U-I-153/21
Natisni
Opravilna št.:
U-I-153/21
Datum odločitve:
18. 11. 2021
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2021:U.I.153.21
Akt:
Odlok o spremembah in dopolnitvah Odloka o občinskem lokacijskem načrtu za prostorsko ureditev skupnega pomena za reciklažni center na Vrhniki (Uradni list RS, št. 15/16)
Izrek:
Zahteva za oceno ustavnosti in zakonitosti Odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o občinskem lokacijskem načrtu za prostorsko ureditev skupnega pomena za reciklažni center na Vrhniki (Uradni list RS, št. 15/16) se zavrže.
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti Odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o občinskem lokacijskem načrtu za prostorsko ureditev skupnega pomena za reciklažni center na Vrhniki se zavrže.
Evidenčni stavek:
Občinski svet ni upravičen vložiti zahteve za oceno ustavnosti oziroma zakonitosti prostorskega akta, ki ga je sam sprejel.
Načrtovanje prostorske ureditve skupnega pomena je posebna oblika sodelovanja države in občine pri umeščanju prostorske ureditve, ki je skupnega državnega in lokalnega pomena, v prostor, pri katerem je na podlagi dogovora med državo in občino pristojnost načrtovanja take ureditve podeljena občini, sprejem občinskega prostorskega akta pa vezan na predhodno potrditev s strani države.
Pobudnik nima pravnega interesa, če ne izkaže, da izpodbijana določba neposredno posega v njegov pravni položaj.
Geslo:
1.2.51.3.5 - Ustavno sodstvo - Vrste vlog - Aktivna legitimacija v postopku pred Ustavnim sodiščem - Predlagatelj - Predstavniški organi lokalne skupnosti.
1.5.51.1.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje zahteve.
1.4.51.6 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Drugo.
1.5.51 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča.
1.4.51.4 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Pravni interes za vložitev pobude.
1.2.1 - Ustavno sodstvo - Vrste vlog - Vloga državnega in drugega organa.
Pravna podlaga:
Člen 25.1, 25.3, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
posamični akt
Vlagatelj:
Občinski svet Občine Vrhnika in družba KROPF proizvodnja, trgovina, posredništvo in storitve, d. o. o., Vrhnika, in drugih, Vrhnika
Datum vloge:
11. 6. 2021
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US32987
Dokument v PDF obliki:
U-I-153-21.pdf
252 KB
Prenesite datoteko
U-I-153/21-6
18. 11. 2021
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za oceno ustavnosti in zakonitosti, začetem z zahtevo Občinskega sveta Občine Vrhnika, in v postopku za preizkus pobude družbe KROPF proizvodnja, trgovina, posredništvo in storitve, d. o. o., Vrhnika, in drugih, Vrhnika, ki jih vse zastopa Odvetniška pisarna Starman, d. o. o., Koper, na seji 18. novembra 2021
sklenilo:
1. Zahteva za oceno ustavnosti in zakonitosti Odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o občinskem lokacijskem načrtu za prostorsko ureditev skupnega pomena za reciklažni center na Vrhniki (Uradni list RS, št. 15/16) se zavrže.
2. Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti Odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o občinskem lokacijskem načrtu za prostorsko ureditev skupnega pomena za reciklažni center na Vrhniki se zavrže.
OBRAZLOŽITEV
A.
