U-I-74/25
Natisni
Opravilna št.:
U-I-74/25
Datum odločitve:
12. 6. 2025
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2025:U.I.74.25
Akt:
Predlog, naj se do končne odločitve Ustavnega sodišča zadrži izvrševanje Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstveni dejavnosti (Uradni list RS, št. 32/25) in Zakona o javno-zasebnem partnerstvu (Uradni list RS, št. 127/06), se zavrne.
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
FARMACIJA, d. o .o., Ljubljana Polje, in drugi
Datum vloge:
14. 5. 2025
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev
Dokument:
USZZ124
Dokument v PDF obliki:
U-I-74-25 - Sklep.pdf
134 KB
Prenesite datoteko
U-I-74-25_Pritrdilno LM dr. Šugman Stubbs.pdf
163 KB
Prenesite datoteko
U-I-74/25-6
12. 6. 2025
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude družb FARMACIJA, d. o .o., Ljubljana Polje, in Lekarna Kosobrin, d. o. o., Grosuplje, ter Petre Flašker, Kraljevina Belgija, ki jih vse zastopa Dejan Flašker, Bohinjska Bistrica, na seji 12. junija 2025
sklenilo:
Predlog, naj se do končne odločitve Ustavnega sodišča zadrži izvrševanje Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstveni dejavnosti (Uradni list RS, št. 32/25) in Zakona o javno-zasebnem partnerstvu (Uradni list RS, št. 127/06), se zavrne.
OBRAZLOŽITEV
1. Ker niso izpolnjeni pogoji iz prvega odstavka 39. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 –
uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20, 92/21 in 22/25
– v nadaljevanju ZUstS), je Ustavno sodišče predlog za začasno zadržanje izvrševanja izpodbijanih predpisov zavrnilo.
2. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi drugega odstavka 39. člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Rok Čeferin ter sodnice in sodniki dr. Matej Accetto,
Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA)
, dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Špelca Mežnar, dr. Rok Svetlič, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs. Sklep je sprejelo soglasno. Sodnica Šugman Stubbs je dala pritrdilno ločeno mnenje.
dr. Rok Čeferin
Predsednik
⇒
U-I-74/25-11
26. 6. 2025
PRITRDILNO LOČENO MNENJE
SODNICE DR. KATJE ŠUGMAN STUBBS
K SKLEPU ŠT.
U-I-74/25
Z DNE 12. 6. 2025
Tako kot vsi kolegi sem glasovala za sklep, s katerim je bil zavrnjen predlog za začasno zadržanje Zakona o zdravstveni dejavnosti in Zakona o javno-zasebnem partnerstvu. Glede na soglasnost odločitve nihče od nas ni imel dvoma o tem, da je takšna zavrnitev utemeljena. Se je pa pri odločanju o procesnih predpostavkah postavilo vprašanje, ali bi bilo morebiti treba pobudo zavreči. V tem mnenju želim pojasniti argumente, ki bi lahko podpirali tezo o tem, da bi jo bilo treba zavreči. Sama se sicer nisem nagibala k tej rešitvi, vendar pa se mi zdi pomembno, da so stališča v zvezi s tem vseeno pojasnjena.
I.
Prvi odstavek 24. člena ZUstS določa, da lahko pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti predpisa, izdanega za izvrševanje javnih pooblastil, vloži tisti, ki izkaže pravni interes ob vložitvi pobude. Pobudniki so v našem primeru pobudo vložili preuranjeno. Izpodbijani zakon o zdravstveni dejavnosti je bil namreč objavljen 6. 5. 2025, začel pa je veljati 21. 5.; pobudniki pa so vlogo vložili 12. 5., torej še v času teka
vacatio legis
, ko zakon še ni veljal. Ob vložitvi pobude, če uporabim zakonsko dikcijo, zakon še ni bil veljaven predpis, kar je pomenilo, da pobudniki v trenutku vložitve pobude sploh niso mogli imeti pravnega interesa. Pobudo so vložili zoper še neveljaven akt, kar pomeni, da Ustavno sodišče v trenutku vložitve sploh ni bilo pristojno za odločanje. V trenutku odločanja, 12. 6. 2025, je izpodbijani zakon že začel veljati.
Vprašanje, ki se je postavljalo, je, ali moramo prvi odstavek 24. člena ZUstS razumeti dobesedno (jezikovna razlaga) ali je treba vključiti v interpretacijo smiselno, namensko (teleološko) razlago. Če namreč navedeni zakonski člen razumemo dobesedno, bi morali pobudniki imeti pravni interes v trenutku, ko so vložili pobudo. Tega, kot je bilo pojasnjeno zgoraj, gotovo niso imeli, ker predpis še ni veljal. Zato bi bilo treba v skladu s tem razumevanjem pobudo zavreči.
