U-I-223/23
Natisni
Opravilna št.:
U-I-223/23
Datum odločitve:
19. 1. 2024
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2024:U.I.223.23
Akt:
Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Uradni list RS, št. 48/22 – uradno prečiščeno besedilo in 133/23) (ZPIZ-2), 116. čl.
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti 116. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Uradni list RS, št. 48/22 – uradno prečiščeno besedilo in 133/23)
se zavrže.
Pobudniki sami nosijo svoje stroške postopka s pobudo.
Evidenčni stavek:
Pobudnik nima pravnega interesa, če ne izkaže, da izpodbijana določba neposredno posega v njegov pravni položaj.
Geslo:
1.5.51.1.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje pobude - Ker ni pravnega interesa.
1.4.51.4 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Pravni interes za vložitev pobude.
1.5.51.1.11 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Odločitev o stroških .
Pravna podlaga:
Člen 25.3, 34.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Anton Rifelj, Mozirje, in drugi
Datum vloge:
30. 11. 2023
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje, druge rešitve
Dokument:
US33754
Dokument v PDF obliki:
U-I-223-23.pdf
150 KB
Prenesite datoteko
U-I-223/23-4
19. 1. 2024
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude Antona Riflja, Mozirje, in drugih, ki jih vse zastopa odvetniška družba AZ ODVETNIKI, o. p., d. o. o., Ljubljana, na seji 19. januarja 2024
sklenilo:
1.
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti 116. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Uradni list RS, št. 48/22 – uradno prečiščeno besedilo in 133/23)
se zavrže.
2. Pobudniki sami nosijo svoje stroške postopka s pobudo.
OBRAZLOŽITEV
A.
1. Pobudniki izpodbijajo v izreku tega sklepa navedeno določbo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju – v nadaljevanju ZPIZ-2). Nasprotujejo ji v delu, v katerem določa, da se uživalcu pravice do pokojnine, ki začne ponovno delati ali opravljati dejavnost, preneha izplačevati pokojnina oziroma da se mu, če začne ponovno delati ali opravljati dejavnost v obsegu, ki ustreza sorazmernemu delu polnega oziroma zavarovalnega časa, izplačuje pokojnina le v sorazmernem delu. Pobudniki zatrjujejo neskladje izpodbijane ureditve z. 2., 14., 33., 34., 49. in 50. členom Ustave. Ustavnemu sodišču predlagajo, naj izpodbijano ureditev razveljavi in Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije (v nadaljevanju ZPIZ) naloži izdajo novih odločb o odmeri pokojnine, tako da osebam, ki so pridobile pravico do pokojnine in začele ponovno delati oziroma opravljati dejavnost, prizna polno pokojnino.
B.
2. Pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti lahko da, kdor izkaže svoj pravni interes ob vložitvi pobude (prvi odstavek 24. člena Zakona o Ustavnem sodišču, Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20 in 92/21 – v nadaljevanju ZUstS). Po drugem odstavku navedenega člena je pravni interes podan, če predpis ali splošni akt, izdan za izvrševanje javnih pooblastil, katerega oceno pobudnik predlaga, neposredno posega v njegove pravice, pravne interese oziroma v njegov pravni položaj.
3. Pobudniki utemeljujejo pravni interes za vložitev pobude z navedbami, da bi njihovi odločitvi, da začnejo ponovno delati ali opravljati dejavnost, neizogibno sledila izguba pravice do polne pokojnine oziroma njenega dela, na ta način pa naj bi bilo neposredno in konkretno poseženo v njihove pravice do socialne varnosti, dela, enakosti pred zakonom in osebnega dostojanstva. Menijo, da bi pogojevanje pravnega interesa za pobudo s tem, da pričnejo ponovno delati ali opravljati dejavnost in izgubijo pravico do pokojnine ter si tako poslabšajo ekonomski in socialni položaj, zanje pomenilo prekomerno breme ter poseglo v njihovo osebno dostojanstvo. Zato naj se od njih ne bi smelo zahtevati, da za izkaz pravnega interesa sprejmejo odločitev o opravljanju dela oziroma dejavnosti in pred vložitvijo pobude izčrpajo pravna sredstva pred sodišči. V nadaljevanju
dodatno pojasnjujejo, kaj bi ugoditev pobudi pomenila za posamezne od njih.
