U-I-124/24
Natisni
Opravilna št.:
U-I-124/24
Datum odločitve:
17. 4. 2025
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2025:U.I.124.24
Akt:
Zakon o zaščiti živali (Uradni list RS, št. 38/13 – uradno prečiščeno besedilo, 92/20, 159/21 in 109/23) (ZZZiv), 6.b, 6.c in 6.č čl.

Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali (Uradni list RS, št. 159/21) (ZZZiv-E), 22., 23., 24. in 28. čl.
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti 6.b, 6.c in 6.č člena Zakona o zaščiti živali (Uradni list RS, št. 38/13 – uradno prečiščeno besedilo, 92/20, 159/21 in 109/23) ter 22., 23., 24. in 28. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali (Uradni list RS, št. 159/21) se zavrže.
Evidenčni stavek:
Pobudnik nima pravnega interesa, če ne izkaže, da izpodbijana določba neposredno posega v njegov pravni položaj.
Geslo:
1.5.51.1.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje pobude - Ker ni pravnega interesa.
1.4.51.4 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Pravni interes za vložitev pobude.
1.5.5.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Ločena mnenja članov - Pritrdilna mnenja.
1.5.5.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Ločena mnenja članov - Odklonilna mnenja.
Pravna podlaga:
Člen 25.3, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Aleksander Žiga Dular, Jesenice, in drugi
Datum vloge:
25. 10. 2024
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US34129
Dokument v PDF obliki:
U-I-124-24.pdf
164 KB
Prenesite datoteko
U-I-124-24_LM-Odklonilno LM dr. Mežnar.pdf
107 KB
Prenesite datoteko
U-I-124-24_LM-Pritrdilno LM dr. Knez.pdf
148 KB
Prenesite datoteko
U-I-124/24-16
17. 4. 2025
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude Aleksandra Žige Dularja, Jesenice, in drugih, ki jih vse zastopa Odvetniška pisarna Senica & partnerji, d. o. o., Ljubljana, na seji 17. aprila 2025
sklenilo:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti 6.b, 6.c in 6.č člena Zakona o zaščiti živali (Uradni list RS, št. 38/13 – uradno prečiščeno besedilo, 92/20, 159/21 in 109/23) ter 22., 23., 24. in 28. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali (Uradni list RS, št. 159/21) se zavrže.
OBRAZLOŽITEV
A.
1. Pobudniki navajajo, da izpodbijajo v izreku navedene določbe Zakona o zaščiti živali (v nadaljevanju ZZZiv) ter Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali (v nadaljevanju ZZZiv-E). Zatrjujejo njihovo neskladje z 2., 14., 33., 67. in 74. členom Ustave ter 1. členom Prvega protokola h Konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list št. 33/94, MP, št. 7/94 – EKČP). Pojasnjujejo vsebino izpodbijane ureditve in trdijo, da pristojni minister še vedno ni določil seznamov dovoljenih in prepovedanih živalski vrst, čeprav bi moral to storiti v roku enega leta od uveljavitve ZZZiv-E (drugi odstavek 27. člena ZZZiv-E). Nastopil naj bi položaj, ko se vse živalske vrste štejejo za živalske vrste v smislu 6.č člena ZZZiv (živali, ki niso na nobenem seznamu) in je njihova gojitev za komercialne namene prepovedana. Kljub temu naj bi pristojno ministrstvo brez pravne podlage še vedno izdajalo dovoljenja za takšno gojitev. Veljavnost teh dovoljenj oziroma njihovi pravni učinki naj bi bili nejasni. Pobudniki trdijo, da se v okviru svoje gospodarske dejavnosti ukvarjajo z gojitvijo eksotičnih živalskih vrst in da po izteku izdanih dovoljenj za gojitev teh ne morejo ponovno pridobiti. Veljavna zakonska ureditev naj bi jim tudi preprečevala pridobitev dovoljenj za gojitev drugih živalskih vrst. Poleg tega naj ne bi smeli več gojiti živalskih vrst, za katere jim do zdaj dovoljenja za gojitev niti ni bilo treba pridobiti. Ne glede na prakso izdajanja novih dovoljenj kljub izpodbijani ureditvi pobudniki opozarjajo na morebitne inšpekcijske oziroma prekrškovne postopke. Pobudniki menijo, da je izpodbijana ureditev neskladna z načelom pravne države, tudi če bi šteli, da se dejansko še ne uporablja v celoti. V tem primeru naj bi bila izpodbijana ureditev nejasna oziroma pomanjkljiva, saj naj ne bi urejala vseh položajev njenih naslovnikov. Pobudniki opozarjajo, da so v nevzdržnem in negotovem položaju, ker ne vedo, kdaj bosta določena seznama prepovedanih in dovoljenih vrst živali, ko pa bo do tega prišlo, bodo njuni pravni učinki za pobudnike nastopili takoj, brez prehodnega obdobja, saj je to že poteklo. Ustavnemu sodišču pobudniki predlagajo, naj izpodbijane določbe razveljavi, predlagajo pa tudi, naj do končne odločitve zadrži njihovo izvrševanje.
