeto premoženje pravico dobiti odškodnino od Republike Avstrije na podlagi Pogodbe o poravnavi škode izgnancem, preseljencem in pregnancem, o ureditvi drugih finančnih vprašanj in vprašanj s socialnega področja (t. i. Finančna in izravnalna pogodba – v nadaljevanju FIP),
[1]
ki sta jo 27. 11. 1961 sklenili Zvezna republika Nemčija (v nadaljevanju ZR Nemčija) in Republika Avstrija, ter zakonov, ki jih je na podlagi te pogodbe sprejela Republika Avstrija (v nadaljevanju izvedbeni predpisi).
[2]
Sklicujoč se na stališča, ki jih je Vrhovno sodišče sprejelo v sodbi št. X Ips 85/2013 z dne 27. 11. 2014, je Upravno sodišče navedlo, da so kot pravna podlaga za odškodovanje v smislu drugega odstavka 10. člena ZDen upoštevne tudi bilateralne pogodbe, ki jih ni sklenila ali k njim ni pristopila FLRJ oziroma SFRJ (v nadaljevanju nekdanja Jugoslavija), če so imeli razlaščenci na njihovi podlagi možnost v tuji državi pridobiti odškodnino, ki je imela temelj v odvzetem premoženju v nekdanji Jugoslaviji. Taka pogodba je po oceni sodišča tudi FIP, s katero se je ZR Nemčija zavezala, da bo udeležena na stroških finančnih izdatkov, ki bodo Republiki Avstriji nastali zaradi odškodovanja v Prilogi 1 FIP opredeljenih oseb. Ker je pravna prednica pritožnikov spadala v krog oseb, ki so bile v Prilogi 1 FIP določene kot upravičenci do odškodnine, premoženje, ki ji je bilo podržavljeno, pa je spadalo v premoženjsko škodo v smislu 1. člena FIP oziroma tretjega odstavka točke B Priloge 1 FIP, to tudi po mnenju sodišča zadošča za njeno izključitev iz kroga upravičencev do denacionalizacije. Zato upravni organ pri ugotavljanju njene upravičenosti do odškodnine v smislu drugega odstavka 10. člena ZDen ni bil dolžan upoštevati določb Zakona o prijavi škode, KVSG/62 in UVEG. Morebitna zahteva, da upravni organ v vsakem posameznem primeru ugotavlja, ali je bila v tujini predvidena ali izplačana odškodnina primerna odvzetemu premoženju in ali je zajela vse kategorije podržavljenega premoženja, bi po mnenju sodišča presegla namen, ki ga je zakonodajalec skušal doseči z ZDen. Ugotavljanje, kakšne konkretne pravice bi šle upravičencu po avstrijskih predpisih, bi presegalo odločanje o denacionalizacijskem zahtevku, saj bi pomenilo določanje odškodnine po teh predpisih, zaradi časovne odmaknjenosti pa bi bilo lahko tudi onemogočeno ali zelo oteženo. Upravni organ v konkretnem postopku ni bil dolžan upoštevati potrdila Zveznega ministrstva za finance Republike Avstrije, da pravna prednica pritožnikov za podržavljeno premoženje ni dobila in tudi ni imela pravice dobiti odškodnine od Republike Avstrije, saj gre po mnenju sodišča za potrdilo o tujem pravu v smislu 12. člena Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in postopku (Uradni list RS, št. 56/99 – ZMZPP) oziroma 7. člena Evropske konvencije o obvestilih o tujem pravu (Zakon o ratifikaciji Evropske konvencije o obvestilih o tujem pravu, Uradni list RS, št. 20/98, MP, št. 4/98 – MEKOTP). Kolikor potrjuje, da sta ZR Nemčija in Republika Avstrija sklenili FIP, je upravni organ ta akt upošteval pri ugotavljanju obstoja pravne podlage za pridobitev odškodnine od tuje države, kolikor pa potrjuje, da tudi na podlagi FIP ni obstajala pravica do odškodnine za odvzeto premoženje, to potrdilo pomeni le mnenje, ki ga je avstrijsko ministrstvo utemeljilo na avstrijski izvedbeni zakonodaji, na katerega pa upravni organ ni bil vezan.
