P-1/24
Natisni
Opravilna št.:
P-1/24
Datum odločitve:
7. 3. 2024
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2024:P.1.24
Akt:
Spor o pristojnosti
Izrek:
Za odločanje o priglašenih stroških storilca v postopku o prekršku je pristojna Finančna uprava Republike Slovenije, Finančni urad Murska Sobota.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče pri odločanju o kompetenčnih sporih upošteva zakonski okvir in ustaljeno ustavnosodno presojo. Pri tem izhaja iz premise, da morajo biti pravila o pristojnosti jasna in preprosta, tako da stranke vnaprej vedo, na kateri organ naj naslovijo posamezni zahtevek, pa tudi, da je postopek odločanja o tem zahtevku hiter in ekonomičen.
Organ, ki spremeni prvotno odločitev prekrškovnega organa o glavni stvari, odloči tudi stroških postopka.
Geslo:
1.2.51.7.2 - Ustavno sodstvo - Vrste vlog - Aktivna legitimacija v postopku pred Ustavnim sodiščem - Spor o pristojnosti - Prizadeti organ.
1.3.52.1.3 - Ustavno sodstvo - Pristojnost - Odločitev - V sporu o pristojnosti - Med sodišči in drugimi državnimi organi.
1.5.51.3.3 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - Odločitve v drugih postopkih - Odločitev o tem, kateri organ je pristojen.
Pravna podlaga:
Člen 61.4, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
spori o pristojnosti
Vrsta akta:
drugi akti
Vlagatelj:
Finančna uprava Republike Slovenije, Finančni urad Murska Sobota
Datum vloge:
23. 1. 2024
Vrsta odločitve:
odločba
Vrsta rešitve:
določitev pristojnega organa
Dokument:
US33778
Dokument v PDF obliki:
P-1-24.pdf
147 KB
Prenesite datoteko
P-1/24-6
7. 3. 2024
ODLOČBA
Ustavno sodišče je v postopku za rešitev spora glede pristojnosti, začetem z zahtevo
Finančne uprave Republike Slovenije, Finančnega urada Murska Sobota
, na seji 7. marca 2024
odločilo:
Za odločanje o priglašenih stroških storilca v postopku o prekršku je pristojna Finančna uprava Republike Slovenije, Finančni urad Murska Sobota.
OBRAZLOŽITEV
A.
1. Z odločbo o prekršku z dne 26. 4. 2019 je prekrškovni organ storilca spoznal za krivega storitve prekrškov po prvi alineji prvega odstavka ter šestem in osmem odstavku 23. člena Zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno (Uradni list RS, št. 32/14 in 43/19 – ZPDZC-1). Prekrškovni organ je odločbo o prekršku vročal storilcu preko informacijskega sistema eDavki.
2. Dne 19. 7. 2019 je storilec po pooblaščeni odvetnici pri prekrškovnem organu vložil predlog za razveljavitev potrdila o pravnomočnosti odločbe o prekršku. Zatrjeval je, da odločbe ni prejel, ker v informacijskem sistemu eDavki ni imel urejenega pooblastila za vročanje. Prekrškovni organ je najprej s sklepom z dne 1. 8. 2019 zavrgel storilčev predlog za razveljavitev potrdila o pravnomočnosti. Potem ko je Okrajno sodišče ta sklep razveljavilo, pa je prekrškovni organ z odločbo z dne 17. 6. 2021 predlog zavrnil.
3. O zadevi so v postopkih s pravnimi sredstvi odločala Okrajno sodišče v Mariboru, Višje sodišče v Mariboru in Vrhovno sodišče. Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 2. 9. 2022 zavrnilo storilčevo zahtevo za sodno varstvo, Višje sodišče pa je s sklepom z dne 19. 10. 2022 zavrnilo storilčevo pritožbo zoper sklep prvostopenjskega sodišča. Vrhovno sodišče je s sklepom z dne 28. 6. 2023 ugodilo zahtevi za varstvo zakonitosti, ki jo je vložil vrhovni državni tožilec. Ker je ugotovilo, da prekrškovni organ odločbe o prekršku ni pravilno vročal, je pravnomočni sklep Okrajnega sodišča o zavrnitvi zahteve za sodno varstvo razveljavilo in vrnilo zadevo Okrajnemu sodišču v novo odločanje.
