Up-276/24
Natisni
Opravilna št.:
Up-276/24
Datum odločitve:
15. 4. 2026
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2026:Up.276.24
Akt:
Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 38981/2016 z dne 7. 9. 2023 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. X Kp 38981/2016 z dne 7. 4. 2021 in s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. X K 38981/2016 z dne 29. 11. 2019
Izrek:
Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 38981/2016 z dne 7. 9. 2023 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. X Kp 38981/2016 z dne 7. 4. 2021 in s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. X K 38981/2016 z dne 29. 11. 2019
se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Ustavno sodišče ustavne pritožbe ne sprejme v obravnavo, če niso izpolnjeni pogoji iz drugega odstavka 55.b člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20, 92/21 in 22/25).
Geslo:
1.5.51.2.3 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker je zadeva majhnega pomena.
Pravna podlaga:
Člen 55.b.2, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Vlagatelj:
Željko Kovačević, Ljubljana
Datum vloge:
12. 3. 2024
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US34378
Dokument v PDF obliki:
Up-276-24.pdf
141 KB
Prenesite datoteko
Up-276/24-18
15. 4. 2026
SKLEP
Senat Ustavnega sodišča je v postopku za preizkus ustavne pritožbe,
ki jo je vložil
Željko Kovačević
,
Ljubljana
,
ki ga zastopa Marko Makuc, odvetnik v Ljubljani,
na seji 15. aprila 2026
sklenil
:
Ustavna pritožba zoper sodbo Vrhovnega sodišča št. I Ips 38981/2016 z dne 7. 9. 2023 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. X Kp 38981/2016 z dne 7. 4. 2021 in s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. X K 38981/2016 z dne 29. 11. 2019
se ne sprejme.
A.
1.
Pritožnik je bil s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani obsojen zaradi izvršitve kaznivega dejanja neupravičenega prometa s prepovedanimi drogami po tretjem in prvem odstavku 186. člena Kazenskega zakonika (Uradni list RS, št. 50/12 – uradno prečiščeno besedilo, 6/16 – popr. in 54/15 – v nadaljevanju KZ-1). Obsojen je bil tudi na podlagi prisluhov komunikacije med njim in soobsojenimi, ki so bili odrejeni tudi na podlagi izpodbijanega podatka o IMEI številki. Izrečena mu je bila petletna zaporna kazen, v katero je bil vštet pripor, odvzeta so mu bila osebno vozilo oziroma denarna sredstva, pridobljena z njegovo prodajo, in protipravna premoženjska korist. Pritožnik je bil oproščen plačila stroškov postopka, nagrada in potrebni izdatki zagovornika pa so bremenili proračun. Višje sodišče v Ljubljani je zavrnilo pritožbo pritožnikovega zagovornika – tudi glede zatrjevano nezakonito pridobljenega podatka o IMEI številki – in pritožnika oprostilo plačila sodne takse. Vrhovno sodišče pa je prav tako zavrnilo zahtevo za varstvo zakonitosti pritožnikovega zagovornika glede zatrjevano nezakonito pridobljenega podatka o IMEI številk in pritožnika oprostilo plačila sodne takse.
2.
Pritožnik v ustavni pritožbi zatrjuje kršitev pravic iz 22. in 37. člena Ustave. Kot očitno napačno izpodbija stališče sodišč, da podatek o IMEI številki telefonskega aparata ni prometni podatek, varovan s 37. členom Ustave. Policija naj bi ta podatek pridobila od operaterja na podlagi tretjega odstavka 149.b člena Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 32/12 – uradno prečiščeno besedilo, 47/13 in 87/14 – v nadaljevanju ZKP/16) brez sodne odredbe. Na tej podlagi naj bi bilo odrejeno prisluškovanje, prisluhi pa naj bi bili obremenilni dokaz zoper pritožnika. Po pritožnikovem mnenju naj bi bila bistvena hotena anonimnost uporabnika mobilne naprave; IMEI številka naj se ne bi pripisala nobeni osebi, prav tako naj se ne bi shranila v noben register ali bazo podatkov. Pri nakupu telefonskega aparata naj bi zato posameznik upravičeno pričakoval zasebnost. Nobeno izmed sodišč naj se do tega ne bi vsebinsko opredelilo.
Prav tako naj bi že IMEI številka brez SIM kartice omogočala komunikacijo prek nekaterih programov ali protokolov (na primer
viber
in
whatsup
). Zato naj bi bila IMEI številka prometni podatek, pridobitev tega podatka pa naj bi bila dopustna zgolj na podlagi sodne odredbe. P
ritožnik izpodbija stališče Vrhovnega sodišča, da podatek o IMEI številki sam po sebi ni prometni podatek, ampak da je to zgolj v določenih okoliščinah. IMEI številka naj bi bila namreč po pritožnikovem mnenju okoliščina vsake komunikacije, tako kot podatek o SIM ali IP naslovu. Omogočala naj bi identifikacijo lastnika ali uporabnika določenega aparata, kar naj bi v nadaljevanju omogočalo odkrivanje povezave s SIM kartico ali s prometom. Dokazi, zbrani na podlagi protiustavno pridobljenih IMEI številk, naj bi bili zato pridobljeni nezakonito.
B.
3.
Po drugem odstavku 55.b člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20, 92/21 in 22/25 – v nadaljevanju ZUstS) se ustavna pritožba sprejme v obravnavo, če gre za kršitev človekovih pravic ali temeljnih svoboščin, ki je imela hujše posledice za pritožnika, ali če gre za pomembno ustavnopravno vprašanje, ki presega pomen konkretne zadeve. Senat Ustavnega sodišča ustavnih pritožb ni sprejel v obravnavo, ker pogoji po drugem odstavku 55. člena ZUstS niso izpolnjeni.
