U-I-60/25, Up-234/25
Natisni
Opravilna št.:
U-I-60/25, Up-234/25
Datum odločitve:
23. 6. 2025
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2025:U.I.60.25
Akt:
Zakon o izvršbi in zavarovanju (Uradni list RS, št. 3/07 – uradno prečiščeno besedilo, 93/07, 28/09, 51/10, 26/11, 53/14, 54/15, 11/18 in 36/21) (ZIZ),  2. tč. 196. čl., 2. odst. 198. čl. 

Ustavna pritožba zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani št. I Ip 55/2025 z dne 20. 2. 2025 v zvezi z II.F. točko in sedmo alinejo III. točke izreka sklepa Okrajnega sodišča v Novem mestu št. I 31/2022 (s pristopi št. I 339/2021, št. I 226/2022 in št. I 227/2022) z dne 11. 10. 2024
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno
ustavnosti 2. točke 196. člena in drugega odstavka 198. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (Uradni list RS, št. 3/07 – uradno prečiščeno besedilo, 93/07, 28/09, 51/10, 26/11, 53/14, 54/15, 11/18 in 36/21)
se zavrne.
Ustavna pritožba zoper sklep
Višjega sodišča v Ljubljani št. I Ip 55/2025 z dne 20. 2. 2025 v zvezi z II.F. točko in sedmo alinejo III. točke izreka sklepa Okrajnega sodišča v Novem mestu št. I 31/2022 (s pristopi št. I 339/2021, št. I 226/2022 in št. I 227/2022) z dne 11. 10. 2024
se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti (in zakonitosti) zavrne, če od odločitve ni pričakovati rešitve pomembnega pravnega vprašanja.
Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo, ker niso izpolnjeni pogoji iz drugega odstavka 55.b člena Zakona o Ustavnem sodišču.
Geslo:
1.5.51.1.5.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrnitev pobude - Ker ne odpira pomembnega vprašanja.
1.5.51.2.3 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker je zadeva majhnega pomena.
Pravna podlaga:
Člen 26.2, 55.b.2, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov, ustavna pritožba
Vrsta akta:
zakon, posamični akt
Vlagatelj:
Rok Vulič, Ljubljana
Datum vloge:
15. 4. 2025
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev, nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US34185
Dokument v PDF obliki:
U-I-60-25, Up-234-25.pdf
159 KB
Prenesite datoteko
U-I-60/25-6
Up-234/25-8
23. 6. 2025
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopkih za preizkus pobude in ustavne pritožbe
Roka Vuliča, Ljubljana, ki ga zastopa Odvetniška pisarna Ščernjavič, d. o. o., Domžale,
na seji 23. junija 2025
sklenilo:
1. Pobuda za začetek postopka za oceno
ustavnosti 2. točke 196. člena in drugega odstavka 198. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (Uradni list RS, št. 3/07 – uradno prečiščeno besedilo, 93/07, 28/09, 51/10, 26/11, 53/14, 54/15, 11/18 in 36/21)
se zavrne.
2. Ustavna pritožba zoper sklep
Višjega sodišča v Ljubljani št. I Ip 55/2025 z dne 20. 2. 2025 v zvezi z II.F. točko in sedmo alinejo III. točke izreka sklepa Okrajnega sodišča v Novem mestu št. I 31/2022 (s pristopi št. I 339/2021, št. I 226/2022 in št. I 227/2022) z dne 11. 10. 2024
se ne sprejme.
OBRAZLOŽITEV
1. Pritožnik, ki je hipotekarni upnik, in ni upnik iz izvršbe, vlaga ustavno pritožbo, s katero izpodbija sklep sodišča prve stopnje o poplačilu, ki ga je potrdilo Višje sodišče. Z navedenim sklepom ni bil poplačan,
čeprav je imel v zemljiški knjigi vpisano zastavno pravico z najboljšim vrstnim redom, ker ni pravočasno, tj. najkasneje na razdelitvenem naroku, prijavil terjatev v višini glavnice 57.000 EUR s pripadki. Posledično je bil delno poplačan naslednji hipotekarni upnik družba B2 Kapital, d. o. o., Ljubljana, v znesku 67.351,62 EUR.
2. V ustavni pritožbi pritožnik sodišču prve in druge stopnje očita, da nista prekinili postopka in vložili zahteve za oceno ustavnosti 2. točke 196. člena in drugega odstavka 198. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ), s tem pa naj bi sodišči neupravičeno in nesorazmerno posegli v njegovo pravico do zasebne lastnine iz 33. člena Ustave ter kršili drugi odstavek 14. člena Ustave. Pritožnik trdi, da terjatve ni priglasil zato, ker mu vabilo na razdelitveni narok naj ne bi bilo vročeno oziroma naj bi mu bilo vročeno s fikcijo vročitve. Trdi, da obvestila o prispeli pošiljki ni nikoli prejel in da je pri Pošti Slovenije, d. d., Maribor, sprožil reklamacijski postopek. Navaja, da naj bi bilo dokazovanje dejstva, da naslovniku poštni uslužbenec ni pustil obvestila o prispeli pošiljki, praktično nemogoče (če naslovnik nad poštnim predalčnikom nima nameščene kamere), šlo naj bi za t. i.
probatio diabolica
. Navedeno naj bi potrjevali razlogi sodbe sodišča druge stopnje, ki naj bi pavšalno, brez navedbe ene same zadeve, v kateri bi bila stranka uspešna pri izpodbijanju fikcije vročitve, opozarjalo na možnost zaslišanja vročevalca. Pritožnik opozarja, da je – izkustveno gledano – neverjetno, da bi vročevalec priznal, da je pri vročanju storil napako. Višje sodišče naj bi se sklicevalo na primere predlaganja zaslišanja vročevalca kot nasprotnega dokaza za izpodbijanje resničnosti vročilnice kot javne listine, pri čemer naj ne bi navedlo, v kateri zadevi naj bi bil nasproten dokaz sam po sebi uspešen, to pa zato, ker naj ta dokaz ne bi obstajal. Glede tega pritožnik Višjemu sodišču očita pokroviteljstvo in cinizem. Zatrjuje, da v primeru, ko naj bi napako pri vročanju zagrešil vročevalec, stranka naj ne bi imela nobene realne možnosti, da bi fikcijo vročitve izpodbila. Trdi, da je neverjetno, da bi hipotekarni upnik, če bi mu bilo vabilo res vročeno, opustil prijavo terjatve v znesku 70.000 EUR. Pritožnik predlaga začasno zadržanje izpodbijanega dela sklepa o poplačilu in absolutno prednostno obravnavo zadeve.
