U-I-29/25
Natisni
Opravilna št.:
U-I-29/25
Datum odločitve:
23. 10. 2025
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2025:U.I.29.25
Akt:
Posebni del Odvetniške tarife (Ur. 1. RS, št. 2/15, 28/18 - obvezna razlaga, 70/22) (OT), tar. št. 12
Izrek:
Zahteva za oceno ustavnosti tarifne številke 12 Posebnega dela Odvetniške tarife (Uradni list RS, št. 2/15, 28/18 in 70/22) v delu, kjer napotuje na smiselno uporabo tarifne številke 9 in določa, da se vrednost storitve določi po 1. točki tarifne številke 19 ter se pri tem kot vrednost spornega predmeta upošteva znesek aritmetične sredine zagrožene denarne kazni, se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče zavrže zahtevo sodišča za oceno ustavnosti zakona, če niso izpolnjeni pogoji iz 156. člena Ustave in prvega odstavka 23. člena Zakona o Ustavnem sodišču.
Geslo:
1.2.51.4.1 - Ustavno sodstvo - Vrste vlog - Aktivna legitimacija v postopku pred Ustavnim sodiščem - Konkretna presoja norm - Sodišče.
1.5.51.1.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje zahteve.
1.4.51.6 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Drugo.
1.4.10.6 - Ustavno sodstvo - Postopek - Vmesni postopki - Izločitev sodnika.
Pravna podlaga:
Člen 156, Ustava [URS]
Člen 23.1, 25.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
podzakonski akt
Vlagatelj:
Okrajno sodišče v Kranju
Datum vloge:
11. 2. 2025
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US34255
Dokument v PDF obliki:
U-I-29-25.pdf
164 KB
Prenesite datoteko
U-I-29/25-8
23. 10. 2025
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za oceno ustavnosti, začetem z zahtevo Okrajnega sodišča v Kranju, na seji 23. oktobra 2025
sklenilo:
Zahteva za oceno ustavnosti tarifne številke 12 Posebnega dela Odvetniške tarife (Uradni list RS, št. 2/15, 28/18 in 70/22) v delu, kjer napotuje na smiselno uporabo tarifne številke 9 in določa, da se vrednost storitve določi po 1. točki tarifne številke 19 ter se pri tem kot vrednost spornega predmeta upošteva znesek aritmetične sredine zagrožene denarne kazni, se zavrže.
OBRAZLOŽITEV
A.
1.
Predlagatelj je vložil zahtevo za oceno ustavnosti tarifne številke 12 Posebnega dela Odvetniške tarife (v nadaljevanju OT), ki določa nagrado odvetnika za zagovor pravne osebe ali odgovorne osebe v kazenskem postopku. Izpodbija jo v delu, ki napotuje na smiselno uporabo tarifne številke 9 (ta določa nagrado za zagovor ali zastopanje v predhodnem postopku ter udeležbo na preiskovalnih in drugih uradnih dejanjih izven glavne obravnave) in določa, da se vrednost storitve določi po 1. točki tarifne številke 19 (ta določa nagrado za sestavljanje tožbe v pravdnem postopku) ter pri tem kot vrednost spornega predmeta upošteva znesek aritmetične sredine zagrožene denarne kazni, po izdaji prvostopne sodbe pa vrednost izrečene kazni. Pojasnjuje, da mora to pravilo uporabiti pri odmeri nagrade in potrebnih izdatkov zagovornika osumljene pravne osebe. Navaja, da je pravna oseba upravičena do povračila omenjenih stroškov postopka iz proračuna, saj naj bi državni tožilec po opravljenih preiskovalnih dejanjih zavrgel ovadbo proti njej in fizični osebi.
2.
Predlagatelj očita izpodbijani tarifni številki OT neskladnost z načelom enakosti pred zakonom iz drugega odstavka 14. člena Ustave. Opozarja na občutno razliko med višino nagrade, priznane zagovorniku fizične osebe v istem postopku, in nagrade zagovornika, katere priznanje zahteva pravna oseba.