Pobudnika, ki sta prejemnika pokojnine in niti ne zatrjujeta, da želita začeti ponovno delati, navajata, da bi jima ugodna odločitev Ustavnega sodišča omogočila uresničevanje njunih človekovih pravic iz 34., 49., 50. in 74. člena Ustave. Pobudniki, ki so prav tako v celoti upokojeni, navajajo, da si želijo začeti ponovno delati in imajo tudi možnosti za ponoven nastop dela, pa se zaradi izpodbijane ureditve za to ne odločijo. Ob sklicevanju na to, da bi jim ugodna odločitev Ustavnega sodišča omogočila uresničevanje navedenih človekovih pravic, navajajo še, da bi se v primeru ugodne odločitve Ustavnega sodišča lahko odločili za ponovno delo, ker ne bi izgubili pravice do pokojnine oziroma do njenega sorazmernega dela. Pobudnika, ki sta po upokojitvi začela ponovno delati in jima je bila posledično izdana odločba o izplačevanju le sorazmernega dela pokojnine, poleg tega, da se sklicujeta na to, da bi v primeru ugoditve pobudi lahko uresničevala svoje pravice iz 34., 49. in 50. člena Ustave, poudarjata še, da bi ponovno pridobila pravico do izplačila polne pokojnine.
4.
Zgolj z navedbami, da naj bi izpodbijana ureditev posegala v človekove pravice, ki naj bi jih v primeru njene razveljavitve lahko uresničevali, pobudniki ne morejo izkazati pravnega interesa. Zatrjevana protiustavnost ureditve namreč še ne pomeni, da ima pobudnik pravni interes za njeno izpodbijanje. Za izkaz pravnega interesa je potrebno, da izpodbijana ureditev neposredno posega v pravice, pravne interese oziroma v pravni položaj pobudnika. O tem je načeloma mogoče govoriti le, če izpodbijana ureditev dejansko vpliva na pravice, pravne interes oziroma pravni položaj oseb, ki jo izpodbijajo. V primeru izpodbijane ureditve bi bilo o takšnem vplivu mogoče govoriti le v primerih upokojencev, ki po upokojitvi začnejo ponovno delati oziroma opravljati dejavnost in zaradi izpodbijane ureditve posledično izgubijo pravico do pokojnine oziroma do njenega sorazmernega dela, če začnejo delati ali opravljati dejavnost le v sorazmernem delu delovnega oziroma zavarovalnega časa. Pobudniki, ki so v celoti upokojeni in prejemajo polno pokojnino ter niti ne zatrjujejo, da bi želeli začeti ponovno delati, oziroma izražajo le namero, da bi v primeru razveljavitve izpodbijane ureditve ponovno začeli delati, kar pomeni, da izpodbijana ureditev na njih dejansko sploh še ne vpliva, zato ne morejo izkazati pravnega interesa za njeno izpodbijanje.
5. V zvezi s tem je neutemeljeno tudi sklicevanje pobudnikov na to, da pogojevanje njihovega pravnega interesa za izpodbijanje sporne zakonske ureditve s tem, da bi morali začeti ponovno delati in na podlagi izpodbijane ureditve izgubiti pravico do pokojnine oziroma do njenega sorazmernega dela, zanje pomeni prehudo breme in poseg v njihovo osebno dostojanstvo. Posamezniku, ki prejema starostno pokojnino, je zagotovljen določen nivo socialne varnosti iz obveznega pokojninskega zavarovanja. Nihče ga ne sili k temu, da začne ponovno delati oziroma opravljati dejavnost. Izbiro med tem, ali bo (zgolj) ohranil status upokojenca in v celoti užival pravico do pokojnine ali pa bo začel ponovno delati in izgubil pravico do pokojnine oziroma do njenega dela, če bo začel ponovno delati ali opravljati dejavnost (le) v obsegu, ki ustreza sorazmernemu delu polnega oziroma zavarovalnega časa, opravi pobudnik sam. Pri tem upošteva različne okoliščine osebne, nepremoženjske in premoženjske narave in na tej podlagi izbere zanj najbolj ustrezno rešitev. Glede na to ni mogoče šteti, da posameznikovo sprejetje odločitve, da bo znova delovno aktiven, kar bo pomenilo izgubo pravice do (sorazmernega dela) pokojnine, pomeni pretežko breme zanj in posega v njegovo osebno dostojanstvo.
