Up-251/24
Natisni
Opravilna št.:
Up-251/24
Datum odločitve:
22. 9. 2025
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2025:Up.251.24
Akt:
Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 32334/2021 z dne 30. 11. 2023 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. III Kp 32334/2021 z dne 30. 5. 2023 in s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. III K 32334/2021 z dne 21. 11. 2022
Izrek:
Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 32334/2021 z dne 30. 11. 2023 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. III Kp 32334/2021 z dne 30. 5. 2023 in s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. III K 32334/2021 z dne 21. 11. 2022 se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ker pritožnik niti ne trdi, da bi bil dvakrat obsojen za isti historični dogodek, je očitno neutemeljen njegov očitek, da naj bi sodišča kršila prepoved ponovnega sojenja o isti stvari.
Geslo:
1.5.51.2.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic.
Pravna podlaga:
Člen 55.b.2, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Vlagatelj:
Goran Miletić, Ljubljana
Datum vloge:
5. 3. 2024
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US34233
Dokument v PDF obliki:
Up-251-24.pdf
114 KB
Prenesite datoteko
Up-251/24-9
22. 9. 2025
SKLEP
Senat Ustavnega sodišča je v postopku za preizkus ustavne pritožbe,
ki jo je vložil
Goran Miletić
,
Ljubljana
,
ki ga zastopa Odvetniška pisarna Križanec Rok, d. o. o., Ljubljana,
na seji 22. septembra 2025
sklenil:
Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 32334/2021 z dne 30. 11. 2023 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. III Kp 32334/2021 z dne 30. 5. 2023 in s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. III K 32334/2021 z dne 21. 11. 2022
se ne sprejme.
OBRAZLOŽITEV
A.
1. Z izpodbijano pravnomočno sodbo je bil pritožnik spoznan za krivega storitve kaznivega dejanja prepovedanega prehajanja meje ali ozemlja države po tretjem odstavku 308. člena Kazenskega zakonika (Uradni list RS, št. 50/12 – uradno prečiščeno besedilo, 6/16 – popr., 54/15, 38/16, 27/17, 23/20, 91/20, 95/21, 186/21 in 16/23 – v nadaljevanju KZ-1) v zvezi s šestim odstavkom 308. člena KZ-1. Okrožno sodišče v Ljubljani mu je določilo kazen šest let in štiri mesece zapora in stransko denarno kazen 5000 EUR. Nato pa mu je, upoštevaje določeno kazen in kazen dve leti zapora ter denarno kazen 650 EUR, izrečeno s sodbo Okrožnega sodišča v Novi Gorici št. II K 8975/2021 z dne 17. 1. 2022, izreklo enotno kazen osem let zapora in enotno stransko denarno kazen 5100 EUR.
2. Pritožnik zatrjuje kršitev prepovedi ponovnega sojenja o isti stvari iz 31. člena Ustave. Opozarja, da je bil v postopku pred Okrožnim sodiščem v Novi Gorici št. II K 8975/2021 obsojen zato, ker je 5. 8. in 12. 8. 2020 tujce spravil čez mejo in jih prevažal, v tem postopku pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani pa je bil obsojen za istovrstna ravnanja, ki so se zgodila 19. 11. 2020, 24. 11. 2020, 20. 2. 2021, 7. 3. 2021, 13. 3. 2021, 17. 3. 2021 (2x), 26. 3., 27. 3. 2021 (2x) in 24. 4. 2021. Meni, da je z opisanimi ravnanji, vključno s tistimi iz avgusta 2020, storil eno kaznivo dejanje. Vsa pritožnikova ravnanja naj bi imela enake elemente ter naj bi bila povezana časovno, personalno in glede na način izvršitve. Vsa dejanja naj bi se zgodila v manj kot enem letu, v isti kriminalni združbi, na enak način in z enakimi sredstvi (avtomobili, telefoni). Pritožnik opozarja, da je še pred izdajo prvostopenjskih sodb predlagal združitev postopkov, v izogib vzporednemu ločenemu obravnavanju enega kaznivega dejanja, a pri tem ni bil uspešen. Tudi v odredbah za tajno opazovanje iz marca 2021 je bilo zapisano, da se pritožnik in soobdolženci najmanj od marca 2020 dalje kontinuirano ukvarjajo z načrtovanjem, organiziranjem in izvrševanjem kaznivih dejanj prepovedanega prehajanja meje. Pritožnik opozarja, da je bil od vseh članov kriminalne združbe samo on vključen v dva vzporedna kazenska postopka in dvakrat obsojen.