3. Pritožnik hkrati z ustavno pritožbo vlaga tudi pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti v izreku navedenih določb ZIZ. Zatrjuje njuno neskladje s 33. členom in drugim odstavkom 14. člena Ustave.
Meni, da izpodbijani določbi, ki pogojujeta poplačilo zastavne pravice s pravočasno priglasitvijo terjatve najkasneje na razdelitvenem naroku, pomenita nesorazmeren poseg v pravico iz 33. člena Ustave. Pravi, da je upravičenje do prednostnega poplačila bistveni element pogodbene hipoteke, ki jo zastavni upnik, če terjatve ne priglasi, izgubi, zato naj bi šlo za očiten poseg v navedeno pravico. Pobudnik poudarja, da se lahko v postopku izvršbe vrnitev v prejšnje stanje zahteva zgolj zaradi zamude roka za ugovor in za pritožbo (36. člen ZIZ), ne pa tudi ob morebitni opravičeni zamudi (npr. daljše odsotnosti, bolezni) priglasitve terjatve. Navaja, da iz zakonodajnega gradiva in razlogov Višjega sodišča izhaja, da naj bi nova ureditev drugim upnikom omogočila, da se vsa morebitna sporna vprašanja razrešijo že na razdelitvenem naroku ali pred njim oziroma da se drugi upniki zaradi jasne prijave in višine terjatve lažje odločijo, ali bodo terjatev izpodbijali v pravdi ali ne, s čimer naj bi bilo posledično zagotovljeno poplačilo terjatev v primernem času. Z omenjeno ureditvijo naj bi bilo sodišču olajšano delo v zvezi z ugotavljanjem višine terjatev upnikov, ker sodišča naj ne bi imela znanja in orodij za obračun pogodbenih obresti, prav tako pa naj ne bi bila seznanjena z morebitnim prenehanjem terjatve. Pobudnik trdi, da je višina terjatve razvidna že iz zemljiške knjige, v zbirki listin pa naj bi bila tudi pogodba, v katero upniki lahko vpogledajo. Meni, da četudi zastavni upnik priglasi svojo terjatev najkasneje na razdelitvenem naroku, to ne pomeni, da sodišče terjatve ne preizkusi ob ustrezni procesni aktivnosti drugih udeležencev (glede delnih plačil je dokazno breme zlasti na dolžniku). Pobudnik torej meni, da navedena cilja nista legitimna (ustavno dopustna), zaradi česar naj ne bi bil izpolnjen prvi pogoj za omejevanje te človekove pravice. Nadalje ocenjuje, da ureditev ni primerna, nujna ali sorazmerna v ožjem pomenu. Zatrjuje, da obstaja milejši ukrep, s katerim bi lahko dosegli isti cilj brez posega v ustavno pravico zastavnega upnika (sklicuje se na avstrijsko in hrvaško ureditev). Neskladje z drugim odstavkom 14. člena Ustave pobudnik utemeljuje s tem, da so zastavni upniki v izvršilnih postopkih obravnavani neenako v primerjavi z zastavnimi upniki v stečajnih postopkih, v katerih se neprijavljene hipoteke upoštevajo na podlagi 298.a člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (Uradni list RS, št. 176/21 – uradno prečiščeno besedilo, 178/21 – popr., 102/23 in 40/25 – ZFPPIPP). Takšno razlikovanje v izvršilnem in stečajnem postopku naj ne bi bilo utemeljeno z razumnim razlogom, ki izhaja iz narave stvari.
4. Po drugem odstavku 26. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20, 92/21 in 22/25 – v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče pobudo zavrne, če od odločitve ni pričakovati rešitve pomembnega pravnega vprašanja. Ko gre za oceno ustavnosti zakona oziroma oceno ustavnosti ali zakonitosti podzakonskega predpisa, sprejme pobudo za začetek takega postopka Ustavno sodišče torej le tedaj, če bo lahko na njeni podlagi odločilo o pomembnem ustavnopravnem vprašanju. Pomembno ustavnopravno vprašanje, kadar se pobuda vlaga hkrati z ustavno pritožbo, pa je lahko samo tisto, ki je odločilno za sprejem ustavne pritožbe v obravnavo. Po oceni Ustavnega sodišča ta pobuda ne odpira pomembnih ustavnopravnih vprašanj, zato jo je Ustavno sodišče zavrnilo (1. točka izreka).
5. Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo, ker niso izpolnjeni pogoji iz drugega odstavka 55.b člena ZUstS (2. točka izreka).
6. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi drugega odstavka 26. člena in drugega odstavka 55.b člena ZUstS ter prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07, 54/10, 56/11, 70/17 in 35/20)
v sestavi: predsednik dr. Rok Čeferin ter sodnici in sodniki dr. Matej Accetto, Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA), dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Špelca Mežnar, dr. Rok Svetlič in Marko Šorli. Sklep je sprejelo soglasno.
dr. Rok Čeferin
Predsednik