[1]
Ocenjuje, da je namen tarifnih številk OT določiti nagrade, ki odražajo zahtevnost odvetniških storitev. Primerja način izračunavanja nagrade zagovornika za zagovor ali udeležbo na zaslišanju v predhodnem postopku, če je obdolžena fizična oseba in če je obdolžena pravna oseba. Za prvega naj bi se uporabljala tarifna številka 9, ki določa nagrado od 100 do 400 točk v šestih razponih glede na višino predpisane kazni za kaznivo dejanje, za katero se vodi postopek. Predlagatelj meni, da ta način sledi namenu predpisa, saj naj bi bil neposredno povezan s predmetom urejanja (določena naj bi bila nagrada za tipično procesno dejanje, višina pa naj bi bila odvisna od zahtevnosti storitve, ki jo odraža predpisana kazen za obravnavano kaznivo dejanje). Za drugega naj bi se uporabljali tarifna številka 12 v zvezi s tarifno številko 19 in naj bi se pri vrednosti obravnavanega predmeta upošteval znesek aritmetične sredine zagrožene denarne kazni za pravno osebo. Ta način po oceni predlagatelja ne dosega namena ureditve, ker uvaja merilo za sestave tožbe v pravdnem postopku, ki nima nobene zveze z vsebino storitve odvetnika v kazenskem postopku.
3.
Predlagatelj ugotavlja, da položaja zagovornikov fizične in pravne osebe nista popolnoma enaka (zagovornik pravne osebe naj bi imel možnost uveljavljati širši nabor razlogov za razbremenitev pravne osebe ter trditi, da postopek ni smotrn in da sankcije niso primerne), vendar naj bi bila v bistvenih elementih primerljiva – oba naj bi stranki nudila pravno pomoč, tako da ji pravno svetujeta in jo zagovarjata pred sodiščem, pri čemer naj bi že Zakon o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 176/21 – uradno prečiščeno besedilo in 53/24 – v nadaljevanju ZKP) določa okvirni obseg njunih pooblastil.
4.
Po oceni predlagatelja izjemna razlika v višini nagrade dokazuje, da vsebuje tarifna številka 12 nerazumna merila; takšna, ki niso povezana s predmetom urejanja. Odvetniške storitve naj bi bile ovrednotene glede na strokovno zahtevnost, odgovornost, vrednost obravnavanega premeta, specialistično znanje, strokovno znanje s področja drugih strok, znanje tujih pravnih virov, uporabo tujega jezika, čas, število zastopanih in glede na druga merila iz 3. člena OT. Nikjer naj ne bi bilo odločilno, ali je zastopana fizična ali pravna oseba. Po izpodbijani ureditvi naj bi se vrednost storitve zagovornika fizične osebe ne mogla niti v primernih najtežjih in najbolj zapletenih kaznivih dejanjih približati vrednosti storitve zagovornika pravne osebe v enaki fazi postopka.
B.
5.
Sodišče mora v skladu s 156. členom Ustave prekiniti postopek in začeti postopek pred Ustavnim sodiščem, če meni, da je zakon, ki bi ga moralo uporabiti pri odločanju, protiustaven. Prekinitev postopka in uporaba zakona ali njegovega dela v sodnem postopku sta kot pogoja za začetek postopka za oceno ustavnosti določena tudi v prvem in drugem odstavku 23. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20 in 22/25 – v nadaljevanju ZUstS).
6.
Predlagatelj je s sklepom št. II K 35684/2020 z dne 12. 12. 2024 prekinil postopek odločanja o stroških kazenskega postopka do odločitve Ustavnega sodišča o zahtevi za oceno ustavnosti OT. Iz njega izhaja, da bi moral po smiselni uporabi prvega odstavka 96. člena ZKP naložiti stroške postopka osumljene pravne osebe v breme proračuna. Pri odmeri stroškov odvetnika za njen zagovor in udeležbo pri preiskovalnih dejanjih bi moral upoštevati tarifno številko 12 v zvezi s tarifno številko 9 in 1. točko tarifne številke 12, za katere predlagatelj meni, da (med seboj povezane) niso v skladu z Ustavo.
[2]
Predlagatelj odloča o stroških postopka, ki se ni končal z izdajo prvostopne sodbe, zato Ustavno sodišče šteje, da ne izpodbija tistega dela tarifne številke 12, ki določa, da se kot vrednost obravnavnega predmeta uporabi vrednost izrečene kazni.
7.