3. Pritožnik zatrjuje tudi kršitev načela zakonitosti iz 28. člena Ustave, ker naj bi prevažal samo tujce, ki so bili prosilci za mednarodno zaščito in so zato imeli dovoljenje za prebivanje v Republiki Sloveniji. Ne bi naj bilo primerno, da Vrhovno sodišče pravico do prebivanja omejuje na pravico, podeljeno po Zakonu o tujcih (Uradni list RS, št. 46/25 – uradno prečiščeno besedilo – ZTuj-2), ne upošteva pa prvega odstavka 78. člena Zakona o mednarodni zaščiti (Uradni list RS, št. 16/17 – uradno prečiščeno besedilo in 54/21 – ZMZ-1), ki prosilcem za mednarodno zaščito izrecno daje pravico do prebivanja v Republiki Sloveniji.
B.
4. Na podlagi drugega odstavka 55.c člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20, 92/21 in 22/25 – v nadaljevanju ZUstS
) se ustavna pritožba sprejme v obravnavo, če gre za kršitev človekovih pravic ali temeljnih svoboščin, ki je imela hujše posledice za pritožnika, ali če gre za pomembno ustavnopravno vprašanje, ki presega pomen konkretne zadeve. V obravnavani zadevi pogoji za sprejem ustavne pritožbe v obravnavo niso izpolnjeni.
5. Ustavno sodišče je v odločbi št. U-I-24/10 z dne 19. 4. 2012 (Uradni list RS, št. 34/12), že pojasnilo, da je 31. člen Ustave treba razlagati tako, da prepoveduje pregon, sojenje, obsodbo ali kaznovanje posameznika za drugo kaznivo dejanje, če to izhaja iz dejstev, ki so identična ali v bistvu enaka kot tista, ki so bila podlaga za prvo kaznivo dejanje, glede katerega je bil kazenski postopek bodisi že pravnomočno ustavljen bodisi je bila izdana pravnomočna zavrnilna, oprostilna ali obsodilna sodba. V odločbi št. Up-798/21 z dne 14. 3. 2024 se je Ustavno sodišče sklicevalo na prakso Evropskega sodišča za človekove pravice, po kateri prvi odstavek 4. člena Protokola št. 7 h Konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 – v nadaljevanju EKČP) prepoveduje pregon posameznika ali sojenje posamezniku za drugo kaznivo dejanje, če to izhaja iz dejstev, ki so identična ali v bistvu enaka kot tista, ki so bila podlaga za prvo kaznivo dejanje. Pojasnilo je, da 31. člen Ustave in prvi odstavek 4. člena Protokola št. 7 k EKČP zagotavljata vsebinsko enako pravico prepovedi ponovnega sojenja o isti stvari.
[1]
V ustavnosodni presoji se je tako že oblikovalo stališče, da je načelo
ne bis in idem
lahko kršeno, če drugo kaznivo dejanje temelji na istem historičnem dogodku. Pritožnikova ustavna pritožba v tem delu ne odpira ustavnopravnih vprašanj, ki v ustaljeni ustavnosodni presoji ne bi bila rešena.
6. Pritožnik tudi ne izkaže kršitve človekovih pravic, ki bi imele hujše posledice. Vrhovno sodišče
je zavrnilo pritožnikov očitek, da naj bi bil za isto kaznivo dejanje že obsojen. Pojasnilo je, da se ravnanji iz prvega kazenskega postopka ločita od ravnanj iz drugega kazenskega postopka z vidika časovnega obdobja, v katerem je bilo drugo kaznivo dejanje izvrševano, z vidika krajev in načinov izvrševanja ter tudi glede na druge udeležence, ki so pri izvršitvah sodelovali. Ker pritožnik niti ne trdi, da bi bil dvakrat obsojen za isti historični dogodek, je očitno neutemeljen njegov očitek, da naj bi sodišča kršila prepoved ponovnega sojenja o isti stvari. Drugih očitkov kršitev človekovih pravic pa pritožnik v zvezi s konkretnim postopanjem sodišč ne zatrjuje.
7. Očitno neutemeljen je tudi pritožnikov očitek kršitve načela zakonitosti iz 28. člena Ustave, ker naj bi prevažal in spravljal čez mejo samo tujce, ki so bili prosilci za mednarodno zaščito. Vrhovno sodišče je kot bistveno izpostavilo, da prevažani tujci niso izpolnjevali pogojev za vstop ali za prebivanje v Republiki Sloveniji. Iz pravnomočno ugotovljenega dejanskega stanja pa ne izhaja, da bi tujci zaprosili za mednarodno zaščito v Republiki Sloveniji, še preden jih je pritožnik spravil čez mejo in prevažal po slovenskem ozemlju, kar pomeni, da v času izvršitve kaznivega dejanja še niso mogli imeti statusa prosilca za azil.
C.
8. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi drugega odstavka 55.b člena
ZUstS in tretje alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07, 54/10, 56/11, 70/17 in 35/20)
v sestavi: predsednik senata Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA) ter člana Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs.
Sklep je sprejel soglasno.
Dr. Dr. Klemen Jaklič
(Oxford ZK, Harvard ZDA)
Predsednik senata
[1]
Odločba Ustavnega sodišča št. Up-798/21, 8. in 9. točka obrazložitve.