1. Občinski svet Občine Vrhnika (v nadaljevanju predlagatelj) in pobudniki izpodbijajo Odlok o spremembah in dopolnitvah Odloka o občinskem lokacijskem načrtu za prostorsko ureditev skupnega pomena za reciklažni center na Vrhniki (v nadaljevanju Odlok). Trdijo, da je v neskladju s 5., 33., 34., 44., 64. in 72. členom Ustave, Zakonom o varstvu okolja (Uradni list RS, št. 39/06 – uradno prečiščeno besedilo, 70/08, 108/09, 48/12, 57/12, 92/13, 56/15, 102/15, 30/16 in 158/20 – v nadaljevanju ZVO-1) in drugimi zakoni, ki so urejali področje prostorskega načrtovanja. Postopek sprejetja izpodbijanega Odloka naj bi bil izveden v nasprotju z načeli pravne države in Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Uradni list RS, št. 62/04 in 11/10, MP, št. 17/04 in 1/10 – v nadaljevanju Aarhuška konvencija). Odlok naj bi bil tudi v očitnem nasprotju z Direktivo 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL L 197, 21. 7. 2001 – v nadaljevanju Direktiva SEA) in Direktivo 2012/18/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, ki spreminja in nato razveljavlja Direktivo Sveta 96/82/ES (UL L 197, 24. 7. 2012). Bistvo navedb vlagateljev je, da bi morala biti v postopku priprave in sprejemanja Odloka izvedena celovita presoja vplivov njegove izvedbe na okolje, ta obveznost pa je bila zaradi odločitve Ministrstva za kmetijstvo in okolje, da izvedba celovite presoje vplivov na okolje (v nadaljevanju CPVO) ni potrebna,
[1]
kršena. Predlagatelj in pobudniki Ustavnemu sodišču predlagajo, naj Odlok odpravi oziroma razveljavi in ugotovi, da se za območje reciklažnega centra za ravnanje z odpadki na Vrhniki uporabljajo določbe Odloka o občinskem lokacijskem načrtu za prostorsko ureditve skupnega pomena za reciklažni center na Vrhniki (Uradni list RS, št. 102/07 – v nadaljevanju Odlok/07) v okviru omejitev, ki so bile določene v postopku celovite presoje vplivov izvedbe Odloka/07 na okolje, ter omejitev in pogojev veljavnega prava Evropske unije, in sicer tako, da se zagotovijo minimalne razdalje med reciklažnim centrom in območji, na katerih se stalno ali začasno zadržuje večje število ljudi oziroma nahaja pomembnejša infrastruktura državnega ali lokalnega pomena.
2. Predlagatelj vlaga zahtevo za oceno ustavnosti in zakonitosti Odloka na podlagi devete alineje drugega odstavka 23.a člena
Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20 in 92/21 – v nadaljevanju ZUstS). Utemeljuje, da je Odlok po svoji pravni naravi tako glede interesa za sprejem kot glede pomena prostorske ureditve državni prostorski akt, in meni, da v obravnavanem primeru omejitve iz drugega odstavka 23.a člena ZUstS ni mogoče uporabiti. Pojasnjuje, da je Odlok kot splošni akt iz državne pristojnosti sprejel po izrecnih navodilih in po predhodnem soglasju ministrstva za okolje in prostor (v nadaljevanju MOP).
[2]
Nadalje navaja, da sta bila tako Odlok/07
[3]
kot izpodbijani Odlok sprejeta na podlagi posebnih dogovorov med MOP in Občino v letih 2005 oziroma 2013, ki sta predvidela razdelitev nalog med državo in Občino; da se je tako v času sprejetja Odloka/07 kot v času njegove spremembe z izpodbijanim Odlokom v skladu z Uredbo o vrstah prostorskih ureditev državnega pomena (Uradni list RS, št. št. 95/07, 102/08 in 26/10) objekt za predelavo in odstranjevanje nevarnih odpadkov s kapaciteto 1000 ton letno in več uvrščal med prostorske ureditve državnega pomena;
[4]
ter da je torej umestitev reciklažnega centra v prostor lahko načrtovala le država z državnim lokacijskim načrtom. Dejstvo, da se je Odlok na podlagi dogovorov in prakse vodenja postopkov sprejemal po postopku sprejemanja občinskih prostorskih aktov, ki se je zaključil s sprejemom na občinskem svetu, po mnenju predlagatelja ne spreminja pravne narave Odloka. Načrtovanje prostorske ureditve t. i. skupnega pomena po mnenju predlagatelja ne pomeni prenosa pristojnosti z države na občino, temveč le z zakonom urejeno obliko sodelovanja pri sprejemanju državnega prostorskega akta. Očitane kršitve naj bi izvirale izključno iz nalog in javnih pooblastil MOP, zato je slednji edini, ki po mnenju predlagatelja v postopku ocene ustavnosti in zakonitosti kot nasprotni udeleženec nosi breme odgovornosti za zakonitost in ustavnost Odloka. Predlagatelj meni tudi, da bi bile v obravnavanem primeru izpolnjene predpostavke za sprejem vloge Občine v obravnavo tudi kot pobude, saj se po njegovem mnenju obravnavani primer bistveno razlikuje od sklepa Ustavnega sodišča št. U-I-107/17 z dne 30. 9. 2020, kjer ni šlo za vprašanje omejitve legitimacije iz drugega odstavka 23.a člena ZUstS.
