U-I-2/23
Natisni
Opravilna št.:
U-I-2/23
Datum odločitve:
22. 5. 2025
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2025:U.I.2.23
Akt:
Zakon o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih (Uradni list RS, št. 45/16 – uradno prečiščeno besedilo, 62/16 – popr. in 153/22) (ZDCOPMD), 1. tč. 1. odst. 3. čl. in 1. odst. 5. čl.
Izrek:
Zahteva za oceno ustavnosti 1. točke prvega odstavka 3. člena in prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih (Uradni list RS, št. 45/16 – uradno prečiščeno besedilo, 62/16 – popr. in 153/22) se zavrže.
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti 1. točke prvega odstavka 3. člena in prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih (Uradni list RS, št. 45/16 – uradno prečiščeno besedilo, 62/16 – popr. in 153/22) se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče zahtevo zavrže, če predlagatelj ne izkaže ogroženosti pravic delavcev.
Politične stranke, društva, zbornice in združenja imajo pravni interes le za izpodbijanje predpisov, ki neposredno posegajo v njihove pravice, pravne interese ali v njihov pravni položaj. Za pobude, ki jih ti subjekti vlagajo v imenu in zaradi interesov svojih članov oziroma v splošnem interesu, njihov pravni interes ni izkazan.
Geslo:
1.2.51.3.6 - Ustavno sodstvo - Vrste vlog - Aktivna legitimacija v postopku pred Ustavnim sodiščem - Predlagatelj - Reprezentativni sindikat za območje države.
1.5.51.1.1.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje zahteve - Neupravičeni predlagatelj.
1.5.51.1.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje pobude - Ker ni pravnega interesa.
1.4.51.4 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Pravni interes za vložitev pobude.
1.4.51.3 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Položaj predlagatelja.
Pravna podlaga:
Člen 25.1, 25.3, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Sindikat delavcev prometa in zvez Slovenije, Ljubljana
Datum vloge:
5. 1. 2023
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US34152
Dokument v PDF obliki:
U-I-2-23.pdf
154 KB
Prenesite datoteko
U-I-2/23-7
22. 5. 2025
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za oceno ustavnosti, začetem z zahtevo Sindikata delavcev prometa in zvez Slovenije, Ljubljana, in v postopku za preizkus pobude Sindikata delavcev prometa in zvez Slovenije, Ljubljana, ki ga zastopa Jure Srhoij, odvetnik v Ljubljani, na seji 22. maja 2025
sklenilo:
1. Zahteva za oceno ustavnosti 1. točke prvega odstavka 3. člena in prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih (Uradni list RS, št. 45/16 – uradno prečiščeno besedilo, 62/16 – popr. in 153/22) se zavrže.
2. Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti 1. točke prvega odstavka 3. člena in prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih (Uradni list RS, št. 45/16 – uradno prečiščeno besedilo, 62/16 – popr. in 153/22) se zavrže.
OBRAZLOŽITEV
A.
1. Sindikat delavcev prometa in zvez Slovenije (v nadaljevanju predlagatelj) vlaga zahtevo za oceno ustavnosti 1. točke prvega odstavka 3. člena in prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih (v nadaljevanju ZDCOPMD). Točka 1 prvega odstavka 3. člena ZDCOPMD določa definicijo delovnega časa in pri tem izključuje čas odmora iz 5. člena tega zakona tako, da se ta ne všteva v delovni čas. Prvi odstavek 5. člena ZDCOPMD pa določa, da morajo osebe, ki opravljajo mobilno dejavnost v cestnem prevozu, imeti najkasneje po šestih urah neprekinjenega dela odmor. Delovni čas se prekine z odmorom, ki traja najmanj 30 minut, če skupno število do tedaj opravljenih delovnih ur znaša med šest in devet ur, ter z odmorom najmanj 45 minut, če skupno število delovnih ur znaša več kot devet ur. Predlagatelj meni, da izpodbijana ureditev voznike, ki opravljajo prevoze blaga v cestnem prometu, brez utemeljenega razloga obravnava drugače (manj ugodno) kot voznike v linijskih prevozih potnikov in tudi kot druge delavce, za katere se uporabljajo določbe Zakona o delovnih razmerjih (Uradni list RS, št. 21/13, 78/13 – popr., 52/16, 81/19, 15/22 in 114/23 – v nadaljevanju ZDR-1). Vozniki tovornih vozil naj bi bili edina kategorija voznikov, pri kateri se odmor med delovnim časom ne všteva v delovni čas. Predlagatelj zato meni, da je izpodbijana ureditev v neskladju z drugim odstavkom 14. člena Ustave.
