U-I-242/20
Natisni
Opravilna št.:
U-I-242/20
Datum odločitve:
1. 9. 2020
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2020:U.I.242.20
Akt:
Zakon o interventnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic epidemije COVID-19 (ZIUOOPE), 6. odst. 35. čl.
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti Zakona o interventnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic epidemije COVID-19 (Uradni list RS, št. 80/2020) se zavrže.
Evidenčni stavek:
Pobudnik nima pravovarstvene potrebe za oceno ustavnosti oziroma zakonitosti predpisa, ki je prenehal veljati, če ne izkaže, da bi bilo z morebitno ugoditvijo pobudi mogoče odpraviti posledice protiustavnosti oziroma zakonitosti.
Geslo:
1.5.51.1.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje pobude - Ker ni pravnega interesa.
1.4.51.5.2 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Pravovarstvena potreba v primeru, ko je predpis prenehal veljati - Med postopkom.
Pravna podlaga:
Člen 25.3, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Matej Brumec, Bohinjska Bistrica
Datum vloge:
16. 6. 2020
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US32477
Dokument v PDF obliki:
U-I-242-20.pdf
209 KB
Prenesite datoteko
U-I-242/20-6
1. 9. 2020
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude Mateja Brumca, Bohinjska Bistrica, na seji 1. septembra 2020
sklenilo:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti Zakona o interventnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic epidemije COVID-19 (Uradni list RS, št. 80/2020) se zavrže.
OBRAZLOŽITEV
1. Pobudnik izpodbija v izreku navedeno določbo Zakona o interventnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic epidemije COVID-19 (v nadaljevanju ZIUOOPE). Zatrjuje neskladje s 14. in 74. členom Ustave.
2. Med postopkom pred Ustavnim sodiščem je izpodbijana določba z uveljavitvijo 41. člena Zakona o interventnih ukrepih za pripravo na drugi val COVID-19 (Uradni list RS, št. 98/2020 – v nadaljevanju ZIUPDV) prenehala veljati. Ustavno sodišče praviloma presoja le veljavne predpise. V skladu z drugim odstavkom 47. člena ZUstS odloči tudi o skladnosti predpisa ali splošnega akta, izdanega za izvrševanje javnih pooblastil, ki je med postopkom pred Ustavnim sodiščem prenehal veljati, če predlagatelj izkaže, da niso bile odpravljene posledice njegove protiustavnosti. Pobudnik je na poziv Ustavnega sodišča, naj izkaže posledice, navedel, da je zakonodajalec s spremembo izpodbijane določbe sicer odpravil protiustavnost za naprej, ne pa tudi za obdobje od uveljavitve ZIUOOPE dne 31. 5. 2020 do začetka veljavnosti ZIUPDV dne 11. 7. 2020. Trdi, da mu je v tem obdobju nastajala škoda. S tem, ko ni mogel sprejemati slovenskih gostov, naj bi bil postavljen v izrazito podrejen položaj v primerjavi s ponudniki turističnih nastanitev, ki so bone lahko sprejeli in vnovčili. Pobudnik dodaja, da gre za pomembno ustavnopravno vprašanje, ki presega pomen konkretne zadeve. Pravnih subjektov, ki so se znašli v podobnem položaju, naj bi bilo več, odločitev Ustavnega sodišča pa bi ustvarila tudi pomemben precedens z vidika dopustnosti državnih pomoči, ki določene upravičence postavljajo v privilegiran, druge pa v podrejen položaj. Ustavnemu sodišču predlaga, naj odloči o dopustnosti izpodbijane ureditve in pojasni, pod kakšnimi pogoji je dopustna.
3. Pobudnik trdi, da zakonodajalec s spremembo zakonodaje na področju turističnih bonov ni odpravil diskriminatornega položaja pobudnika za obdobje od začetka veljavnosti ZIUOOPE do začetka veljavnosti ZIUPDV. Navaja, da mu je v tem obdobju nastajala škoda, ker ni mogel sprejemati slovenskih gostov. Takšna pobudnikova navedba je presplošna. Pobudnik namreč v tem času ni mogel sprejemati le tistih slovenskih gostov, ki so svoje bivanje želeli plačati z boni. Sprejema slovenskih gostov, ki bi bivanje plačali v denarju, in tujih gostov mu izpodbijana ureditev ni preprečevala, pobudnik pa ne trdi in še manj izkaže, da je imel v spornem obdobju svoje nastanitvene kapacitete prazne. Priložena odpoved rezervacije apartmaja, ki se nanaša na tri nočitve v spornem obdobju,
[1]
tega ne dokazuje. Svoje pravovarstvene potrebe pobudnik ne more utemeljiti niti z navedbo, da se je v podobnem položaju znašlo več pravnih subjektov, kot tudi ne s predlogom Ustavnemu sodišču, naj odloči ali bi bila ureditev lahko dopustna in pod kakšnimi pogoji.
4. Ker pobudnik ni izkazal, da so izpolnjeni pogoji za presojo zakonske določbe, ki je med postopkom pred Ustavnim sodiščem prenehala veljati, je Ustavno sodišče pobudo zavrglo.
5. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi tretjega odstavka 25. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 –
uradno prečiščeno besedilo,
109/12 in 23/20 – ZUstS)
v sestavi: predsednik dr. Rajko Knez ter sodnice in sodniki dr. Matej Accetto, dr. Rok Čeferin, dr. Dunja Jadek Pensa, DDr. Klemen Jaklič, dr. Špelca Mežnar, dr. Marijan Pavčnik, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs.
Sklep je sprejelo soglasno.
dr. Rajko Knez
Predsednik
[1]
Bone je bilo pod pogoji izpodbijane določbe mogoče unovčevati med 19. 6. 2020 (sedmi in deseti odstavek 35. člena ZIUOOPE v zvezi z 9. členom Uredbe o načinu unovčitve bona za izboljšanje gospodarskega položaja na področju potrošnje turizma, povračilu sredstev preko informacijskega sistema Finančne uprave Republike Slovenije ter načinu vodenja in upravljanja evidence bonov, Uradni list RS, št. 84/2020) in 11. 7. 2020.
⇒