3. Predlagatelj nadalje navaja, da je Zakon o urejanju prostora
(Uradni list RS, št. 61/17 – v nadaljevanju ZUreP-2) spremenil pristojnost za načrtovanje okoljske infrastrukture, saj objektov za predelavo in odstranjevanje nevarnih odpadkov ne uvršča več med prostorske ureditve državnega pomena. Občina je tako po navedbah predlagatelja sedaj izključno pristojna za umeščanje reciklažnega centra v prostor, nezakoniti in protiustavni Odlok pa zato po mnenju predlagatelja neposredno posega v njen pravni položaj. Predlagatelj trdi, da lahko Občina v prostorsko pravno ureditev območja reciklažnega centra poseže le po postopku, ki je predviden za spremembe občinskih prostorskih aktov, to pa ji ne omogoča vzpostavitve ustavnoskladnega stanja, saj ni pristojna razveljaviti prostorskih aktov zaradi kršitev predpisov, ki urejajo presojo vplivov na okolje, do katerih je prišlo v času sprejemanja prostorskega akta. Tega naj bi ji tudi 124. člen ZUreP-2 ne omogočal, zato je po predlagateljevem mnenju edino pravno sredstvo, ki omogoča vzpostavitev zakonitega in ustavnoskladnega stanja, ocena ustavnosti in zakonitosti Odloka pred Ustavnim sodiščem.
4. Pobudniki, prebivalci, ki prebivajo v okolici reciklažnega centra na Vrhniki, in lastniki okoliških zemljišč,
[5]
trdijo, da imajo osebni, pravni interes za izpodbijanje Odloka, ki neposredno posega v njihov pravni položaj. Varnostna in pravna negotovost, ki naj bi jo povzročal Odlok, naj bi neupravičeno posegala v njihovo lastninsko pravico, opustitev varstva pravic do zdravega življenjskega okolja (72. člen Ustave) in do osebnega dostojanstva in varnosti (34. člen Ustave) naj bi pomenila kršitev 5. člena Ustave. Povsem naj bi bila poteptana tudi njihova pravica do sodelovanja pri upravljanju javnih zadev (sprejemanju prostorskega akta) iz 44. člena Ustave, zakona, prava Evropske unije in Aarhuške konvencije. Trdijo, da imajo tako po nacionalnem kot po mednarodnem pravu varovano korist udeležbe v postopku CPVO in druge pravice, izhajajoče iz okoljskega prava Evropske unije. Navajajo, da javna razgrnitev in javna obravnava v postopku sprejemanja Odloka v letu 2016 nista vključevali okoljskega poročila, ki bi ocenilo vplive dodatnih oziroma povečanih kapacitet za predelavo odpadkov, ki vsebujejo nevarne snovi. CPVO bi bila po njihovem mnenju po Direktivi SEA obvezna, izpodbijani Odlok pa obenem predvideva posege v okolje, ki spadajo med okoljske zadeve, za katere veljajo zaveze po vključevanju javnosti po 7. členu, zadevne javnosti po 6. členu in nanju vezano pravico do sodnega varstva po 9. členu Aarhuške konvencije. Pobudniki glede na navedeno trdijo, da njihov pravni interes izhaja (tudi) neposredno iz Aarhuške konvencije. Menijo, da bi Ustavno sodišče lahko 9. člen v zvezi s 7. in 6. členom Aarhuške konvencije štelo za samostojni pravni temelj, ki utemeljuje pravno varstvo zoper splošne akte, ki spadajo na področje konvencije. Pobudniki trdijo, da pravice, ki jih zagotavlja Aarhuška konvencija, v primeru splošnih pravnih aktov zagotavlja le Ustavno sodišče. Zato menijo, da bi moralo Ustavno sodišče določbe ZUstS razlagati v smislu širokega dostopa javnosti do pravnega varstva.
B. – I.
5. Z zahtevo lahko začnejo postopek za oceno ustavnosti zakonsko določeni predlagatelji, med drugim tudi predstavniški organ samoupravne lokalne skupnosti, če se posega v ustavni položaj ali v ustavne pravice samoupravne lokalne skupnosti (deveta alineja 23.a člena ZUstS). V skladu z drugim odstavkom 23.a člena ZUstS predlagatelj ni upravičen vložiti zahteve za oceno ustavnosti oziroma zakonitosti predpisov in splošnih aktov, izdanih za izvrševanje javnih pooblastil, ki jih je sam sprejel.