2. Vrhovno sodišče je revizijo zoper sodbo Upravnega sodišča kot nedovoljeno zavrglo, ker p
ritožniki niso izkazali uveljavljanega pogoja za dovoljenost revizije iz 2. točke drugega odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, 62/10 in 109/12 – ZUS-1). P
o presoji revizijskega sodišča namreč vprašanja, s katerimi so
utemeljevali dovoljenost revizije,
niso
pomembna pravna vprašanja v smislu navedene zakonske določbe, saj
je Vrhovno sodišče v svojih odločbah na tri od njih že odgovorilo, na eno od vprašanj, ki je le splošne narave, pa jasen odgovor dajejo že določbe
Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list SFRJ, št. 47/86 – uradno prečiščeno besedilo, in Uradni list RS, št. 80/99 – v nadaljevanju ZUP/86).
[3]
3.
Pritožniki n
asprotujejo stališču, da pomeni FIP pravni akt, na podlagi katerega so imele v njem določene osebe pravico dobiti odškodnino za podržavljeno premoženje od Republike Avstrije. Kot dvostranska mednarodna pogodba naj bi FIP lahko zavezovala le državi pogodbenici in naj nikakor ne bi mogla pomeniti pozitivnega prava, ki bi posameznikom omogočalo izplačilo odškodnin za nastalo škodo. Ker naj bi v FIP določeni kriteriji, ki opredeljujejo pravno priznano škodo (2. člen FIP) in krog upravičencev do njenega povračila (točka A Priloge 1 FIP), določali le pogodbeno zavezo ZR Nemčije v razmerju do Republike Avstrije, naj za presojo obstoja okoliščin v smislu drugega odstavka 10. člena ZDen ne bi bili upoštevni. S FIP dogovorjeno odškodovanje naj bi Republika Avstrija uredila v izvedbenih predpisih, v katerih je za priznanje pravice do odškodnine določila posebne kriterije tako subjektivne (kdo je oškodovanec, z upoštevanjem dohodkovnega cenzusa) kot objektivne narave (kaj je pravno priznana škoda, za katero je bilo mogoče dobiti odškodnino). Le ti kriteriji naj bi bili zato lahko odločilni za presojo, ali je imela pravna prednica pritožnikov na podlagi teh predpisov pravico dobiti odškodnino. Organi odločanja naj teh kriterijev (vključno s kriterijem premoženjskega cenzusa) ne bi upoštevali, saj naj bi izpodbijano odločitev utemeljili na stališču, po katerem za izključitev iz denacionalizacije zadošča že, da je imela oseba v tuji državi na voljo pravno podlago, ki je omogočala "načelno pravico" dobiti odškodnino za odvzeto premoženje, ne glede na to, za katere vrste premoženja se je tuja država odločila izplačevati odškodnine. To stališče naj bi bilo v primerih, v katerih organi odločanja ne ugotavljajo vseh za presojo odločilnih okoliščin, v nasprotju z načelom materialne resnice iz 7. člena
ZUP/86 in z načelom enakosti iz drugega odstavka 14. člena Ustave
. Pritožniki menijo, da v 2. členu FIP opredeljena škoda, za katero je bilo na podlagi izvedbenih predpisov mogoče dobiti odškodnino, ni škoda, ki je nastala zaradi podržavljenja, temveč škoda, ki je v Prilogi 1 FIP opredeljenim skupinam oseb nastala zaradi odvzema, izgube ali uničenja gospodinjske opreme in predmetov, potrebnih za opravljanje poklica v časovnem obdobju, na katerega se nanaša FIP. Taka škoda naj pravni prednici pritožnikov ne bi nastala, ker ji ti predmeti niso bili in ji niti niso mogli biti podržavljeni, saj so bili po 6. členu Zakona o konfiskaciji imovine in izvrševanju konfiskacije (Uradni list DFJ, št. 40/45) izrecno izvzeti iz zaplembe. Zato naj odškodnine na podlagi izvedbenih predpisov FIP niti sama niti njeni pravni nasledniki sploh ne bi mogli dobiti. Pritožniki navajajo, da so neobstoj okoliščin iz drugega odstavka 10. člena ZDen dokazovali s potrdilom Zveznega ministrstva za finance Republike Avstrije, da njihova pravna prednica za izgubo premoženja v nekdanji Jugoslaviji od Republike Avstrije ni prejela nikakršne odškodnine niti do nje ni bila upravičena. Skladno s Konvencijo o odpravi potrebe legalizacije tujih javnih listin
