U-I-43/23, Up-214/23
Natisni
Opravilna št.:
U-I-43/23, Up-214/23
Datum odločitve:
12. 12. 2024
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2024:U.I.43.23
Akt:
Zakon o dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Uradni list RS, št. 139/20) (ZPIZ-1), 1. odst. 3. čl.

Ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. VIII DoR 196/2022 z dne 21. 2. 2023 in sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Psp 212/2022 z dne 7. 9. 2022 v zvezi s sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. V Ps 1252/2021 z dne 11. 5. 2022
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti prvega odstavka 3. člena Zakona o dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Uradni list RS, št. 139/20) se zavrne.
Ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. VIII DoR 196/2022 z dne 21. 2. 2023 in sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Psp 212/2022 z dne 7. 9. 2022 v zvezi s sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. V Ps 1252/2021 z dne 11. 5. 2022 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti (in zakonitosti) zavrne, če od odločitve ni pričakovati rešitve pomembnega pravnega vprašanja.
Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo, ker niso izpolnjeni pogoji iz drugega odstavka 55.b člena Zakona o Ustavnem sodišču.
Geslo:
1.5.51.2.3 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker je zadeva majhnega pomena.
1.5.51.1.5.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrnitev pobude - Ker ne odpira pomembnega vprašanja.
Pravna podlaga:
Člen 26.2, 55.b.2, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov, ustavna pritožba
Vrsta akta:
zakon, posamični akt
Vlagatelj:
Primož Pirnat, Dol pri Ljubljani
Datum vloge:
28. 3. 2023
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev, nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US34010
Dokument v PDF obliki:
Up-214-23, U-I-43-23.pdf
152 KB
Prenesite datoteko
Up-214/23-6
U-I-43/23-5
12. 12. 2024
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopkih za preizkus pobude in ustavne pritožbe Primoža Pirnata, Dol pri Ljubljani, na seji 12. decembra 2024
sklenilo:
1. Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti prvega odstavka 3. člena Zakona o dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Uradni list RS, št. 139/20) se zavrne.
2. Ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. VIII DoR 196/2022 z dne 21. 2. 2023 in sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Psp 212/2022 z dne 7. 9. 2022 v zvezi s sodbo Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. V Ps 1252/2021 z dne 11. 5. 2022 se ne sprejme.
OBRAZLOŽITEV
A.
1. Iz ustavni pritožbi priloženih upravnih in sodnih odločb izhaja, da je pritožnik 10. 12. 2012 vložil zahtevo za dokup časa zaključenega dodiplomskega in podiplomskega študija ter zahtevo za dokup časa služenja vojaškega roka. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije (v nadaljevanju Zavod) je o navedenih zahtevah odločil 28. 1. 2013 v skladu z določbami
Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Uradni list RS, št. 109/06 – uradno prečiščeno besedilo – v nadaljevanju ZPIZ-1)
, ki so se v skladu s prvim odstavkom 390. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Uradni list RS, št. 48/22 – uradno prečiščeno besedilo in 133/23 – v nadaljevanju ZPIZ-2) uporabljale za postopke, začete pred uveljavitvijo ZPIZ-2. Z odločbama z dne 28. 1. 2013 je Zavod odločil, da se pritožniku v zavarovalno dobo všteje čas zaključenega študija v trajanju 4 leta 7 mesecev in čas služenja vojaškega roka v trajanju 11 mesecev, če v določenih rokih plača izračunane prispevke za dokup navedenih dob. Kot ugotavlja Zavod, je pritožnik prispevke za dokup navedenih dob plačal 11. 2. 2013 in 12. 2. 2013. O evidentiranju navedenih dob v matični evidenci pa je bil pritožnik obveščen z dopisom z dne 18. 2. 2013.
2. Pritožnik je 28. 10. 2013 zahteval priznanje pravice do predčasne pokojnine. Ta mu je bila priznana z odločbo Zavoda z dne 28. 2. 2014 od dne 28. 10. 2013 dalje v višini 930,15 EUR. Zavod je ugotovil, da je pritožnik do prenehanja obveznega zavarovanja 27. 10. 2013 dopolnil 40 let in 1 dan pokojninske dobe, od tega 34 let 6 mesecev 1 dan pokojninske dobe brez dokupa in 5 let 6 mesecev skupne dokupljene dobe. Upoštevaje starost 58 let in 7 mesecev, je Zavod odločil, da pritožnik izpolnjuje pogoje iz 29. člena ZPIZ-2 za priznanje pravice do predčasne pokojnine. Odločba o priznanju navedene pravice je dokončna in pravnomočna.