4. V ponovljenem odločanju je Okrajno sodišče s sklepom z dne 31. 7. 2023 ugodilo zahtevi za sodno varstvo in spremenilo odločbo prekrškovnega organa tako, da je razveljavilo potrdilo o pravnomočnosti odločbe o prekršku. Prekrškovnemu organu je naložilo, naj ponovno opravi vročitev odločbe o prekršku v skladu z določbami
Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 24/06 – uradno prečiščeno besedilo, 126/07, 65/08, 8/10 in 82/13 – ZUP)
o osebnem vročanju. Po prejemu tega sklepa je storilec prekrškovnemu organu predlagal, naj odloči o stroških postopka razveljavitve potrdila o pravnomočnosti. Prekrškovni organ je s sklepom z dne 13. 9. 2023 prvotno odločbo o prekršku odpravil in ustavil postopek, ker je ugotovil, da je nastopilo zastaranje pregona. Z istim sklepom je prekrškovni organ tudi odpravil odločbo o prekršku. O stroških postopka razveljavitve potrdila o pravnomočnosti pa prekrškovni organ ni odločil, temveč je storilčev predlog odstopil v odločanje prvostopenjskemu sodišču.
5. Okrajno sodišče v Mariboru se je s sklepom št. ZSV 393/2023 z dne 4. 1. 2024 izreklo za nepristojno za odločanje o stroških postopka razveljavitve potrdila o pravnomočnosti. Pojasnilo je, da o priglašenem stroškovniku ni pristojno odločati, ker ni odločalo o glavni stvari. Po mnenju Okrajnega sodišča je bil postopek pred sodiščem le del prekrškovnega postopka, ki je obravnaval prekrškovno odločbo o zavrnitvi storilčevega predloga za razveljavitev pravnomočnosti odločbe o prekršku. V tem postopku je o glavni stvari odločal prekrškovni organ, ki je postopek vodil in ga nato tudi zaključil s sklepom, s katerim je postopek o prekršku zoper storilca ustavil in odpravil odločbo o prekršku.
6. Prekrškovni organ se v zahtevi za rešitev spora glede pristojnosti sklicuje na odločbe Ustavnega sodišča št. P-5/21 z dne 20. 1. 2022, št. P-6/21 z dne 20. 1. 2022, št. P-2/23 z dne 18. 5. 2023 in št. P-3/23 z dne 18. 5. 2023. Te odločbe razume tako, da o stroških postopka, ki so vezani na odločanje o zahtevi za sodno varstvo, v celoti odloči tisti organ, ki je sprejel odločitev o zadevi. Zato prekrškovni organ meni, da je za odločanje o priglašenih stroških pristojno sodišče, ki je odločilo o zahtevi za sodno varstvo in izdalo sklep o razveljavitvi potrdila o pravnomočnosti odločbe o prekršku.
B.
7. Zakon o prekrških (Uradni list RS, št. 29/11 – uradno prečiščeno besedilo, 21/13, 111/13 in 32/16 – v nadaljevanju ZP-1) določa pravila o stroških postopka o prekršku. V hitrem postopku o prekršku se po drugem odstavku 58. člena ZP-1 glede stroškov postopka smiselno uporabljajo določbe ZP-1 o rednem sodnem postopku, kolikor ni s tem zakonom določeno drugače. V konkretnem primeru se je postopek zoper storilca končal z ustavitvijo, zato stroški postopka v skladu s četrtim odstavkom 144. člena ZP-1 bremenijo proračun. Tretji odstavek 145. člena ZP-1 določa, da se zahtevek s podatki o višini stroškov postopka, ki je bil ustavljen, lahko poda najpozneje v treh mesecih od dneva, ko sta bila pravnomočna sodba ali sklep vročena tistemu, ki ima pravico podati takšen zahtevek. ZP-1 v drugem odstavku 145. člena določa, da se v zvezi s tem izda poseben sklep o stroških postopka, ne določa pa za to pristojnega organa.