z dne 5. 10. 1961 (Uradni list FLRJ, Dodatek št. 10/62)
in 41. členom Pogodbe med FLRJ in Republiko Avstrijo o medsebojnem pravnem prometu z dne
16. 12. 1954 (Uradni list FLRJ, MP, št. 8/55) naj bi
to potrdilo v Republiki Sloveniji veljalo brez posebne overitve in naj bi zato imelo dokazno moč domače javne listine. Zaradi neupoštevanja tega edinega dokaza, na podlagi katerega bi pritožniki lahko ovrgli presojo, da je imela njihova pravna prednica pravico dobiti odškodnino na podlagi FIP in izvedbenih predpisov, naj bi bilo pritožnikom onemogočeno dokazovanje za presojo z vidika drugega odstavka 10. člena ZDen odločilnih dejstev in okoliščin. Zato naj bi jim bila kršena pravica do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave. Za razlago, po kateri so osebe, ki sicer izpolnjujejo pogoje za denacionalizacijo, iz kroga denacionalizacijskih upravičencev izključene zgolj zato, ker so v povezavi z dogodki druge svetovne vojne izgubile bivališče na območju nekdanje Jugoslavije in so imele na dan sklenitve FIP avstrijsko državljanstvo in na dan 1. 1. 1960 stalno prebivališče v Republiki Avstriji, naj
ne bi bilo videti
nobenega razumnega razloga. Taka razlaga naj bi bila
nesprejemljiva z vidika drugega odstavka 14. člena Ustave iz enakih razlogov, kot jih je Ustavno sodišče navedlo v odločbi št. Up-547/02
z dne 8. 10. 2003 (Uradni list RS, št. 108/03, in OdlUS XII, 106).
Ker naj bi sodišče z izpodbijano odločitvijo, ki pravni prednici pritožnikov odreka status denacionalizacijske upravičenke, kljub temu, da za priznanje tega statusa izpolnjuje vse z ZDen določene pogoje, pritožnikom onemogočilo uveljavljanje upravičenj na podlagi ZDen, naj bi jim bila kršena tudi pravica iz 33. člena Ustave.
4. Senat je ustavno pritožbo zoper sodbo Upravnega sodišča sprejel v obravnavo (1. točka izreka).
5. Senat ustavne pritožbe zoper sklep Vrhovnega sodišča ni sprejel v obravnavo, ker niso izpolnjeni pogoji iz drugega odstavka 55.b člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo in 109/12 – v nadaljevanju ZUstS) (2. točka izreka).
6. Senat Ustavnega sodišča je ta sklep sprejel na podlagi drugega odstavka 55.b člena ZUstS v sestavi: predsednica senata dr. Špelca Mežnar ter člana dr. Matej Accetto in dr. Jadranka Sovdat. Sklep je sprejel
soglasno.
dr. Špelca Mežnar
Predsednica senata
[1]
Vertrag zwischen der Republik Österreich und der Bundesrepublik Deutschland zur Regelung von Schäden der Vertriebenen, Umsiedler und Verfolgten, über weitere finanzielle Fragen und Fragen aus dem sozialen Bereich (Finanz- und Ausgleichsvertrag
, BGBl, št. 76/62).
[2]
Sodišče se v zvezi s tem sklicuje na Zakon o razširitvi področja uporabe Zakona o povračilu škode zaradi okupacije z dne 13. junija 1962 (
Erweiterung des Anwendungsbereiches des Besatzungsschäden- und des Kriegs- und Verfolgungssachschädengesetz
, BGBl, št. 176/62 – v nadaljevanju KVSG/62), Zakon o povrnitvi škode preseljencem in pregnancem z dne 13. junija 1962 (
Umsiedler- und Vertreibenen- Entschädigungsgesetz
, BGBl, št. 177/62 – v nadaljevanju UVEG) in Zakon o prijavi premoženjskih škod, ki so nastale zaradi razselitve ali izgona z dne 14. decembra 1961 (
Anmeldegesetz
, BGBl, št. 12/62 – v nadaljevanju Zakon o prijavi škode).
[3]
ZUP/86 se v postopkih denacionalizacije uporablja na podlagi drugega odstavka 6. člena ZDen.
⇒
Up-892/15-16
12. 12. 2017
ODLOČBA
Senat Ustavnega sodišča je v postopku odločanja o ustavni pritožbi
Fedore Szechenyi, Republika Avstrija, in drugih, ki jih vse zastopa Samo Kolnik, odvetnik v Mariboru, na seji 12. decembra 2017
odločil:
Sodba Upravnega sodišča št. I U 1754/2014 z dne 10. 3. 2015 se razveljavi in zadeva se vrne temu sodišču v novo odločanje.