2. V utemeljitev ogroženosti pravic delavcev predlagatelj navaja, da je mobilnim delavcem, ki opravljajo prevoze blaga, kršena pravica do vštevanja odmora v delovni čas in s tem pravica do enakega obravnavanja z drugimi mobilnimi delavci in delavci, za katere se uporabljajo določbe ZDR-1. To naj bi pomenilo neutemeljeno neenako obravnavo tako z delovnopravnega kot tudi socialnopravnega vidika. Mobilnim delavcem, ki opravljajo prevoze blaga, naj bi bile z izpodbijano ureditvijo neposredno prizadete njihove pravice na področju količine dela, plačila za delo in plačila prispevkov. Na mesečnem nivoju naj bi opravili med 10 urami (v primeru petdnevnega delovnega tedna) in 12 urami (v primeru šestdnevnega delovnega tedna) več ur v primerjavi z ostalimi vozniki in delavci, ki imajo plačan odmor med delom. V primerjavi z drugimi vozniki naj bi zato imeli ob enaki količini vožnje zaradi neplačanega odmora med delom tudi manjše plačilo za delo, kar naj bi posledično vplivalo na višino prispevkov ter odmero nadomestil in pokojnine. Predlagatelj opozarja tudi na množičnost delavcev, ki jih navedena ureditev prizadene, saj naj bi delo voznika za prevoze blaga oziroma tovora v cestnem prometu opravljalo 20.000 delavcev. Dodaja tudi to, da je zagotavljanje odmora med dnevnim delom eden od ukrepov varovanja zdravja in varnosti delavcev, ki pomembno prispeva tudi k večji varnosti v prometu.
3. Predlagatelj za primer, če bi Ustavno sodišče presodilo, da njegova zahteva ne izpolnjuje vseh pogojev za vložitev zahteve, predlaga, naj Ustavno sodišče navedeno zahtevo šteje kot pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti izpodbijanih določb. V utemeljitev pravnega interesa navaja, da bi ugoditev njegovemu predlogu privedla do izboljšanja pravnega položaja mobilnih delavcev, ki so njegovi člani. Pri tem se sklicuje na presojo Ustavnega sodišča, po kateri naj bi pravni interes za vložitev pobude izkazoval tudi sindikat, čeprav izpodbijani akt ne posega neposredno v njegove lastne pravice, pravni interes oziroma položaj, lahko pa bi vplival na pravice članov, katerih pravice in interese predstavlja in zastopa. V zvezi s tem se predlagatelj sklicuje na nastanek nepopravljivih posledic, ki jih navaja ob utemeljevanju pogoja ogroženosti pravic delavcev.
B. – I.
4. Reprezentativni sindikat za območje države za posamezno dejavnost ali poklic lahko na podlagi enajste alineje prvega odstavka 23.a člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20, 92/21 in 22/25 – v nadaljevanju ZUstS) začne postopek za oceno ustavnosti oziroma zakonitosti predpisa, če so ogrožene pravice delavcev. To pomeni, da mora predlagatelj izkazati, da je reprezentativen v smislu enajste alineje prvega odstavka 23.a člena ZUstS in da so pravice delavcev zaradi izpodbijane ureditve ogrožene. Iz zahtevi priložene kopije odločbe Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve št. 104-04-0001/99 z dne 2. 2. 1999 izhaja, da je predlagatelj reprezentativni sindikat v dejavnosti. Ker je pogoj reprezentativnosti izkazan, se mora Ustavno sodišče opredeliti še do vprašanja, ali je izpolnjen tudi pogoj ogroženosti pravic delavcev.
