U-I-20/24
Natisni
Opravilna št.:
U-I-20/24
Datum odločitve:
8. 1. 2026
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2026:U.I.20.24
Akt:
Zakon o dedovanju kmetijskih gospodarstev (Uradni list RS, št. 70/95 in 30/13) (ZDKG)
Izrek:
Zahteva za oceno ustavnosti Zakona o dedovanju kmetijskih gospodarstev (Uradni list RS, št. 70/95 in 30/13) se zavrže.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče zavrže zahtevo sodišča za oceno ustavnosti zakona, če niso izpolnjeni pogoji iz 156. člena Ustave in prvega odstavka 23. člena Zakona o Ustavnem sodišču.
Geslo:
1.2.51.4.1 - Ustavno sodstvo - Vrste vlog - Aktivna legitimacija v postopku pred Ustavnim sodiščem - Konkretna presoja norm - Sodišče.
1.5.51.1.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje zahteve.
1.4.51.6 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke (v vseh postopkih razen v postopku ustavne pritožbe) - Drugo.
Pravna podlaga:
Člen 25.3, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Okrajno sodišče v Ljubljani
Datum vloge:
2. 2. 2024
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US34304
Dokument v PDF obliki:
U-I-20-24.pdf
157 KB
Prenesite datoteko
U-I-20/24-8
8. 1. 2026
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za oceno ustavnosti, začetem z zahtevo Okrajnega sodišča v Ljubljani, na seji 8. januarja 2026
sklenilo:
Zahteva za oceno ustavnosti Zakona o dedovanju kmetijskih gospodarstev (Uradni list RS, št. 70/95 in 30/13) se zavrže.
OBRAZLOŽITEV
A.
1. Predlagatelj izpodbija Zakon o dedovanju kmetijskih gospodarstev (v nadaljevanju ZDKG) v celoti. Navaja, da naj bi posebna ureditev dedovanja zaščitenih kmetij po ZDKG preprečevala drobitev zaščitenih kmetij, omogočala njihov prevzem pod pogoji, ki dediča (prevzemnika) preveč ne obremenjujejo, ter ustvarjala možnosti za njihovo ohranitev in krepitev njihove gospodarske, socialne in ekološke funkcije.
2. Predlagatelj gradi utemeljitev zahteve na sprejetju Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih (Uradni list RS, št. 44/22 – v nadaljevanju ZKZ-G), s katero je zakonodajalec med drugim odpravil omejitve, ki veljajo za promet z zaščiteno kmetijo pri pravnih poslih med živimi. Navaja, da naj ne bi bil hkrati odpravljen poseben pravni režim dedovanja zaščitenih kmetij. Zaradi navedene spremembe ZKZ-G, s katero so odpravljene omejitve pri razpolaganju z zaščiteno kmetijo za časa življenja, predlagatelj meni, da ni več mogoče doseči cilja ZDKG, tj. preprečitve drobitve srednjih kmetij in zagotavljanje eksistence določenim kategorijam ljudi. Predlagatelj namreč ocenjuje, da zgolj z omejitvijo pri dedovanju zaščitene kmetije ni mogoče doseči namena (cilja) ZDKG. Meni, da je cilj ZDKG (preprečitev drobljenja zaščitenih kmetij in zagotavljanje eksistenčne podlage določenim kategorijam oseb) mogoče uresničevati skladno in sistematično zgolj v primeru, če je razpolaganje z zaščiteno kmetijo omejeno tako med živimi kot za primer smrti. Predlagatelj torej zatrjuje, da z uveljavitvijo ZKZ-G ni več mogoče doseči namena ZDKG, ker so želeni učinki omejitev pri dedovanju zaščitenih kmetij po sprejetju ZKZ-G, ki je ukinil status zaščitenih kmetij za pravni promet med živimi, zgolj zanemarljivi oziroma naključni, zato naj bi omejitve pri dedovanju zaščitenih kmetij nesorazmerno posegale v pravico iz 33. člena Ustave zapustnika in tudi dediča. Predlagatelj poleg tega zatrjuje, da ureditev po ZKZ-G krši načelo enakosti iz drugega odstavka 14. člena Ustave, ker lahko po spremenjeni ureditvi imetnik zaščitene kmetije za časa življenja z zaščiteno kmetijo in njenimi deli razpolaga brez omejitev in jo lahko popolnoma razdrobi, z oporoko pa jo lahko še vedno zapusti praviloma le enemu dediču, za takšno razlikovanje v bistvenem enakih položajev (razpolaganja z lastnim premoženjem) pa naj ne bi bilo razumnega razloga, ki bi bil stvarno povezan s predmetom pravnega urejanja. Poleg tega naj bi nova ureditev zaščitenih kmetij ustavno nedopustno razlikovala med zapustniki nezaščitenih kmetij oziroma drugega premoženja na eni strani ter zapustniki zaščitenih kmetij na drugi strani, takšno razlikovanje pa naj bi veljajo
mutatis mutandis
med dediči nezaščitenih kmetij in drugega premoženja na eni strani ter dediči zaščitenih kmetij na drugi strani. Takšno razlikovanje naj bi bilo arbitrarno, ker naj ne bi bilo razumnega razloga, ki bi izhajal iz narave stvari oziroma ki bi bil stvarno povezan s predmetom pravnega urejanja, zato naj bi ureditev ZDKG po ZKZ-G pomenila kršitev načela enakosti iz drugega odstavka 14. člena Ustave.