8. Ustavno sodišče je v odločbah št. P-5/21 in št. P-6/21 obravnavalo položaj, ko je Okrajno sodišče ugodilo zahtevi za sodno varstvo kršitelja in ustavilo postopek o prekršku. V obeh zadevah je bilo sporno, kateri organ je pristojen odločiti o potnih stroških in stroških izpada dohodka zaradi prihoda na narok pred sodiščem, ki je odločalo o zahtevi za sodno varstvo. Ustavno sodišče je pojasnilo, da je treba v takem primeru smiselno uporabiti prvi odstavek 147. člena ZP-1, ki določa, da o plačilu stroškov, ki nastanejo pri višjem sodišču, dokončno odloča to sodišče. Pri tem je treba besedno zvezo "višje sodišče" razlagati kot sodišče, ki odloča o pravnem sredstvu, kar je bilo v obravnavanem primeru Okrajno sodišče, ki je odločalo o zahtevi za sodno varstvo. Ustavno sodišče je upoštevalo tudi, da so stroški, katerih plačilo zahteva kršitelj, nastali pri odločanju o zahtevi za sodno varstvo. Presodilo je, da je za odločanje o zahtevku za povrnitev stroškov postopka pristojno Okrajno sodišče, ne pa prekrškovni organ.
9. V odločbah št. P-12/22 z dne 19. 1. 2023, št. P-2/23 in št. P-3/23 je Okrajno sodišče delno ugodilo zahtevi za sodno varstvo tako, da je namesto globe izreklo opomin in posledično spremenilo v odločbi o prekršku naloženi znesek sodne takse. Sporno pa je bilo, kateri organ je pristojen odločiti o stroških sestave in vložitve zahteve za sodno varstvo. Ustavno sodišče je pojasnilo, da sestava in vložitev zahteve za sodno varstvo ne sodita v okvir prvostopenjskega postopka za prekrške prekrškovnega organa. Ti procesni dejanji spadata v okvir drugostopenjskega, torej sodnega postopka, v katerem se preizkuša pravilnost odločbe prekrškovnega organa. Ustavno sodišče je v navedenih zadevah postavilo pravilo, da je prekrškovni organ, če sam dokončno odloči o zahtevi za sodno varstvo, pristojen odločiti tudi o stroških v zvezi z zahtevo za sodno varstvo. Če prekrškovni organ zahtevo za sodno varstvo pošlje v odločanje sodišču, pa je za odločanje o stroških sestave in vložitve zahteve za sodno varstvo pristojno sodišče.
10. Ustavno sodišče pri odločanju o kompetenčnih sporih upošteva zakonski okvir in ustaljeno ustavnosodno presojo. Pri tem izhaja iz premise, da morajo biti pravila o pristojnosti jasna in preprosta, tako da stranke vnaprej vedo, na kateri organ naj naslovijo posamezni zahtevek, pa tudi, da je postopek odločanja o tem zahtevku hiter in ekonomičen. V konkretnem primeru je Okrajno sodišče s sklepom z dne 31. 7. 2023 zaradi ugotovljenih nepravilnosti pri vročanju odločbe o prekršku predlogu storilca ugodilo in razveljavilo potrdilo o pravnomočnosti te odločbe. To pa je pomenilo, da prekrškovni postopek zoper storilca še ni bil pravnomočno končan. O odgovornosti storilca je nato dokončno odločil prekrškovni organ s sklepom z dne 13. 9. 2023, s katerim je odpravil odločbo o prekršku in postopek ustavil. Tedaj je nastopil položaj iz četrtega odstavka 144. člena ZP-1, po katerem stroški postopka bremenijo proračun. Glede na navedeno je prekrškovni organ pristojen odločiti o stroških celotnega postopka, vključno s stroški, ki so nastali v zvezi z razveljavitvijo potrdila o pravnomočnosti. To je tudi v skladu z zgoraj povzeto ustavnosodno presojo, iz katere smiselno izhaja, da o stroških postopka s pravnimi sredstvi odloča tisti organ, ki spremeni prvotno odločitev prekrškovnega organa o glavni stvari.
C.
11. Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi četrtega odstavka 61. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20 in 92/21 – ZUstS) in četrte alineje drugega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07, 54/10, 56/11, 70/17 in 35/20) v sestavi:
predsednik dr. Matej Accetto ter sodnice in sodniki dr. Rok Čeferin,
Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA)
, dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Špelca Mežnar, dr. Rok Svetlič, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs.
Odločbo je sprejelo soglasno.
dr. Matej Accetto
Predsednik