5. Skladno z ustaljeno ustavnosodno presojo je predlagateljeva pravica, da vloži zahtevo za oceno ustavnosti in zakonitosti predpisa, omejena na pravico do izpodbijanja tistih predpisov, ki neposredno prizadenejo delovnopravni in s tem povezan socialni položaj delavcev, katerih interese predlagatelj kot reprezentativni sindikat zastopa in predstavlja.
[1]
Abstraktna ogroženost pravic ne zadostuje, izkazana mora biti konkretna in neposredna ogroženost pravic delavcev.
[2]
6. Predlagatelj navaja, da so pravice delavcev ogrožene zaradi neskladja izpodbijane ureditve s pravico do enakosti pred zakonom iz drugega odstavka 14. člena Ustave. S temi navedbami predlagatelj zatrjuje protiustavnost izpodbijane ureditve, ne utemelji oziroma izkaže pa ogroženosti pravic delavcev, ki naj bi jo povzročila izpodbijana ureditev.
[3]
Kot že navedeno, je pogoj ogroženosti pravic delavcev izkazan, če je izkazana konkretna ogroženost pravic delavcev. Na podlagi izpodbijanega 5. člena ZDCOPMD je mobilnim delavcem odmor med delom izrecno zagotovljen, zato so nepomembne navedbe o pomenu odmora za varovanje zdravja in varnosti delavcev ter za varnost v prometu. Nevštevanje odmora v delovni čas pa ima lahko posledice na področju količine dela in posledično na višino plačila za delo, od katere sta odvisni tudi višina prispevkov ter odmera nadomestil in drugih socialnih dajatev. Konkretnega prikrajšanja, ki naj bi ga v zvezi s tem na podlagi izpodbijane ureditve utrpeli posamezni mobilni delavci, ki opravljajo prevoze blaga, v primerjavi s primerjano skupino oseb, pa predlagatelj ni izkazal.
7. Glede na navedeno predlagatelj ni izkazal pogoja ogroženosti pravic delavcev. Zato je Ustavno sodišče zahtevo zavrglo (1. točka izreka).
B. – II.
8. Ustavno sodišče je štelo, da predlagatelj vlaga tudi pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti izpodbijanih zakonskih določb.
9. Pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti oziroma zakonitosti predpisa ali splošnega akta, izdanega za izvrševanje javnih pooblastil, lahko da, kdor izkaže pravni interes ob vložitvi pobude (prvi odstavek 24. člena ZUstS). Po drugem odstavku navedenega člena je pravni interes podan, če predpis ali splošni akt, izdan za izvrševanje javnih pooblastil, katerega oceno pobudnik predlaga, neposredno posega v njegove pravice, pravne interese oziroma v njegov pravni položaj.
10. Iz ustaljene ustavnosodne presoje izhaja, da imajo politične stranke, društva, zbornice oziroma druga združenja pravni interes le za izpodbijanje predpisov, ki neposredno posegajo v njihove pravice, pravne interese ali v njihov pravni položaj. Za pobude, ki jih ti subjekti vlagajo zaradi varstva pravic in interesov svojih članov ali drugih oseb oziroma ker menijo, da uveljavljajo splošni družbeni interes, njihov pravni interes ni izkazan.
[4]
Ustavno sodišče je sicer izjemoma priznalo pravni interes za vložitev pobude tistim združenjem, ki so bila ustanovljena z namenom zagotavljanja pravic in interesov tistih skupin oseb, ki se v njih povezujejo, izpodbijani predpis pa naj bi jim te pravice kratil.
[5]
Vendar pa je bilo po sprejetju stališča Ustavnega sodišča, da je treba v primeru, ko predpis ne učinkuje neposredno, izčrpati vsa pravna sredstva in šele po njihovem izčrpanju hkrati z ustavno pritožbo vložiti tudi pobudo, to preseženo.
[6]
V primerih, ko predpis ne učinkuje neposredno, združenjem ni več mogoče priznavati pravnega interesa za vložitev pobude zaradi varstva pravic in interesov njihovih članov. Politične stranke, društva, zbornice in združenja namreč ne morejo v konkretnem sporu svojih članov nastopati kot stranka ali stranski udeleženec, saj ne varujejo svojih pravic in pravnih interesov. Posledično in iz enakega razloga tudi ne morejo vložiti ustavne pritožbe in hkrati z njo tudi ne pobude za varstvo pravic svojih članov.