3. Dne 16. 8. 2021 je pritožnik vložil zahtevo za novo odmero pokojnine na podlagi Zakona o dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (v nadaljevanju ZPIZ-2H). Zavod je zahtevo zavrnil, saj je štel, da ni izpolnjen pogoj iz prvega odstavka 3. člena ZPIZ-2H, po katerem Zavod zavarovancu, ki je z dokupom pokojninske dobe do 31. 12. 2012 uveljavil pravico do pokojnine ali izplačilo dela pokojnine po zakonu, v šestih mesecih od uveljavitve tega zakona po uradni dolžnosti na novo odmeri starostno pokojnino oziroma odmeri starostno pokojnino namesto predčasne pokojnine, z upoštevanjem te dobe kot pokojninske dobe brez dokupa. Zavod je namreč ugotovil, da pritožnik ni dokupil dobe do navedenega datuma. Zoper tako odločitev se je pritožnik pritožil, njegova pritožba je bila zavrnjena z odločbo z dne 6. 10. 2021. Drugostopenjski organ Zavoda je ob navedenem še dodal, da je pritožnik pogoje za pridobitev pravice do predčasne pokojnine z upoštevanjem dokupljene dobe izpolnil šele po uveljavitvi ZPIZ-2 in po pogojih tega predpisa.
4. Delovno in socialno sodišče v Ljubljani je zavrnilo pritožnikov tožbeni zahtevek za odpravo odločb Zavoda z dne 6. 10. 2021 in z dne 10. 9. 2021 ter ponovno odmero pokojnine. Višje delovno in socialno sodišče je zavrnilo pritožnikovo pritožbo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Sodišči sta na pritožnikovo trditev, da je zahtevo za dokup zavarovalne dobe podal v času veljavnosti ZPIZ-1 in da bi bilo zato treba šteti kot dobo dokupljeno do 31. 12. 2012, zavrnili s pojasnilom, da se po ustaljeni in enotni sodni praksi dokupljena doba pridobi z dokupom, tj. s plačilom prispevkov zanjo. Navedli sta, da je bil ZPIZ-2H sprejet prav z namenom, da se odpravi neenakost med zavarovanci, ki so dokupili pokojninsko dobo do 31. 12. 2012, s tistimi, katerim se je doba prostovoljnega zavarovanja do 31. 12. 2013 priznala kot pokojninska doba brez dokupa. Pojasnili sta tudi, da je Ustavno sodišče z odločbo št. U-I-100/15 z dne 14. 9. 2017 (Uradni list RS, št. 54/17, in OdlUS XXII, 10) presojalo ureditev iz ZPIZ-2, po kateri se dokupljena doba ne upošteva pri pridobitvi pravice do starostne pokojnine po četrtem odstavku in v prehodnem obdobju po petem odstavku 27. člena ZPIZ-2, in ugotovilo, da ni v neskladju z Ustavo. Glede na to sta sodišči šteli, da je z vidika skladnosti z Ustavo še toliko manj problematična ureditev iz ZPIZ-2H, po kateri se upošteva dokupljena doba kot pokojninska doba brez dokupa, ki je pogoj za pridobitev pravice do starostne pokojnine po četrtem in petem odstavku 27. člena ZPIZ-2, za zavarovance, ki so dokupili dobo do 31. 12. 2012. Sodišči sta glede na to presodili, da je Zavod pravilno in zakonito štel, da pritožnik ni upravičen do nove odmere pokojnine po ZPIZ-2H. Vrhovno sodišče je zavrnilo predlog za dopustitev revizije.
5. Pritožnik zatrjuje, da so mu sodišča z izpodbijanimi odločitvami kršila pravico iz drugega odstavka 14. člena v zvezi s pravico do pokojnine po 50. členu Ustave, pravico do sodnega varstva po četrtem odstavku 15. člena Ustave, pravico iz 22. člena Ustave, pravico do nepristranskega sojenja iz prvega odstavka 23. člena Ustave in 125. člen Ustave, ker naj bi svoje odločitve oprla le na zakon, ne pa na Ustavo. Meni, da so sodišča navedene pravice kršila tudi zato, ker niso začela postopka za oceno ustavnosti prvega odstavka 3. člena ZPIZ-2H. Po mnenju pritožnika naj bi sodišča njegovo zatrjevanje protiustavne različne obravnave, povzročene z navedeno določbo, povzela pomanjkljivo, popačeno, tudi zavrnitev tega očitka naj bi bila neobrazložena. Utemeljitev sodišč glede ustavne skladnosti prvega odstavka 3. člena ZPIZ-2H naj bi tudi bila očitno napačna, saj naj pritožnik ne bi zatrjeval njegove protiustavnosti, temveč trdil, da povzroča neenako obravnavo. Pritožnik meni, da je v nasprotju s pravico iz drugega odstavka 14. člena Ustave tudi stališče, da se dokupljena doba pridobi s plačilom prispevkov za dokup. Trdi še, da so sodišča njegove pravice kršila zaradi svoje pristranskosti, ki se je niti ne zavedajo. Izhajala naj bi iz že ustvarjenih mnenj o predmetu odločanja. Pritožnik tudi meni, da naj sodišča ne bi