OBRAZLOŽITEV
A.
1. Upravno sodišče je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbo zoper odločbo, s katero je upravni organ druge stopnje odpravil delno odločbo prvostopnega upravnega organa o denacionalizaciji nepremičnine, ki je bila podržavljena
pravni prednici pritožnikov
, in zahtevo za denacionalizacijo zavrnil. Po presoji sodišča pravna prednica pritožnikov
skladno z drugim odstavkom 10. člena
Zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91-I, 31/93, 65/98 in 66/2000 – v nadaljevanju ZDen)
ni upravičena do denacionalizacije, ker je imela za odvzeto premoženje pravico dobiti odškodnino od Republike Avstrije na podlagi Pogodbe o poravnavi škode izgnancem, preseljencem in pregnancem, o ureditvi drugih finančnih vprašanj in vprašanj s socialnega področja (t. i. Finančna in izravnalna pogodba – v nadaljevanju FIP),
[1]
ki sta jo 27. 11. 1961 sklenili Zvezna republika Nemčija in Republika Avstrija, ter zakonov, ki jih je na podlagi te pogodbe sprejela Republika Avstrija (v nadaljevanju izvedbeni predpisi).
[2]
Sklicujoč se na stališča, ki jih je Vrhovno sodišče sprejelo v sodbi št. X Ips 85/2013 z dne 27. 11. 2014, je Upravno sodišče ocenilo, da navedeni pravni akti pomenijo pravno podlago za odškodovanje v smislu drugega odstavka 10. člena ZDen. Po mnenju sodišča za izključitev pravne prednice pritožnikov iz kroga upravičencev do denacionalizacije zadošča že, da je premoženje, ki ji je bilo podržavljeno, spadalo v premoženjsko škodo v smislu 1. člena FIP oziroma tretjega odstavka točke B Priloge 1 FIP in da je nekdanja lastnica tega premoženja spadala v krog oseb, ki so bile v Prilogi 1 FIP določene kot upravičenci do odškodnine. Zato upravnemu organu tudi ni bilo treba ugotavljati, kakšne konkretne pravice bi ji šle po izvedbenih predpisih. Ugotavljanje teh pravic bi namreč presegalo odločanje o denacionalizacijskem zahtevku, saj bi pomenilo določanje odškodnine po teh predpisih, zaradi časovne odmaknjenosti pa bi bilo lahko tudi onemogočeno ali zelo oteženo. Zoper sodbo Upravnega sodišča so pritožniki vložili revizijo, ki jo je Vrhovno sodišče s sklepom kot nedovoljeno zavrglo.
2.
Pritožniki v ustavni pritožbi, s katero izpodbijajo odločitvi obeh sodišč, zatrjujejo kršitev pravic iz drugega odstavka 14. člena ter 22. in 33. člena Ustave. N
asprotujejo stališču, da pomeni FIP pravni akt, na podlagi katerega so imele v njem določene osebe pravico dobiti odškodnino za podržavljeno premoženje. Ne strinjajo se z oceno Upravnega sodišča, da so za presojo z vidika obstoja okoliščin iz drugega odstavka 10. člena ZDen upoštevni le v FIP določeni kriteriji, ki opredeljujejo pravno priznano škodo (2. člen FIP) in krog upravičencev do njenega povračila (točka A Priloge 1 FIP), ne pa tudi pogoji, ki so jih za priznanje odškodnine določali izvedbeni predpisi. Pritožniki zatrjujejo, da jim je bilo z opustitvijo ugotavljanja izpolnjenosti teh pogojev v konkretnem postopku onemogočeno dokazovanje za presojo z vidika drugega odstavka 10. člena ZDen odločilnih dejstev in okoliščin. Stališču
,
po katerem za izključitev iz denacionalizacije zadošča že, da je imela oseba v tuji državi na voljo pravno podlago, ki je omogočala "načelno pravico" dobiti odškodnino za odvzeto premoženje, pritožniki očitajo kršitev pravice do
enakosti pred zakonom, saj naj bi jim taka razlaga
onemogočila enako obravnavo pri uveljavljanju upravičenj na podlagi ZDen v primerjavi z drugimi upravičenci do denacionalizacije. Pritožniki so ustavno pritožbo dopolnili z vlogo, ki so jo vložili 17. 3. 2016
.