2. Ustavno sodišče je poslalo pobudo Državnemu zboru. Državni zbor navaja, da pobudniki ne izkazujejo pravnega interesa, temveč le dejanskega. Pri tem Državni zbor poudarja, da je Ustavno sodišče s sklepom št. U-l-164/22 z dne 25. 5. 2022 že zavrglo pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti 6.b, 6.c in 6.č člena ZZZiv ter 22., 23. in 24. člena ZZZiv-E. Državni zbor meni, da tudi tokrat niso izpolnjeni pogoji za sprejem pobude v obravnavo. Izpodbijana ureditev naj bi bila določena tako, da je ureditev določenih vprašanj izrecno prepuščena izvršilni veji oblasti. Zgolj predpostavke o tem, kakšen učinek naj bi imela izpodbijana zakonska ureditev, naj ne bi zadoščale za izkazovanje pravnega interesa. Za dejanski začetek uporabe in s tem začetek izvrševanja izpodbijane ureditve naj bi bila ključnega pomena določitev seznamov prepovedanih in dovoljenih vrst živali. Državni zbor trdi, da ker seznama še nista bila določena, pravno ne obstajata in izpodbijana ureditev se dejansko ne uporablja. To naj bi potrjevale navedbe pobudnikov, da pristojno ministrstvo izdaja nova dovoljenja za gojitev živali, čeprav bi skladno s 24. členom ZZZiv-E smele osebe, ki imajo ob uveljavitvi ZZZiv-E veljavno dovoljenje za gojitev, v skladu s predpisi, ki urejajo ohranjanje narave, gojiti te živali (iz seznama prepovedanih živalskih vrst oziroma živali živalske vrste, ki ni umeščena na noben seznam) le do izteka veljavnosti dovoljenja za gojitev. Pristojno ministrstvo naj bi imelo podlago za izdajo dovoljenj v 21. členu Zakona o ohranjanju narave (Uradni list RS, št. 96/04 – uradno prečiščeno besedilo, 46/14, 31/18 in 82/20 – v nadaljevanju ZON). V veljavi naj bi bil tudi še Pravilnik o prosto živečih živalskih vrstah, za katere ni treba pridobiti dovoljenja za gojitev (Uradni list RS, št. 62/07 – v nadaljevanju Pravilnik).
3. O pobudi se je izrekla tudi Vlada. Vlada razlaga, da je cilj nove ureditve omejitev posedovanja določenih vrst t. i. eksotičnih živali z vidika njihove dobrobiti in ohranjanja narave ter varovanja zdravja in življenja ljudi. Vendar naj bi bila prepoved posedovanja določenih vrst živali povezana šele z njihovo uvrstitvijo na seznam, ki ga mora najprej sprejeti minister, pristojen za veterinarstvo. Vlada meni, da pobudniki nimajo pravnega interesa za pobudo. To, da seznam prepovedanih živali še ni sprejet, naj ne bi vplivalo na izdajanje soglasij za posedovanje določenih vrst živali. Členi 6b, 6c in 6č ZZZiv naj bi bili dejansko izvršljivi šele s sprejetjem zakonsko predvidenih seznamov. Tudi prehodna ureditev po 22., 23. in 24. členu ZZZiv-E naj bi bila vezana na sprejetje ustreznih seznamov. Člena 28 ZZZiv-E pa naj pobudniki ne bi mogli izpodbijati, ker naj bi šlo le za prehodno določbo glede začetka uporabe 6.b, 6.c in 6.č člena ZZZiv.
4. Pobudniki so se opredelili do stališč Državnega zbora in Vlade. Njune navedbe zanikajo in vztrajajo pri svojih očitkih, ki jih še dodatno pojasnjujejo. Vztrajajo, da so dolžni ravnati v skladu z veljavno ureditvijo, ne glede na to, kako postopajo državni organi, in da če seznama dovoljenih in prepovedanih vrst živali ni, potem se po logiki stvari vse živali štejejo za tiste, ki na ta seznama niso uvrščene (6.č člen ZZZiv). Pobudniki poudarjajo, da z gotovostjo vedo, da določene živalske vrste, ki jih gojijo, ne bodo uvrščene na nobenega od navedenih seznamov. V primeru protiustavnosti oziroma odsotnosti pravne ureditve naj pravni interes ne bi bil podan šele z začetkom izvrševanja zakonskih določb, saj naj sicer ne bi bilo zagotovljeno učinkovito pravno varstvo. Pobudniki Ustavnemu sodišču ponovno predlagajo, naj do končne odločitve zadrži izvrševanje izpodbijanih določb.
5. Prvotni predlog za izdajo začasne odredbe, ki so ga pobudniki podali ob vložitvi pobude, je Ustavno sodišče zavrnilo s sklepom št. U-I-124/24 z dne 26. 11. 2024, ker pogoji iz prvega odstavka 39. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20, 92/21 in 22/25 – v nadaljevanju ZUstS) niso bili izpolnjeni.
B.
6. Pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti lahko da, kdor izkaže svoj pravni interes ob vložitvi pobude (prvi odstavek 24. člena ZUstS). Po drugem odstavku 24. člena ZUstS je pravni interes podan, če predpis ali splošni akt, izdan za izvrševanje javnih pooblastil, katerega oceno pobudnik predlaga, neposredno posega v njegove pravice, pravne interese oziroma v njegov pravni položaj. Po ustaljeni ustavnosodni presoji mora biti pravni interes neposreden in konkreten, morebitna ugoditev predlogu pa mora privesti do izboljšanja pobudnikovega pravnega položaja.