3. Predlagatelj je zahtevi za oceno ustavnosti priložil pravnomočen sklep o prekinitvi postopka odločanja v zapuščinski zadevi št. III D 3139/2018 z dne 9. 10. 2023 po pokojnem zapustniku.
4. Ustavno sodišče je zahtevo poslalo v odgovor Državnemu zboru, ki nanjo ni odgovoril.
B.
5. Ustavno sodišče je že večkrat pojasnilo, da je na podlagi 23. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20, 92/21 in 22/25 – v nadaljevanju ZUstS) in 156. člena Ustave upravičeno intervenirati le takrat, kadar je ustavnosodna presoja zakona potrebna za zagotovitev ustavnoskladne odločitve v konkretnem sodnem postopku. Sodišče mora torej v zahtevi jasno in določno utemeljiti, prvič, da mora svojo odločitev v konkretni zadevi opreti na izpodbijano (domnevno protiustavno) zakonsko ureditev oziroma da se zatrjevana protiustavnost nanaša na konkretni primer, o katerem mora odločiti (gre za t. i. zveznost med izpodbijano zakonsko ureditvijo in odločanjem sodišča v konkretnem primeru), in drugič, da izpodbijane zakonske ureditve ni mogoče ustavnoskladno razložiti (gre za upoštevnost odločitve Ustavnega sodišča za odločanje v konkretnem primeru).
[1]
6. Predlagatelj zahteve povezuje očitke o protiustavnosti ZDKG s spremenjeno ureditvijo ZKZ-G, ki velja od 13. 4. 2022, s katero so za imetnika zaščitene kmetije za časa življenja prenehale veljati do tedaj veljavne omejitve razpolaganja z zaščiteno kmetijo in njenimi deli. Predlagatelj ne trdi, da je bil ZDKG že pred tem datumom protiustaven, temveč da je postal protiustaven s spremenjeno ureditvijo, ki jo je uveljavil ZKZ-G. To pomeni, da je po navedbah predlagatelja ZDKG postal v neskladju z drugim odstavkom 14. člena Ustave in 33. členom Ustavo šele 13. 4. 2022.
7. Po splošnih določbah Zakona o dedovanju (Uradni list SRS, št. 15/76 in 23/78 ter Uradni list RS, št. 67/01, 63/16 in 102/24 – v nadaljevanju ZD), tj. po 132. členu ZD, pokojnikova zapuščina po samem zakonu (
ipso iure
) preide na njegove dediče v trenutku njegove smrti. S smrtjo zapustnika pa se po prvem odstavku 123. člena ZD uvede dedovanje po umrlem. Ker ZDKG tega ne ureja drugače, se obe navedeni določbi ZD uporabljata tudi pri dedovanju zaščitenih kmetij (glej 6. člen ZDKG). Za presojo, katere predpise o dedovanju je treba uporabiti, je pomemben trenutek uvedbe dedovanja.
[2]
Ne glede na to, ali se dedovanje zapuščine obravnava po ZD ali po ZDKG, so pravno relevantni predpisi o dedovanju, ki so veljali v trenutku uvedbe dedovanja, torej ob smrti zapustnika 19. 10. 2018
[3]
iz konkretne zapuščinske zadeve, iz katere izvira obravnavana zahteva. Na predpise o dedovanju, ki jih je treba uporabiti v zapuščinskem postopku po zapustniku, torej ne more vplivati kasnejša sprememba zakonske ureditve, ki naj bi po zatrjevanju predlagatelja učinkovala tako, da je ZDKG postal protiustaven.
8. Ker torej ni izpolnjena procesna predpostavka zveznosti med zadevo, o kateri odloča predlagatelj, in domnevno protiustavno ureditvijo dedovanja po ZDKG, je Ustavno sodišče zahtevo zavrglo.
C.
9. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi prvega odstavka 25. člena ZUstS
v sestavi: predsednik dr. Rok Čeferin ter sodnice in sodniki dr. Matej Accetto, mag. Nina Betetto, dr. Primož Gorkič,
Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA)
, dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Rok Svetlič in dr. Katja Šugman Stubbs.
Sklep je sprejelo soglasno.
dr. Rok Čeferin
Predsednik
[1]
Odločba Ustavnega sodišča št. U-I-150/21 z dne 5. 6. 2024 (Uradni list RS, št. 55/24), 10. točka obrazložitve.
[2]
Tako sklep Vrhovnega sodišča št. II Ips 552/1997 z dne 4. 6. 1998.
[3]
Navedeni datum smrti zapustnika izhaja iz navedb zahteve in omenjenega sklepa o prekinitvi zapuščinskega postopka.
⇒