V odločbi št. U-I-180/17, U-I-415/18, U-I-482/18, U-I-4/19, U-I-162/19 z dne 4. 6. 2020 (Uradni list RS, 89/20, in OdlUS XXV, 13, 9. točka obrazložitve) je Ustavno sodišče (
obiter dicta
) navedlo, da lahko predlagatelj, ko mora odločati o višini regresnega zahtevka v postopku uspešne stranke, ureditev odmere stroškov izpodbija le, kolikor je ta podlaga za izračun višine regresnega zahtevka ene stranke proti drugi, in ne, kolikor je ta podlaga za izračun nagrade in drugih stroškov odvetniku za opravljeno storitev v razmerju do njegove stranke. Tako stališče je Ustavno sodišče sprejelo že v odločbi št. U-I-80/17 z dne 5. 12. 2018 (Uradni list RS, št. 82/18, in OdlUS XXIII, 18).
[3]
V tej odločbi je še poudarilo, da v zadevi, v kateri sodišče odloča o regresnem zahtevku v pravdi uspešne stranke, ne more odgovarjati na vprašanje o domnevno izgubljenem sorazmerju med višino mandatarjeve nagrade in vrednostjo njegove storitve. Po presoji Ustavnega sodišča bi se lahko to vprašanje izostreno izpostavilo kvečjemu glede ureditve razmerja med stranko in njenim odvetnikom (ki je predlagatelj ni izpodbijal).
[4]
Na navedeno stališče se je Ustavno sodišče oprlo v sklepu št. U-I-328/20, U-I-336/20, U-I-382/20, U-I-383/20, U-I-384/20 z dne 11. 2. 2001, v katerem je ugotovilo, da pogoj zveznosti ni izpolnjen glede zahteve, s katero je sodišče izpodbijalo tarifne številke Posebnega dela OT, na podlagi katerih bi moralo naložiti tožencu povračilo tožnikovih pravdnih stroškov v višini, ki je bila po mnenju sodišča nesorazmerna z višino tožbenega zahtevka.
8.
Tudi konkretna zadeva odpira vprašanje, ki se primarno nanaša na razmerje med zagovornikom (odvetnikom) in stranko (pravno osebo), ki mu je dolžna plačati za njegovo delo in njegove izdatke po OT.
[5]
Te ureditve pa predlagatelj ne izpodbija.
9.
Ker torej v tej zadevi ni izpolnjena procesna predpostavka zveznosti med zadevo, o kateri odloča predlagatelj, in domnevno protiustavno ureditvijo Posebnega dela OT, je Ustavno sodišče zahtevo zavrglo.
C.
10.
Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi prvega odstavka 25. člena ZUstS
v sestavi: podpredsednica dr. Neža Kogovšek Šalamon ter sodnici in sodniki dr. Matej Accetto,
Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA)
, dr. Rajko Knez, dr. Špelca Mežnar, dr. Rok Svetlič, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs.
Sodnik dr. Rok Čeferin je bil pri odločanju v tej zadevi izločen. Ustavno sodišče je sklep sprejelo s petimi glasovi proti trem. Proti so glasovali sodniki Accetto, Knez in Svetlič.
dr. Neža Kogovšek Šalamon
Podpredsednica
[1]
Zagovornik fizične osebe v isti zadevi naj bi zahteval 100 točk za zaslišanje, skupno 1.300 točk za trinajst zaslišanj, zagovornik pravne osebe pa 1.800 točk za zaslišanje, skupno 28.800 točk za šestnajst zaslišanj.
[2]
Tarifna številka 12 se glasi: "Za zagovor pravne ali odgovorne osebe za kazniva dejanja se smiselno uporabijo določbe tarifnih številk 8 do 11, pri čemer se pri tarifni številki 9 in 10 vrednost storitve določi po 1. točki tarifne številke 19, pri tem pa se kot vrednost obravnavanega predmeta uporabi znesek aritmetične sredine zagrožene denarne kazni, po izdaji prvostopne sodbe pa vrednost izrečene kazni."
[3]
Glej odločbo Ustavnega sodišča št. U-I-80/17, 13. točka obrazložitve.
[4]
Glej prav tam, 25. točka obrazložitve.
[5]
Glej prvi odstavek 17. člena Zakona o odvetništvu (Uradni list RS, št. 18/93, 24/01, 54/08, 35/09, 97/14, 46/16, 36/19 in 130/22 – ZOdv) in 1. člen OT.