7. Člen 6b ZZZiv v prvem odstavku določa, da se na seznamu prepovedanih vrst živali določijo vrste prostoživečih živalskih vrst, ki so po svoji naravi nevarne zaradi velikosti, neobvladljivosti, ki izločajo človeku nevarne strupe, in vrste živali, katerih zadrževanje v ujetništvu je z vidika zadovoljevanja njihovih etoloških potreb zahtevno. Take živali lahko poseduje le živalski vrt, ki izpolnjuje pogoje po predpisih, ki urejajo ohranjanje narave. Seznam prepovedanih vrst živali določi minister, pristojen za veterinarstvo (v nadaljevanju minister),
[1]
v soglasju z ministrom, pristojnim za ohranjanje narave (tretji odstavek 6.b člena ZZZiv). Člen 6c ZZZiv v prvem odstavku določa, da fizične in pravne osebe lahko posedujejo živali živalskih vrst, ki so udomačene ali po svoji naravi niso nevarne zaradi velikosti, neobvladljivosti, ne izločajo človeku nevarnih strupov in niso zahtevne za oskrbo ter so določene na seznamu dovoljenih vrst živali. Seznam dovoljenih vrst živali določi minister v soglasju z ministrom, pristojnim za ohranjanje narave (drugi odstavek 6.c člena ZZZiv). Člen 6č ZZZiv v prvem odstavku določa, da lahko živali, ki niso na seznamu iz tretjega odstavka 6.b člena ZZZiv ali drugega odstavka 6.c člena ZZZiv, poleg živalskega vrta iz prvega odstavka 6.b člena ZZZiv poseduje tudi živalskemu vrtu podoben prostor, ki izpolnjuje pogoje po predpisih, ki urejajo ohranjanje narave, ter pravna ali fizična oseba, ki poseduje in uporablja te živali v skladu s predpisi, ki urejajo divjad in lovstvo. Prehodne določbe ZZZiv-E pa določajo, da fizična ali pravna oseba, ki ob začetku uporabe 6.b člena ZZZiv poseduje žival živalske vrste, ki je uvrščena na seznam prepovedanih vrst živali, lahko poseduje to žival do njene naravne smrti, če v šestih mesecih od začetka uporabe 6.b člena ZZZiv izpolni ustrezne predpisane pogoje (prvi do tretji odstavek 22. člena ZZZiv-E). Fizična ali pravna oseba, ki ob začetku uporabe 6.č člena ZZZiv ne izpolnjuje pogojev iz prvega odstavka 6.č člena ZZZiv in poseduje žival ali živali živalskih vrst, ki niso uvrščene na seznam dovoljenih vrst živali ali na seznam prepovedanih vrst živali, lahko poseduje te živali do njihove naravne smrti, če v šestih mesecih od začetka uporabe 6.č člena ZZZiv izpolni ustrezne predpisane pogoje (prvi do tretji odstavek 23. člena ZZZiv-E). Člen 24 ZZZiv-E določa, da smejo osebe, ki imajo ob uveljavitvi ZZZiv-E veljavno dovoljenje za gojitev v skladu s predpisi, ki urejajo ohranjanje narave, ne glede na 22. in 23. člen ZZZiv-E gojiti te živali do izteka veljavnosti dovoljenja za gojitev oziroma najdlje pet let od uveljavitve tega zakona. Člen 28 ZZZiv-E v prvem odstavku določa, da se (med drugim) 6.b, 6.c in 6.č člen ZZZiv začnejo uporabljati 18 mesecev od uveljavitve ZZZiv-E.
8. Kot navaja tudi Državni zbor, je Ustavno sodišče že odločalo o pobudi pobudnikov zoper 6.b, 6.c in 6.č člen ZZZiv ter 22., 23. in 24. člen ZZZiv-E. Pobudo je zavrglo s sklepom št. U-I-164/22, ker pobudniki zanjo niso izkazali pravnega interesa. V sklepu št. U-I-164/22 je Ustavno sodišče navedlo, da je z vidika pravnega položaja pobudnikov odločilna okoliščina, ali bo določena žival oziroma vrsta živali, ki jo pobudniki posedujejo, uvrščena na seznam prepovedanih vrst živali v smislu 6.b člena ZZZiv ali na seznam dovoljenih vrst živali v smislu 6.c člena ZZZiv ali pa ne bo uvrščena na nobenega od teh dveh seznamov, kar pomeni, da bo v tem primeru upošteven 6.č člen ZZZiv. Ustavno sodišče je v navedenem sklepu pojasnilo, da je od možne uvrstitve določene vrste živali na seznam prepovedanih ali dovoljenih vrst živali oziroma odsotnosti uvrstitve na nobenega od njiju odvisno tudi, kakšna bo lahko bila upoštevna prehodna ureditev v skladu z 22., 23. in 24. členom ZZZiv-E. Ustavno sodišče je tudi pojasnilo, da pristojni minister seznamov prepovedanih in dovoljenih vrst živali na podlagi izvršilnih klavzul iz tretjega odstavka 6.b člena in drugega odstavka 6.c člena ZZZiv še ni izdal ter da posledično še ne more biti upoštevano, na katerega od seznamov bo uvrščena določena vrsta živali, ki jo poseduje posamezni pobudnik. Navedlo je, da je to možno z določeno stopnjo verjetnosti le predvidevati. Ne glede na mnenja pobudnikov o tem, katere vrste živali bo minister uvrstil na določen seznam in kako naj bi to vplivalo na njihove obveznosti, Ustavno sodišče tako ni pritrdilo stališču pobudnikov, da bi lahko razveljavitev izpodbijanih določb pomenila izboljšanje njihovega pravnega položaja, dokler izvršilna predpisa iz tretjega odstavka 6.b člena in drugega odstavka 6.c člena ZZZiv nista izdana.