3. Senat Ustavnega sodišča je s sklepom št. Up-892/15 z dne 14. 11. 2017 ustavno pritožbo zoper sodbo Upravnega sodišča sprejel v obravnavo (1. točka izreka sklepa). O tem je na podlagi prvega odstavka 56. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo in 109/12 – v nadaljevanju ZUstS) obvestil Upravno sodišče in upravni organ, skladno z drugim odstavkom navedenega člena ZUstS pa tudi nasprotnega udeleženca iz denacionalizacijskega postopka s pozivom, da se izjavi o ustavni pritožbi.
4. Slovenski državni holding, d. d., Ljubljana, v odgovoru na ustavno pritožbo podaja svoje stališče glede upoštevnosti FIP in izvedbenih predpisov kot pravnih podlag za ugotavljanje okoliščin, pomembnih za presojo z vidika drugega odstavka 10. člena ZDen. Očitke pritožnikov zavrača kot neutemeljene in Ustavnemu sodišču predlaga, naj ustavno pritožbo zavrne.
B.
5.
Dopolnitve ustavne pritožbe z dne
17. 3. 2016
senat Ustavnega sodišča ni upošteval pri odločanju, ker je bila vložena po roku, dovoljenem za vložitev ustavne pritožbe (prvi odstavek 52. člena ZUstS).
[3]
6.
Pritožniki med drugim izpodbijajo stališče Upravnega sodišča, po katerem za izključitev iz denacionalizacije na podlagi drugega odstavka 10. člena ZDen zadošča že, da je imela oseba v tuji državi na voljo pravno podlago, ki je omogočala "načelno pravico" dobiti odškodnino za odvzeto premoženje. Zatrjujejo, da jim je bila s tako razlago, ki jim v primerjavi z drugimi upravičenci do denacionalizacije onemogoča enako obravnavo pri uveljavljanju upravičenj na podlagi ZDen, kršena pravica do enakosti pred zakonom iz drugega odstavka 14. člena Ustave.
7. Ustavno sodišče je o enakem ustavnopravnem primeru že odločilo z odločbo št. Up-282/15 z dne 5. 10. 2017 (Uradni list RS, št. 59/17). U
stavni pritožbi je ugodilo in izpodbijani sodbi razveljavilo ter zadevo vrnilo v novo odločanje sodišču prve stopnje. Iz enakih razlogov, kot so navedeni v citirani odločbi, je bila z izpodbijano sodbo tudi pritožnikom
kršena pravica iz drugega odstavka 14. člena Ustave. Zato je senat v skladu s tretjim odstavkom 59. člena ZUstS odločil, kot izhaja iz izreka te odločbe.
8. Ker je senat Ustavnega sodišča izpodbijano sodbo razveljavil že zaradi kršitve pravice iz drugega odstavka 14. člena Ustave, mu očitkov o kršitvah drugih ustavnih pravic ni bilo treba presojati.
C.
9. Senat Ustavnega sodišča je sprejel to odločbo na podlagi tretjega odstavka 59. člena ZUstS
v sestavi:
predsednica senata dr. Špelca Mežnar ter člana dr. Matej Accetto in dr. Jadranka Sovdat. Odločbo je sprejel soglasno.
dr. Špelca Mežnar
Predsednica senata
[1]
Vertrag zwischen der Republik Österreich und der Bundesrepublik Deutschland zur Regelung von Schäden der Vertriebenen, Umsiedler und Verfolgten, über weitere finanzielle Fragen und Fragen aus dem sozialen Bereich (Finanz- und Ausgleichsvertrag
, BGBl, št. 76/62).
[2]
Sodišče se v zvezi s tem sklicuje na Zakon o razširitvi področja uporabe Zakona o povračilu škode zaradi okupacije z dne 13. junija 1962 (
Erweiterung des Anwendungsbereiches des Besatzungsschäden- und des Kriegs- und Verfolgungssachschädengesetz
, BGBl, št. 176/62), Zakon o povrnitvi škode preseljencem in pregnancem z dne 13. junija 1962 (
Umsiedler- und Vertreibenen- Entschädigungsgesetz
, BGBl, št. 177/62) in Zakon o prijavi premoženjskih škod, ki so nastale zaradi razselitve ali izgona z dne 14. decembra 1961 (
Anmeldegesetz
, BGBl, št. 12/62).
[3]
Glej npr. sklep Ustavnega sodišča št. Up-297/02 z dne 27. 1. 2004.