6. Tako
Zakon o urejanju prostora (Uradni list RS, št. 110/02 in 8/03 – popr. – v nadaljevanju ZUreP-1), na podlagi katerega je bil sprejet Odlok/07, kot
Zakon o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor (Uradni list RS, št. 80/10, 106/10 – popr. in 57/12 – v nadaljevanju ZUPUDPP), na podlagi katerega je bil sprejet izpodbijani Odlok, sta dopuščala, da se lahko MOP in občina dogovorita, da občina načrtuje in sprejme prostorski akt za določeno prostorsko ureditev skupnega pomena, če je glede na povezanost državne prostorske ureditve z lokalnim okoljem
[6]
oziroma s prostorsko ureditvijo lokalnega pomena
[7]
to primerneje. ZUPUDPP, ki je sicer določal prostorske ureditve državnega pomena ter urejal vsebino in postopek priprave državnega prostorskega načrta (prvi odstavek 1. člena ZUPUDPP), je sodelovanje države in občin pri načrtovanju prostorske ureditve skupnega pomena urejal v 42. členu. Določal je, da v tem primeru MOP in občina pred pričetkom priprave takega prostorskega akta skleneta dogovor, v katerem določita obveznosti glede priprave in sprejemanja prostorskega akta, financiranja priprave prostorskega akta in strokovnih podlag ter druge medsebojne obveznosti, pomembne za pripravo takega prostorskega akta (prvi odstavek 42. člena ZUPUDPP). Prostorsko ureditev, ki je skupnega državnega in lokalnega pomena, je v skladu z ZUPUDPP načrtovala občina z občinskim prostorskim načrtom ali občinskim podrobnim prostorskim načrtom v skladu z
Zakonom o prostorskem načrtovanju (Uradni list RS, št. 33/07, 108/09, 57/12 in 109/12 – v nadaljevanju ZPNačrt)
, pri čemer je župan sprejel sklep o začetku njegove priprave po predhodnem soglasju ministra (drugi odstavek 42. člena ZUPUDPP), pred sprejetjem občinskega prostorskega akta pa ga je moral MOP potrditi (četrti odstavek 42. člena ZUPUDPP). Glede na navedeno torej ne drži, da je n
ačrtovanje prostorske ureditve skupnega pomena le zakonska oblika sodelovanja države in občine pri sprejemanju državnega prostorskega akta, temveč gre za posebno obliko sodelovanja države in občine pri umeščanju prostorske ureditve, ki je skupnega državnega in lokalnega pomena, v prostor, pri katerem je na podlagi dogovora med državo in občino pristojnost načrtovanja take ureditve podeljena občini, sprejem občinskega prostorskega akta pa vezan na predhodno potrditev s strani države (MOP).
7. Z izpodbijanim Odlokom je predlagatelj sprejel spremembe in dopolnitve Odloka/07, s katerim je sprejel občinski lokacijski načrt za prostorsko ureditev skupnega pomena za reciklažni center na Vrhniki (1. člen Odloka). Iz navedb predlagatelja in predloženih dokazov ter Odloka samega izhaja, da sta Občina in MOP sklenila dogovor v smislu prvega odstavka 42. člena ZUPUDPP, da je Občina vodila postopek sprejemanja Odloka in da ga je na redni seji 11. 2. 2016 sprejel predlagatelj. Odlok je torej po svoji vsebini občinski prostorski akt za umeščanje prostorske ureditve skupnega pomena v prostor, kot ga opredeljuje 42. člen ZUPUDPP. Navedbe predlagatelja, da je Odlok po svoji pravni naravi državni prostorski načrt,
[8]
so zato neutemeljene.
8. Predlagatelj je imel kot pripravljavec izpodbijanega prostorskega akta v postopku njegovega sprejemanja možnost, da ob ugotovitvi zatrjevanega nezakonitega in protiustavnega delovanja MOP z ustreznimi pravnimi sredstvi doseže spremembo odločitve, da CPVO ni treba izvesti,
[9]
oziroma da zagotovi izvedbo CPVO ali ne nazadnje, da Odloka brez izvedbe CPVO ne sprejme in na ta način prepreči njegovo uveljavitev. S tem ko je Odlok sprejel, pa je predlagatelj tisti, ki nosi breme odgovornosti za njegovo ustavno in zakonsko skladnost. Upoštevajoč, da je po navedbah predlagatelja Občina sedaj izključno pristojna za načrtovanje prostorske ureditve reciklažnega centra, lahko predlagatelj ustavno in zakonsko skladnost prostorske ureditve doseže s sprejetjem novega občinskega prostorskega akta za ureditve spornega območja, v postopku sprejemanja katerega lahko zagotovi tudi izvedbo CPVO. Zahteve za oceno ustavnosti in zakonitosti Odloka pa predlagatelj ni upravičen vložiti, saj gre za predpis, ki ga je sam sprejel. Ker negativna procesna predpostavka iz drugega odstavka 23.a člena ZUstS ni izpolnjena, je Ustavno sodišče zahtevo predlagatelja zavrglo (1. točka izreka).