[2]
V zadevi št. U-I-164/22 v času vložitve pobude in odločanja Ustavnega sodišča rok za določitev seznamov prepovedanih in dovoljenih vrst živali, ki je v skladu z drugim odstavkom 27. člena ZZZiv-E eno leto od uveljavitve ZZZiv-E, to je bilo do 16. 10. 2022, še ni potekel. Prav tako tedaj še ni potekel niti rok iz prvega odstavka 28. člena ZZZiv-E za uporabo 6.b, 6.c in 6.č člena ZZZiv.
9. V obravnavani zadevi je treba, nasprotno, ugotoviti, da je navedeno časovno obdobje že poteklo, minister pa še vedno ni določil seznamov prepovedanih in dovoljenih vrst živali, s čimer krši svoje zakonske obveznosti.
[3]
Minister sicer ni udeleženec predmetnega postopka, saj pobudniki izpodbijajo zakonsko ureditev. Državni zbor in Vlada zatrjujeta, da izpodbijana ureditev nima pravnih učinkov oziroma da se zaradi neobstoječih seznamov prepovedanih in dovoljenih vrst živali izpodbijana ureditev dejansko ne uporablja oziroma dejansko ne izvršuje ter tudi ne posega v veljavni 21. člen ZON, ki ureja gojitev živali in pridobivanje dovoljenj za gojitev, ter v Pravilnik. Pobudniki nasprotno poudarjajo, da če državni organi ne izvršujejo zakonskih določb oziroma če jih kršijo, to hkrati še ne pomeni, da te določbe neposredno ne posegajo v pravne položaje posameznikov. Posamezniki naj bi morali vedno ravnati v skladu z zakonom. Toda v zvezi s tem je treba upoštevati, da pobudniki v konkretnem primeru očitno niti ne morejo ravnati v skladu z izpodbijano ureditvijo, saj ZZZiv in ZZZiv-E ne določata prepovedanih in dovoljenih vrst živali.
Ob
odsotnosti teh izvršilnih predpisov izpodbijane zakonske ureditve tudi po presoji Ustavnega sodišča ni mogoče izvrševati. Že iz sklepa št. U-I-164/22 izhaja, da neposrednega pravnega interesa, ki mora biti, kot je bilo navedeno, konkretno izkazan že ob vložitvi pobude, pobudniki ne morejo utemeljevati le na lastnih predvidevanjih o svojih (bodočih) pravnih položajih. Morebitna ocena o tem, kako bosta (v prihodnje) ravnali zakonodajna in izvršilna veja oblasti, ne more odločilno vplivati na presojo, ali pobudniki za konkretno pobudo izkazujejo pravni interes. Pobudniki bodo imeli na voljo pravno varstvo, ko bosta seznama prepovedanih in dovoljenih vrst živali določena ter bo imela izpodbijana ureditev nanje neposredne pravne učinke. Pri tem je treba brez prejudica na splošno poudariti, da mora biti določitev seznamov v vsakem primeru zakonita in skladna z Ustavo, kar med drugim lahko pomeni tudi, da mora biti ob tem, ko bodo seznami določeni, zagotovljeno ustrezno prehodno obdobje, ki bo gojiteljem živali omogočilo dejansko prilagoditev.
Zakonodajalec oziroma izvršilna oblast bosta morala upoštevati novonastale okoliščine, kajti zaradi odsotnosti seznamov – tudi po preteku roka za njuno sprejetje zaradi neaktivnosti izvršilne veje oblasti – niso več uporabljivi roki prehodnih obdobij, ki so na te sezname vezani.
Prehodna obdobja poleg prilagoditvenih ukrepov omogočajo tudi časovni okvir, v katerem lahko pobudniki
ob izpolnjenih zakonskih pogojih
sprožajo postopke pravnega varstva, vključujoč postopke z začasnimi ukrepi.