[7]
Prav za takšen primer gre tudi v tej zadevi.
11. Glede na navedeno predlagatelj kot pobudnik ne izkazuje pravnega interesa za začetek postopka za oceno ustavnosti izpodbijanih določb. Zato je Ustavno sodišče pobudo zavrglo (2. točka izreka).
C.
12. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi prvega in tretjega odstavka 25. člena ZUstS
v sestavi: predsednik dr. Rok Čeferin ter sodnice in sodniki dr. Matej Accetto,
Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA)
, dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Špelca Mežnar, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs. Točko 1 izreka je sprejelo s sedmimi glasovi proti enemu. Proti je glasovala sodnica Kogovšek Šalamon. Ustavno sodišče je 2. točko izreka sprejelo soglasno.
dr. Rok Čeferin
Predsednik
[1]
Primerjaj sklepe Ustavnega sodišča št. U-I-74/13 z dne 11. 4. 2013, 4. točka obrazložitve, št. U-I-63/96 z dne 11. 4. 1996 (OdlUS V, 46), 4. točka obrazložitve, št. U-I-181/99 z dne 13. 4. 2000 (OdlUS IX, 91), 3. točka obrazložitve, in št. U-I-80/01 z dne 17. 5. 2001 (OdlUS X, 95), 8. točka obrazložitve.
[2]
Primerjaj sklepe Ustavnega sodišča št. U-I-132/13 z dne 11. 7. 2013, 2. točka obrazložitve, št. U-I-154/12 z dne 6. 3. 2014, 2. točka obrazložitve, št. U-I-72/14 z dne 17. 9. 2015, 2. točka obrazložitve, št. U-I-186/14 z dne 19. 11. 2015, 2. točka obrazložitve, in št. U-I-93/15 z dne 30. 11. 2017, 14. točka obrazložitve.
[3]
Podobno Ustavno sodišče v sklepih št. U-I-90/14 z dne 7. 4. 2016, 3. točka obrazložitve, št. U-I-32/16 z dne 16. 11. 2017, 4. točka obrazložitve, št. U-I-69/16 z dne 16. 11. 2017, 4. točka obrazložitve, št. U-I-264/19 z dne 10. 3. 2022, 7. točka obrazložitve, in št. U-I-372/22 z dne 5. 6. 2024, 8. točka obrazložitve.
[4]
Primerjaj z odločbo Ustavnega sodišča št. U-I-246/02 z dne 3. 4. 2003 (Uradni list RS, št. 36/03, in OdlUS XII, 24), 10. točka obrazložitve, in s sklepom Ustavnega sodišča št. U-I-76/16 z dne 12. 9. 2016, 4. točka obrazložitve.
[5]
Tako npr. odločbe Ustavnega sodišča št. U-I-75/96 z dne 14. 11. 1996 (Uradni list RS, št. 68/96, in OdlUS V, 154), 3. točka obrazložitve, št. U-I-326/98 z dne 14. 10. 1998 (Uradni list RS, št. 76/98, in OdlUS VII, 190), 4. točka obrazložitve, št. U-I-246/02, 10. točka obrazložitve, in št. U-I-127/01 z dne 12. 2. 2004 (Uradni list RS, št. 25/04, in OdlUS XIII, 10), 10. točka obrazložitve, ter sklep št. U-I-31/96 z dne 26. 11. 1998 (OdlUS VII, 212), 12. točka obrazložitve.
[6]
Glej sklep Ustavnega sodišča št. U-I-275/07 z dne 22. 11. 2007 (Uradni list RS, št. 110/07, in OdlUS XVI, 82).
[7]
Primerjaj s sklepom Ustavnega sodišča št. U-I-158/07 z dne 4. 12. 2008, 5. točka obrazložitve. Glej tudi sklepe Ustavnega sodišča št. U-I-79/16 z dne 12. 4. 2018, 5. točka obrazložitve, št. U-I-20/18 z dne 6. 6. 2018, 5. in 6. točka obrazložitve, št. U-I-12/21 z dne 22. 9. 2022, 10. točka obrazložitve, in št. U-I-38/20 z dne 13. 4. 2023, 16. točka obrazložitve.
⇒