9. Predlagatelj meni, da bi bile v obravnavanem primeru izpolnjene predpostavke za sprejem dane vloge v obravnavo tudi kot pobude. Ker pri tem niti ne trdi, ali tako pobudo (podrejeno) tudi vlaga, Ustavno sodišče njegove vloge ni obravnavalo tudi kot pobude.
B. – II.
10. Pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti lahko da, kdor izkaže svoj pravni interes ob vložitvi pobude (prvi odstavek 24. člena ZUstS). Po drugem odstavku navedenega člena je pravni interes podan, če predpis ali splošni akt, izdan za izvrševanje javnih pooblastil, katerega oceno pobudnik predlaga, neposredno posega v njegove pravice, pravne interese oziroma v njegov pravni položaj.
11. V obravnavanem primeru pobudniki ne izkazujejo pravnega interesa za vsebinsko obravnavo pobude. Izpodbijani Odlok namreč ne učinkuje neposredno. Z njim je Občina sprejela spremembe in dopolnitve Odloka/07, s katerim je bil sprejet občinski lokacijski načrt za prostorsko ureditev skupnega pomena za reciklažni center na Vrhniki. Skupaj z Odlokom/07, ki ga spreminja in dopolnjuje, Odlok tako predstavlja podlago za pripravo projekta za pridobitev gradbenega dovoljenja. Gradnja neposredno na podlagi Odloka ni mogoča, saj mora pristojni upravni organ na podlagi navedenega predpisa odločiti o dovoljenosti gradnje in predpisati konkretne pogoje, ki jih je treba pri gradnji upoštevati. Po navedbah pobudnikov je trenutno v teku postopek izdaje integralnega gradbenega dovoljenja, v katerem bodo lahko pobudniki, kolikor bodo v njem udeleženi,
[10]
uveljavljali tudi vsebinske in postopkovne očitke o protiustavnosti in nezakonitosti Odloka. Po ustaljeni ustavnosodni presoji se v primerih, ko izpodbijani predpis ne učinkuje neposredno, lahko pobuda vloži šele po izčrpanju pravnih sredstev zoper posamični akt, izdan na podlagi izpodbijanega predpisa, hkrati z ustavno pritožbo, pod pogoji iz 50. do 60. člena ZUstS. To stališče Ustavnega sodišča je podrobneje obrazloženo v sklepu Ustavnega sodišča št. U-I-251/07 z dne 10. 1. 2008 (Uradni list RS, št. 6/08, in OdlUS XVII, 2).
12. Prav tako pa pobudniki vsebinske obravnave pobude ne morejo doseči s sklicevanjem na svoj pravni položaj, ki jim ga zagotavlja Aarhuška konvencija in v katerega naj bi bilo neposredno poseženo z opustitvijo izvedbe CPVO v postopku priprave izpodbijanega prostorskega akta, s čimer naj bi jim bilo onemogočeno sodelovanje v postopku izvedbe CPVO. Pobudniki ne trdijo, da jim je bilo v postopku priprave Odloka onemogočeno sodelovanje, saj iz njihovih navedb izhaja, da sta bili javna razgrnitev in javna obravnava izvedeni. Pobudniki so glede na navedeno imeli možnost sodelovati v postopku priprave Odloka in podati pripombe zoper dopolnjeni osnutek prostorskega akta.
[11]
Kolikor pa pobudniki uveljavljajo, da bi jim moralo Ustavno sodišče omogočiti izpodbijanje Odloka zato, ker jim ni bilo omogočeno, da sodelujejo v postopku izvedbe CPVO (ker ta ni bil izveden), pa s tem pravnega interesa za začetek postopka za presojo ustavnosti in zakonitosti postopka sprejetja samega Odloka tudi ne morejo izkazati. Pobudniki namreč niti ne zatrjujejo, da so v postopku priprave Odloka podali pripombe, s katerimi bi opozorili Občino na potrebo po izvedbi CPVO oziroma zahtevali njeno izvedbo, izpodbijanju odločitve MOP, da CPVO ni treba izvesti, pa so namenjena druga pravna sredstva.