10. Pobudniki sicer navajajo drugačno razlago izpodbijane ureditve. Po njihovem mnenju ta že ima neposredne pravne učinke, saj naj bi se štelo, da za vse živali velja 6.č člen ZZZiv, ker nobena žival ni uvrščena na seznama prepovedanih in dovoljenih vrst živali. Trdijo tudi, da je ureditev nejasna in da jim onemogoča dolgotrajne in vsebinsko kompleksne procese. Navajajo, da ne morejo obnavljati življenjske populacije živali in da jim zaradi takšne prekinitve nastaja težko popravljiva škoda. Zaradi nejasnosti ureditve, ker ne vedo torej, kako bodo živali, ki jih gojijo, uvrščene na omenjena seznama, pobudniki trdijo, da že zdaj prekinjajo postopke obnavljanja živalske populacije, torej razmnoževanja. Pri tem opozarjajo še na morebitno prekrškovno odgovornost in inšpekcijske postopke. Vendar domnevnih neposrednih pravnih učinkov izpodbijane zakonske ureditve pobudniki ne izkažejo. Kot poudarjata tudi Državni zbor in Vlada, pobudniki sami navajajo, da so jim bila kljub izpodbijani ureditvi izdana še nova dovoljenja za gojitev na podlagi 21. člena ZON.
Morebitnega vpliva izpodbijane ureditve na ravnanja pobudnikov, kakor to sicer razlagajo pobudniki
,
še ni mogoče upoštevati kot pravno upoštevnega vpliva, ki bi terjal intervencijo Ustavnega sodišča.
Ustavno sodišče
sicer
razume, da je proces gojitve živali lahko dolgotrajen in da zato odsotnost seznamov vanj vnaša določeno negotovost. Zakon je namreč okvirno določil pogoje (značilnosti živali), ki jih mora minister upoštevati pri oblikovanju seznamov. To, po drugi strani, tudi gojiteljem omogoča
določena
predvidevanja, ali bodo na seznam uvrščene tudi živali, ki jih gojijo. Ko je temu tako, tudi Ustavno sodišče ocenjuje, da
to zahteva
premislek gojiteljev glede obnavljanja živalske populacije. Vendar pa Ustavno sodišče ne more utemeljiti pravnega interesa na predvidevanjih in na pričakovanih pravicah ali pričakovanih omejitvah pravic. Zatrjevana pomanjkljiva ureditev (pravna praznina) je namreč v danem primeru odvisna od podzakonske ureditve, ki (še) ne obstaja.
Prehodna ureditev pa
ne more imeti učinkov
,
če ne obstaja materija
,
s katero se
izpodbijani ukrepi pogojujejo
. Člen 6č ZZZiv se nanaša na živali, ki niso niti na seznamu dovoljenih niti na seznamu prepovedanih vrst živali. Ker navedena seznama nista določena, posledično tudi ne more biti določeno, katerih živali ni na teh seznamih. Člen 6č ZZZiv se izrecno navezuje na 6.b in 6.c člen ZZZiv. Vse navedeno velja tudi glede izpodbijanih prehodnih določb ZZZiv-E, ki se prav tako neločljivo navezujejo na seznama prepovedanih in dovoljenih vrst živali, ki še nista določena. Prav tako so z obstojem navedenih seznamov neločljivo povezane prekrškovne določbe (globi sta predpisani za primer posedovanja živali v nasprotju s prvim odstavkom 6.b člena in prvim odstavkom 6.č člena ZZZiv
[4]
) ter možnost inšpekcijskega ukrepa odvzema živali (drugi odstavek 6.b člena in drugi odstavek 6.č člena ZZZiv
[5]
).
Vse izpodbijane določbe so medsebojno prepletene in soodvisne, saj izhajajo iz predvidene uvrstitve konkretno določenih vrst živali na seznama prepovedanih in dovoljenih živali ter posledično tistih, ki na ta seznama niso uvrščene (6.č člen ZZZiv). Ne glede na opisne kriterije za uvrstitev določenih vrst živali na posamezen seznam, ki jih vsebujejo izpodbijane določbe, odsotnost teh seznamov, ki bi morali vsebovati navedbe točno določenih vrst živali, ne pomeni, da se kakšne živali avtomatično štejejo za prepovedane ali dovoljene.
Dokler izpodbijana zakonska ureditev ni dopolnjena s podzakonskimi predpisi, Ustavno sodišče tudi ne more izvesti presoje zatrjevane nesorazmernosti posega.
Vendar pa
Ustavno sodišče opozarja, da morajo
biti
prav zaradi takšnih dilem, ki jih izpostavljajo pobudniki,
zagotovljena
ustrezna
nova
prehodna obdobja (glej 9. točko obrazložitve tega sklepa).
11. Iz vsega navedenega izhaja, da pobudniki niso izkazali pravnega interesa za pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti 6.b, 6.c in 6.č člena ZZZiv ter 22., 23., 24. in 28. člena ZZZiv-E. Zato je Ustavno sodišče pobudo zavrglo.
12. Ker je Ustavno sodišče pobudo zavrglo, o ponovno predlaganem začasnem zadržanju ni odločalo.
C.
13. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi tretjega odstavka 25. člena ZUstS in prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07, 54/10, 56/11, 70/17 in 35/20)
v sestavi: predsednik dr. Rok Čeferin ter sodnice in sodniki dr. Matej Accetto, Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA), dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Špelca Mežnar, dr. Rok Svetlič, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs. Sklep je sprejelo s šestimi glasovi proti trem. Proti so glasovali sodnik Čeferin ter sodnici Mežnar in Šugman Stubbs. Sodnik Knez je dal pritrdilno ločeno mnenje, sodnica Mežnar pa odklonilno ločeno mnenje.
dr. Rok Čeferin
Predsednik
[1]
Opredelitev pristojnega ministra izhaja iz osmega odstavka 6. člena ZZZiv.