ustrezno povzemala njegovih navedb in stališč. Navedeno podrobno utemeljuje s primerjavo navedb in stališč ter njihovih povzetkov v sodbi sodišča druge stopnje. Sodišča naj bi nasploh neustrezno – ali pa sploh ne – povzela njegove navedbe, utemeljitve njihovih odločitev naj bi bile pomanjkljive, do njegovih očitkov pa naj bi se le navidezno opredelila. Pritožnik meni, da imajo zatrjevane kršitve človekovih pravic zanj hujše posledice. Za dokup dobe naj bi plačal 40.405,53 EUR, do nove odmere pokojnine pa naj ne bi bil upravičen. Pritožnik navaja, da neenaka obravnava, ki jo je bil deležen v primerjavi s številnimi zavarovanci, katerim je bila pokojnina ponovno odmerjena, naj bi mu povzročala trajno nezadovoljstvo in trajno občutje neenakosti. Dodatno naj bi mu take občutke povzročale odločitve sodišč, ki naj bi bile nepravilne in pristranske. Pritožnik trdi, da njegova zadeva odpira tudi pomembno ustavnopravno vprašanje, ki presega pomen te zadeve. Pristranskost sodišč, ki se je sama ne zavedajo, naj bi bila hud problem, ki ga je težko odkriti. Pritožnik meni, da bi moral obstajati učinkovit nadzor nad pristranskostjo sodišč že v sodstvu samem, kar bi pripomoglo k dvigu njegove kvalitete in zaupanja ljudi vanj. Ker naj bi bila problematika kompleksna in naj bi segala v različne smeri, naj bi moral biti tudi pristop k njeni rešitvi celovit.
6. Pritožnik hkrati z ustavno pritožbo vlaga tudi pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti prvega odstavka 3. člena ZPIZ-2H. Pobudnik meni, da je navedena določba v neskladju z drugim odstavkom 14. člena v zvezi s prvim odstavkom 50. člena Ustave. Neenako obravnavo pri pravici do ponovne odmere pokojnine naj bi povzročal časovni kriterij, ki ga zakonodajalec ne bi smel uporabiti, zanj pa naj tudi ne bi imel nobenega razumnega razloga. Pobudnik meni, da izpodbijana določba neutemeljeno razlikuje med upravičenci tudi po datumu vplačila prispevkov za dokupljeno dobo in ne po datumu vložitve zahtevka za dokup dobe. Prvi odstavek 3. člena ZPIZ-2H naj bi bil v neskladju tudi s prvim odstavkom 390. člena ZPIZ-2. Neenako obravnavo zavarovancev naj bi povzročala tudi neusklajenost definicij pokojninske dobe brez dokupa po ZPIZ-2 in po ZPIZ-2H. Pobudnik meni, da neenako obravnavo zavarovancev povzročata tudi različni opredelitvi časovnih intervalov v prvem oziroma v drugem odstavku 3. člena ZPIZ-2H. Dodaja še, da naj bi njegov primer prikazoval, kako se v upravni in sodni praksi izvaja različna obravnava zavarovancev s sklicevanjem na izpodbijano določbo. Pobudnik glede na navedeno meni, da gre v konkretni zadevi za pomembno ustavnopravno vprašanje, ki presega pomen konkretne zadeve.
B.
7. Po drugem odstavku 26. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20 in 92/21 – v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče pobudo zavrne, če od odločitve ni pričakovati rešitve pomembnega pravnega vprašanja. Ko gre za oceno ustavnosti zakona oziroma oceno ustavnosti ali zakonitosti podzakonskega predpisa, sprejme pobudo za začetek takega postopka Ustavno sodišče torej le tedaj, če bo lahko na njeni podlagi odločilo o pomembnem ustavnopravnem vprašanju. Pomembno ustavnopravno vprašanje, kadar se pobuda vlaga hkrati z ustavno pritožbo, pa je lahko samo tisto, ki je odločilno za sprejem ustavne pritožbe v obravnavo. Po oceni Ustavnega sodišča ta pobuda ne odpira pomembnih ustavnopravnih vprašanj, zato jo je Ustavno sodišče zavrnilo (1. točka izreka).
8. Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo, ker niso izpolnjeni pogoji iz drugega odstavka 55.b člena ZUstS (2. točka izreka).
C.
9. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi drugega odstavka 26. člena in drugega odstavka 55.b člena ZUstS ter prve alineje drugega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07, 54/10, 56/11, 70/17 in 35/20) v sestavi: predsednik dr. Matej Accetto ter sodnice in sodniki dr. Rok Čeferin, Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA), dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Špelca Mežnar, dr. Rok Svetlič, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs. Sklep je sprejelo soglasno.
dr. Matej Accetto
Predsednik