6. Na pobudnika, ki sta po upokojitvi začela ponovno delati in sta na tej podlagi vključena v obvezno pokojninsko zavarovanje, izpodbijana ureditev dejansko vpliva. Na njeni podlagi jima pokojnina pripada le v sorazmernem delu, v odvisnosti od tega, v kakšen obsegu sta ponovno začela delati. Za čas, za katerega sta ponovno vključena v zavarovanje na podlagi opravljanja dela, jima pokojnina ne pripada.
[1]
Ne glede na to pa tudi ta dva pobudnika nimata pravnega interesa za presojo izpodbijane ureditve. Upoštevati je namreč treba, da izpodbijana zakonska ureditev ne učinkuje neposredno. Na njeni podlagi je bila pobudnikoma, ko sta postala ponovno delovno aktivna, izdana odločba ZPIZ o sorazmernem zmanjšanju pokojnine zaradi ponovne zaposlitve. Zoper to odločitev sta imela pobudnika na voljo pravna sredstva, najprej pred ZPIZ, nato pa v socialnem sporu pred sodišči. V primerih, ko ureditev ne učinkuje neposredno, se lahko pobuda vloži šele po izčrpanju pravnih sredstev zoper posamični akt, izdan na podlagi izpodbijanega predpisa, hkrati z ustavno pritožbo, pod pogoji iz 50. do 60. člena ZUstS. To stališče je podrobneje obrazloženo v sklepu Ustavnega sodišča št. U-I-275/07 z dne 22. 11. 2007 (Uradni list RS, št. 110/07, in OdlUS XVI, 82). Tega, da sta izčrpala pravna sredstva zoper odločitev ZPIZ o tem, da jima zaradi ponovne zaposlitve pripada le sorazmerni del pokojnine, in da sta zoper zanju morebiti neugodne odločitve sodišč vložila ustavni pritožbi, pobudnika niti ne zatrjujeta. Zato nista izkazala pogojev za priznanje pravnega interesa.
[2]
7. Glede na navedeno je treba pobudo zavreči (1. točka izreka).
8
. Pobudniki predlagajo, naj se jim povrne stroške postopka s pobudo. V postopku pred Ustavnim sodiščem nosi vsak udeleženec svoje stroške, če Ustavno sodišče ne odloči drugače (prvi odstavek 34. člena ZUstS). Za drugačno odločitev bi morali obstajati posebej utemeljeni razlogi, ki v obravnavanem primeru niso podani. Ustavno sodišče je zato odločilo, da pobudniki sami nosijo svoje stroške postopka s pobudo (2. točka izreka).
C.
9. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi tretjega odstavka 25. člena in prvega odstavka 34. člena ZUstS ter prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07, 54/10, 56/11, 70/17 in 35/20) v sestavi: predsednik dr. Matej Accetto ter sodnice in sodniki dr. Rok Čeferin, Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA), dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Špelca Mežnar, dr. Rok Svetlič, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs. Sklep je sprejelo soglasno.
dr. Matej Accetto
Predsednik
[1]
Ob tem kaže poudariti, da navedena trditev ne drži v celoti. ZPIZ-2 namreč omogoča, da upokojenec, ki v celoti ali v sorazmernem delu delovnega oziroma zavarovalnega časa ostane ali postane spet delovno aktiven, ne glede na to sočasno prejema tudi del pokojnine (glej 39.a člen, tretji, četrti, peti in šesti odstavek 40. člena ter četrti odstavek 116. člena ZPIZ-2).
[2]
Takšno stališče je Ustavno sodišče v podobnem primeru zavzelo že
v sklepu št. Up-1395/18, U-I-485/18 z dne 3. 9. 2020, 7. točka obrazložitve.
⇒