[2]
Sklep Ustavnega sodišča št. U-I-164/22, 5. in 6. točka obrazložitve.
[3]
Roki prehodnih obdobij v izpodbijanih določbah so določeni tako, da ne tečejo od zahtevanih seznamov dalje, ampak so del roka za uporabo spremenjenih določb z ZZZiv-E (28. člen), ki mu nato sledi še rok, ki uvaja pogoje za posedovanje živali do njene naravne smrti (22. člen). Ti roki torej niso določeni zaporedno (da bi torej sledili sprejetju seznama iz prvega odstavka 6.b člena ZZZiv). Ker je rok za sprejetje seznamov določen kot del roka za začetek uporabe sprememb ZZZiv-E, odsotnost seznamov avtomatično in nepovratno povzroči neupoštevnost obeh drugih omenjenih rokov iz 22. in 28. člena ZZZiv-E.
[4]
Točka 7 in 8 prvega odstavka 46.a člena ZZZiv.
[5]
Drugi odstavek 6.b člena in drugi odstavek 6.č člena ZZZiv določata, da če žival s seznama prepovedanih vrst živali oziroma žival, ki ni uvrščena niti na ta seznam niti na seznam dovoljenih vrst živali, poseduje oseba v nasprotju z ZZZiv ali se taka žival najde, inšpektor, pristojen za ohranjanje narave, tako žival odvzame in jo odda živalskemu vrtu oziroma drugi ustrezni osebi v skladu z ZZZiv, če to ni mogoče, pa odredi usmrtitev.
⇒
U-I-124/24-17
19. 5. 2025
PRITRDILNO LOČENO MNENJE SODNIKA DR. RAJKA KNEZA
K SKLEPU ŠT.
U-I-124/24
Z DNE 17. 4. 2025
I.
1. Sklep sem podprl, čeprav povsem ne brez pomislekov. Takoj pojasnim tudi, da razumem stališča manjšine. Poskušam pojasniti razloge za to. V uvodu naj pojasnim še, da, menim, sklep o zavrženju veliko sporoči. Gre za tako imenovano "materialno" zavrženje, kot to poimenujemo v sodnem žargonu, kjer Ustavno sodišče neizpolnjevanje procesnih predpostavk razloži ne le z instituti procesnega prava, ampak tudi prestopi v sfero materialnega prava in se (bolj ali manj dotakne) vsebinskih vprašanj. Občasno se Ustavno sodišče znajde v takšni situaciji in ta je ena prav takih. Tudi v tem je,
inter alia
, razlog, zakaj sem v tem sklepu videl več prednosti kot manjšina.
2. Tam, kjer manjšina vidi izpolnjevanje procesne predpostavke pravnega interesa, tudi sam ne morem
a priori
brez vsakih pomislekov zastopati drugačnega stališča. Vendar pa so ravno ti pomisleki v sklepu pojasnjeni na način, da se odgovori tudi na vprašanje, kako se naj zagotovi pravna varnost pobudnikom. Kaj je torej tisto, kar je razdvojilo?
II.
3. Pobudniki navajajo, da odsotnost podzakonskih aktov, za katere je pristojen minister oziroma izvršilna veja oblasti, (že) posega v njihov pravni interes. Ali drugače povedano, ker še ni seznama, ki bi določal nevarne živali (ali živali, ki so zahtevne z vidika njihovega zadrževanja v ujetništvu), ki jih pobudniki ne bi smeli več posedovati, in ker se torej ne ve, katere so te živali, to pomeni poseg v pravno varnost, zato pobudniki menijo, da bi bilo treba razveljaviti zakonske določbe, ki pojasnijo kriterije, na podlagi in v okviru katerih naj bo takšen seznam pripravljen (kot to zahteva načelo legalitete). Trdijo, da zaradi pravne negotovosti tudi ne morejo več skrbeti za razmnoževanje živali, kar je pomembno za njihovo dejavnost in ima dolgoročne posledice na njihov pravni položaj.
4. S tem v zvezi je treba najprej opozoriti tudi na naslednje, kar pomaga razumeti moje stališče: roki v izpodbijani prehodni ureditvi (22. in 23. člen ZZZiv-E) so določeni tako, da vsebujejo tudi rok, v katerem bi moral minister izdati seznama prepovedanih in dovoljenih vrst živali. Ta "inkluzivnost" roka je pomembna. Odločba poskuša omenjeno pojasniti v 3. opombi. Navedeno je pomembno zato, menim, ker če bi bili roki določeni zaporedno, tega problema, s katerim so pobudniki soočeni, ne bi bilo. Naj citiram navedeno opombo:
"
Roki prehodnih obdobij v izpodbijanih določbah so določeni tako, da ne tečejo od zahtevanih seznamov dalje, ampak so del roka za uporabo spremenjenih določb z ZZZiv-E (28. člen), ki mu nato sledi še rok, ki uvaja pogoje za posedovanje živali do njene naravne smrti (22. člen). Ti roki torej niso določeni zaporedno (da bi torej sledili sprejetju seznama iz prvega odstavka 6.b člena ZZZiv). Ker je rok za sprejetje seznamov določen kot del roka za začetek uporabe sprememb ZZZiv-E, odsotnost seznamov avtomatično in nepovratno povzroči neupoštevnost obeh drugih omenjenih rokov iz 22. in 28. člena ZZZiv-E
."