Če pa vzamemo v ozir namen zakonodajalca ob sprejemanju tega predpisa,
[1]
postane jasno, da je bil namen sprejetja te norme nekaj povsem drugega; da mora Ustavno sodišče o pobudi odločiti, tudi če v času odločanja pravni interes pobudnikov ugasne. Zakonodajalec je torej hotel zagotoviti, da Ustavno sodišče ne bi tekom postopanja zavrglo pobude, ker bi pobudnik (zaradi določenih razlogov) tekom odločanja izgubil pravni interes. Poudarek zakonodajalca za spremembo zakona torej ni bil na trenutku vložitve pobude, ampak predvsem na tem, da pravni interes, ki je podan ob vložitvi, tekom časa (do odločitve Ustavnega sodišča) ne more ugasniti. Kljub temu pa je jezikovni pomen izraza "ob vložitvi pobude" povsem jasen.
II.
Pa poglejmo, kateri argumenti govorijo za strogo jezikovno razlago prvega odstavka 24. člena ZUstS in torej za zavrženje pobude, vložene zoper predpis, ki še ne velja, ker  recimo, kot v našem primeru, še teče
vacatio legis
.  Določbo je brez dvoma mogoče razumeti tudi tako, da je po volji zakonodajalca bistveni trenutek za presojo pravnega interesa ravno trenutek vložitve pobude.
Vakacijski roki so lahko različno dolgi in od Ustavnega sodišča ni mogoče pričakovati, da bo "čakalo" na to, da bo izpodbijana ureditev začela veljati ali da se bo začela uporabljati.
Po drugi strani bi lahko Ustavno sodišče odločilo hitro in dejansko zavrglo zahtevo v času, ko bi vakacijski rok še tekel.
Izključiti tudi ni mogoče, da bi se ureditev v času trajanja vakacijskega roka celo spremenila (kot se je npr. dogajalo z odloki v času epidemije COVID-19).
Takšna razlaga ustvarja zelo jasno in enostavno pravilo glede tega, kdaj mora biti podan pravni interes. To krepi zaupanje in predvidljivost postopanja Ustavnega sodišča.
Takšna razlaga bi zagotovila enako obravnavo vseh pobudnikov v istem položaju (ali v bistveno podobnih položajih), s čimer se zagotavlja enako varstvo pravic.
Pobudnik tudi v primeru zavrženja ne bi ničesar izgubil, saj lahko pobudo praviloma ponovno vloži.
Po drugi strani pa se zdi takšno zavrženje pobude zelo strogo in formalistično ter v nasprotju z namenom zakonodajalca. Tako za sprejem pobude zoper še neveljaven akt prav tako govorijo številni argumenti:
Akt v času našega odločanja že velja.
Kot rečeno, iz obrazložitve predloga ZUstS-D izhaja, da je bil namen spremembe ZUstS ta, da ni treba, da bi bil za odločanje o pobudi pravni interes izkazan ves čas postopka.
Verjetno ni smiselno, da bi se pobudnikom odreklo pravni interes (zgolj) zato, ker ob vložitvi pobude še ni potekel
vacatio legis
, saj bi nato ponovno vložili enako pobudo.
[2]
Ustavno sodišče je že navedlo, da je rok od objave do uveljavitve predpisa (
vacatio legis
) v prvi vrsti namenjen temu, da bi se tisti, ki jih ureditev zadeva, lahko vnaprej seznanili z vsebino predpisa.
[3]
Pri vakacijskem roku gre torej predvsem za ta vidik, ne pa toliko za vprašanje, ali neka ureditev že pravno učinkuje na pravne položaje naslovnikov ali ne.
Kot sem pojasnila že v uvodu, sem se sama nagibala k temu, da se o pobudi odloči po vsebini, vendar pa sem to ločeno mnenje vseeno namenila tudi predstavitvi prav tako relevantnih nasprotnih argumentov.
dr. Katja Šugman Stubbs
Sodnica
[1]
Besedilo "ob vložitvi pobude" je bilo v prvi odstavek 24. člena ZUstS dodano šele leta 2021 z Zakonom o spremembah Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS-D).
[2]
Da, enak argument se lahko uporabi v obe smeri.
[3]
Glej recimo sklep Ustavnega sodišča št. U-I-89/94 z dne 6. 10. 1994.
⇒