[12]
13. Ker glede na navedeno pobudniki ne izkazujejo pravnega interesa za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti Odloka, je Ustavno sodišče pobudo zavrglo (2. točka izreka).
C.
14. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi prvega in tretjega odstavka 25. člena ZUstS in prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07, 54/10, 56/11, 70/17 in 35/20)
v sestavi: predsednik dr. Rajko Knez ter sodnici in sodniki dr. Matej Accetto, dr. Rok Čeferin, Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA), dr. Špelca Mežnar, dr. Marijan Pavčnik, dr. Rok Svetlič, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs.
Sklep je sprejelo soglasno.
dr. Rajko Knez
Predsednik
[1]
Vlagatelji prilagajo sklep Ministrstva za kmetijstvo in okolje št. 35409-75/2014/4 z dne 15. 4. 2014.
[2]
Ustavno sodišče izraz ministrstvo za okolje in prostor oziroma kratico MOP v nadaljevanju sklepa uporablja za poimenovanje ministrstva, pristojnega za okolje in/ali prostor, ne glede na dejansko poimenovanje ministrstva oziroma ministrstev, pristojnih za ti dve področji v posameznih časovnih obdobjih od začetka priprave izpodbijanega Odloka do vložitve zahteve in pobude.
[3]
T
ega je po navedbah predlagatelja sprejela Občina Vrhnika (v nadaljevanju Občina), ki je po pooblastilu države opredelila prostorsko normativno okvir za umestitev in izvedbo objektov.
[4]
V nadaljevanju predlagatelj pojasnjuje, da
je v času trajanja postopka sicer prišlo do spremembe pristojnosti v zvezi z umeščanjem objektov za predelavo nevarnih odpadkov v prostor, vendar pa se je postopek sprejemanja Odloka zaključil po pravilih načrtovanja prostorske ureditve državnega pomena, v skladu s prehodnimi določbami Uredbe o merilih in pogojih za določitev prostorskih ureditev državnega pomena (Uradni list RS, št. 103/13).
[5]
Pobudniki pojasnjujejo tudi, da so obenem člani "Civilne iniciative Sinja Gorica", ki jo sestavlja 229 podpisnikov, ki so se organizirali zaradi nadzora nad delovanjem družbe Kemis, d. o. o., Vrhnika, po požaru leta 2017.
[6]
Prvi odstavek 16. člena ZUreP-1.
[7]
Prvi odstavek 42. člena ZUPUDPP.
[8]
Državni prostorski načrt je ZUPUDPP opredeljeval kot prostorski akt, s katerim se načrtujejo prostorske ureditve državnega pomena (prvi odstavek 3. člena ZUPUDPP). Pobudnik priprave državnega prostorskega načrta v skladu z ZUPUDPP je bilo ministrstvo, v čigar delovno področje je spadala prostorska ureditev, za načrtovanje katere je dal pobudo, koordinator njegove priprave ministrstvo, pristojno za prostor, investitor pa oseba, ki je naročila izdelavo načrta oziroma ki je izvedla z njim načrtovane prostorske ureditve. Pobudnik, koordinator in investitor so bili odgovorni za pripravo državnega prostorskega načrta (12. člen ZUPUDPP), sprejela pa ga je Vlada z uredbo (drugi odstavek 37. člena ZUPUDPP).
[9]
Zoper odločbo ministrstva, da CPVO ni treba izvesti, je mogoč upravni spor po določbah Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, 62/10 in 109/12 – ZUS-1).
[10]
Glej 54. člen Gradbenega zakona (Uradni list RS, št. 61/17, 72/17– popr. in 65/20 – GZ).
[11]
Odlok je bil sprejet po postopku, ki ga ZPNačrt določa za sprejemanje občinskega podrobnega prostorskega načrta (57. do 61. člen ZPNačrt). V skladu s 60. členom ZPNačrt je bila Občina dolžna v postopku njegove priprave omogočiti sodelovanje javnosti ob smiselni uporabi določb 50. člena ZPNačrt, ki je urejal sodelovanje javnosti v postopku priprave občinskega prostorskega načrta in občini nalagal, da mora v postopku priprave občinskega prostorskega načrta omogočiti javnosti seznanitev z njegovim dopolnjenim osnutkom v okviru javne razgrnitve, ki traja najmanj 30 dni, in v tem času zagotoviti tudi njegovo javno obravnavo.
[12]
Glej opombo št. 9.
⇒