Ker je torej rok za dolžno reakcijo ministra v bistvu "vštet" v rok za uporabo izpodbijane ureditve in za njene izjeme oziroma je "sestavni del" tega roka, se lahko pobudniki resnično sprašujejo, kakšne pravice jim bodo šle oziroma kakšne omejitve jih bodo doletele, ko bodo seznami enkrat sprejeti.
5. Vendar ali je to, torej odsotnost podzakonskega akta, za katerega ne vemo, konkretno kakšna bo njegova vsebina, res že dovolj za izkazovanje konkretnega, neposrednega pravnega interesa za vloženo pobudo? Negotovost sama po sebi še ne more zadostovati za ugotovitev, da je podana procesna predpostavka pravnega interesa. Domnevno negotovost je treba tudi ustrezno pravno kvalificirati. Pomembno je, da izpodbijana ureditev pomeni določen poseg v pravni (ne le dejanski) položaj pobudnika in da si ta z morebitno ugoditvijo pobudi takšen poslabšani pravni položaj lahko izboljša. Tudi pobudniki na vsebino bodoče podzakonske ureditve (le) sklepajo na podlagi kriterijev, ki jih vsebuje 6.b člen ZZZiv in ki so seveda že zaradi načela legalitete nujno potrebni, saj določajo podlago in okvir, v katerem lahko minister deluje, ko bo pripravil seznam.
[1]
Če pa ravno vsebine (opredelitve točno določenih vrst živali, ki bi morale biti uvrščene na določen seznam) nimamo, kako naj torej pravni interes upravičimo? Na primer, pobudniki bi morali za utemeljitev pravnega interesa izkazati, da posedujejo točno določeno vrsto živali, ki je uvrščena na določen seznam. Če na drugi strani ni določne vsebine, ostane torej vprašanje, ali odsotnost takšne vsebine že pomeni pravni interes. Da bi Ustavno sodišče odgovorilo pritrdilno, bi moralo ugibati, kakšna bo vsebina podzakonskega akta. Ustavno sodišče ne sme ugibati. Čeprav se torej strinjam, da ni popolne odsotnosti negotovosti, kako bosta v prihodnje ravnali zakonodajna in izvršilna veja oblasti, pa bi priznanje pravnega interesa pomenilo tudi, da bi Ustavno sodišče enostavno predpostavilo, da so na seznamu tiste živali, ki jih posedujejo pobudniki. S tem bi stopilo na področje pristojnosti ministra, ki res ni izpolnil naloge, ki mu jo je naložil zakonodajalec. Vendar pa to Ustavnemu sodišču še ne dovoljuje, da vstopi na področje njegove pristojnosti.
6. Soočen s takšnim razmislekom, hkrati pa z očitkom pobudnikov, da ne moremo govoriti o (popolni) odsotnosti negotovosti, sem uvidel možnost vsebinskega zavrženja. Vsebinsko zavrženje se kaže predvsem v tistem delu, kjer Ustavno sodišče pojasni, da zamuda pri sprejemanju seznamov ne sme pomeniti zmanjšanja pravne varnosti. Z drugimi besedami, ali bo minister sam pri sprejemanju seznamov moral na ustrezen način zagotoviti prehodno obdobje za njuno uporabo (če oziroma kolikor bo to lahko storil glede na zakonsko ureditev) ali pa bo moral ustrezno reagirati zakonodajalec, soočen z dejstvom, da minister ni izpolnil njegovega zakonskega navodila.
7. Povedano še drugače: nisem torej podprl stališča, da bi neaktivnost ministra pomenila protiustavnost zakona, ker bi takšna pot presoje Ustavno sodišče vodila k ugibanju, katere vrste živali bodo uvrščene na določen seznam. To, menim, bi bil nedovoljen prestop meja odločanja. Videl sem drugačno možnost: zavrženje, vendar ne brez takšne vsebinske (materialnopravne) obrazložitve, ki pojasni, zakaj pravni interes ni podan in posledično ne brez pojasnila, ki zmanjšuje obstoječo mero negotovosti glede prihodnjega pravnega položaja pobudnikov zaradi vnaprej neznane vsebine predpisa. Takšen pristop, kljub temu, da t. i. "materialno" zavrženje ni pogosto, mi je bil v tem primeru bližji. Kot omenjeno, razumem lahko tudi stališče manjšine, a bi, menim, z njo prestopili meje
lege artis
odločanja. Sicer tudi vsebinsko zavrženje ni brez pomislekov, a so ti manjši.
dr. Rajko Knez
Sodnik
[1]
Prvi odstavek 6.b člena ZZZiv določa, da se na seznamu prepovedanih vrst živali določijo
"[v]rste prostoživečih živalskih vrst, ki so po svoji naravi nevarne zaradi velikosti, neobvladljivosti, ki izločajo človeku nevarne strupe, in vrste živali, katerih zadrževanje v ujetništvu je z vidika zadovoljevanja njihovih etoloških potreb zahtevno
".
Ne vemo torej katere vrste živali bo navedeni seznam vseboval. Določitev tega je prepuščena izvršilni veji oblasti, zakon pa določa "le" kriterije (pri tem se mi ni treba opredeljevati do vprašanja, ali so ti kriteriji v danem primeru tudi ustrezni z vidika načela legalitete).
⇒
U-I-124/24-18
15. 5. 2025
ODKLONILNO LOČENO MNENJE
SODNICE DR. ŠPELCE MEŽNAR K SKLEPU ŠT.
U-I-124/24
Z DNE 17. 4. 2025
Nisem se strinjala z zavrženjem pobude zaradi pomanjkanja pravnega interesa pobudnikov. Menim, da so pobudniki izkazali pravni interes, saj izpodbijane zakonske določbe zaradi pasivnosti ministrstva, pristojnega za veterinarstvo, neposredno posegajo v njihov pravni položaj in ga poslabšujejo. Ni sporno, da pristojni minister še vedno ni določil seznamov dovoljenih in prepovedanih živalskih vrst, čeprav je zakonski rok za to že potekel (in sicer 16. 10. 2022). Ni sporno, da se zato nova zakonska ureditev (edino veljavna) dejansko ne uporablja, in ni sporno, da so zato pretekla tudi prehodna obdobja.
Pobudniki trdijo, da želijo biti v predvidljivem pravnem položaju. Predvidljiv položaj pomeni, da lahko ravnajo v skladu z veljavnim zakonom o zaščiti živali in da imajo dovolj časa, da se prilagodijo novi ureditvi. Ker minister  v zakonskem roku ni sprejel izvedbenih predpisov, brez katerih se zakonske določbe sploh ne morejo pričeti uporabljati, je veljavna zakonska ureditev (kolikor ureja gojitev dovoljenih in prepovedanih živalskih vrst) defektna. Strinjam se s pobudniki, da rešitev za neoperativnost (veljavnega!) zakona zaradi nesprejema podzakonskih aktov ne more biti odločanje ministrstva (izdajanje dovoljenj) mimo veljavne zakonodaje.
Pobudniki utemeljeno trdijo, da iz načela pravne države izhaja zahteva, da zakonodajalec (sicer pa Ustavno sodišče) ukrepa, če postane veljavna zakonska ureditev neučinkovita zato, ker v zakonskem roku niso bili sprejeti potrebni podzakonski akti, zaradi česar je poteklo tudi prehodno obdobje (ki varuje ustavno načelo varstva zaupanja v pravo), v katerem bi se pobudniki imeli možnost prilagoditi novi ureditvi.
[1]
Varstvo pravic zoper zakonske posege z učinkom za naprej Ustava zagotavlja v 2. členu (Slovenija je pravna država). Med načela pravne države sodi tudi načelo varstva zaupanja v pravo, ki posamezniku zagotavlja, da mu država njegovega pravnega položaja ne bo poslabšala arbitrarno, brez stvarnega razloga, utemeljenega v prevladujočem in legitimnem javnem interesu. Zakonodajalec sme spremeniti pogoje za opravljanje določenega poklica oziroma dejavnosti, če prizadetim osebam (ki to dejavnost že opravljajo) zagotovi zadosten čas za prilagoditev na novo ureditev.
[2]
Zakonska ureditev nedvomno ureja pravni položaj gojiteljev eksotičnih živali. Vanj posega tako, da določenih vrst živali, ki jih je zdaj dopustno gojiti, v prihodnje ne bo več dovoljeno gojiti. Katere živalske vrste sodijo v to skupino, je odvisno izključno od podzakonskega akta, ki še ni (bil) sprejet. Zakonski rok za njegovo sprejetje je že potekel, kar ima za posledico, da so postale za pobudnike neupoštevne in neuporabne tudi določbe o prehodnem obdobju (ki ga je sicer zakonodajalec zagotovil). Drugače povedano, pobudniki bodo, ko in če bo seznam končno sprejet, ostali brez prehodnega obdobja za prilagoditev na novo ureditev, ki jim ga za varstvo njihovih pridobljenih pravic zagotavlja Ustava. To pa ni več le problem izvršilne veje oblasti (pasivnost ministrstva pri sprejemanju seznamov), pač pa tudi zakonodajalca, ki je pri ureditvi prehodnih obdobij (zmotno) računal na skrbnost in zakonito ravnanje ministrstva.
V takšni situaciji se nisem mogla strinjati z oceno, da izpodbijana ureditev na pobudnike nima (še) nobenih učinkov. Tudi če morda (še) ne posega neposredno v njihove pravice glede gojitve eksotičnih živali, pa zdaj (po poteku zakonskega roka za sprejetje seznamov in prehodnega obdobja) nedvomno že sega v njihovo ustavno varovano upravičenje, da jim država za prilagoditev na novo ureditev zagotovi dovolj časa. Vsaj v tem delu bi bilo pobudnikom nujno priznati pravni interes in pobudo presojati po vsebini.
dr. Špelca Mežnar
Sodnica
[1]
Glej opombo 3 obrazložitve sklepa o zavrženju pobude.
[2]
Prim. odločbo Ustavnega sodišča št. U-I-187/05.
⇒