4.
Pritožnik zatrjuje, da je podatek o IMEI številki prometni podatek in kot tak vedno podatek o okoliščini komunikacije, varovan s pravico do komunikacijske zasebnosti iz prvega odstavka 37. člena Ustave.
5.
Iz ustaljene ustavnosodne presoje izhaja, da
na področje komunikacijske zasebnosti poleg podatkov, ki se nanašajo na vsebino sporočila, spadajo tudi okoliščine in dejstva, povezani s komunikacijo,
[1]
oziroma
podatki o tem, na kakšen način je komunikacija potekala, kdo jo je vzpostavil, s kom
je bila vzpostavljena, od kod je bila vzpostavljena in ali je sploh potekala.
[2]
Ključni ustavnosodni test, po katerem Ustavno sodišče presoja, ali določena komunikacija uživa varstvo iz 37. člena Ustave, je upravičeno pričakovanje zasebnosti.
[3]
Po ustaljeni ustavnosodni presoji
je IP-naslov, tudi dinamični, prometni podatek
, za katerega ob vseh relevantnih dejstvih primera velja upravičeno pričakovanje zasebnosti.
[4]
Ustavno sodišče pa je tudi že obravnavalo podatek o IMEI številki, ki je po njegovem stališču unikatna številka, ki omogoča individualizacijo mobilne naprave, s tem pa posredno tudi osebnih podatkov uporabnika. Ker posameznik mobilno napravo in SIM kartico redko posodi drugi osebi, obstaja med IMEI (in IMSI
[5]
) številko ter uporabnikom mobilne naprave močna in za organe kazenskega pravosodja očitno upoštevna povezava. Po stališču Ustavnega sodišča gre za osebni podatek iz prvega odstavka 38. člena Ustave
,
ki se uporabi za vzpostavitev zveze do uporabnika oziroma za njegovo identifikacijo.
[6]
V delni odločbi št. U-I-144/19 z dne 1. 12. 2022 (Uradni list RS, št. 2/23, in OdlUS XXVII, 29) je Ustavno sodišče presojalo skladnost zakonske ureditve uporabe IMSI lovilca za pridobitev IMEI in IMSI številke z vidika 38. člena Ustave
[7]
ob izrecni opombi, da se ne opredeljuje do tega, ali pomeni uporaba IMSI lovilca v izpodbijanem obsegu tudi poseg v 37. člen Ustave, ker to ni bil predmet presoje v navedenem primeru.
[8]
Ustavno sodišče je v navedeni odločbi odločilo, da čeprav 38. člen Ustave sam po sebi ne zahteva sodne odredbe za pridobitev osebnih podatkov, iz lastnosti IMSI lovilca izhaja, da pomeni uporaba IMSI lovilca na podlagi izpodbijane določbe Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 32/12 – uradno prečiščeno besedilo, 47/13, 87/14, 66/17 in 22/19 – v nadaljevanju ZKP/19) tako hud poseg v informacijsko zasebnost tako osebe, zoper katero je ukrep odrejen, kot tudi vseh oseb, ki so v njegovem delovnem območju, da se zanj zahteva predhodna sodna odločba.
[9]
6.
V delni odločbi št. U-I-144/19 z dne 6. 7. 2023 pa je Ustavno sodišče med drugim presojalo skladnost 149.č člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 22/19 – v nadaljevanju ZKP-N) in odločilo, da na podlagi prvega odstavka 149.č člena ZKP/19 brez sodne odredbe ni mogoče pridobiti podatkov, čeprav so po vsebini to naročniški podatki, ki omogočajo neposredno ali posredno identifikacijo imetnika katerega koli komunikacijskega sredstva prek katerekoli enolične označbe, ki ni javno objavljena oziroma glede katere ni podano upravičeno pričakovanje zasebnosti (elektronski naslov, telefonska številka, psevdonim, uporabljen v spletnem komentiranju, itd.).
[10]
Kjer je v zvezi s podatkom podano upravičeno pričakovanje komunikacijske zasebnosti, je mogoče podatek po stališču Ustavnega sodišča pridobiti zgolj na podlagi prvega odstavka 149.b člena ZKP/19 s sodno odredbo.
[11]
7.
V obravnavanem primeru je Sektor kriminalistične policije Policijske uprave Ljubljana mobilnemu operaterju večkrat poslal zaprosilo, naj posreduje podatke o uporabnikih. Ta mu je posredoval vsaj naslednje podatke: IMEI številko telefonskega aparata, v katerega je bila vstavljena že identificirana SIM številka; podatek, da ne razpolagajo z osebnimi podatki o predplačniškem uporabniku; datum aktivacije SIM kartice; polnitev SIM kartice; in prodajno mesto predplačniškega paketa. Iz kasnejših predlogov in sodne odredbe za razširitev prikritih preiskovalnih ukrepov izhaja, da so Policija, državno tožilstvo in sodišče na podlagi dotedanjih prikritih preiskovalnih ukrepov že razpolagali s pritožnikovo telefonsko številko (torej SIM številko) in s pritožnikovo identiteto, ker se je pritožnik "ujel" v prisluhe in v tajno opazovanje, ki sta se izvajala zoper dotedanje osumljence.
8.
Zagovornik soobsojenega je dne 22. 11. 2019 na predzadnjem od skupno 44 narokov glavne obravnave podal predlog za izločitev dokazov v zvezi z zatrjevano nezakonitostjo odredbe po 149.b členu ZKP/16, ker naj bi bili podatki o IMEI številkah pridobljeni nezakonito z zatrjevano kršitvijo pravic iz 37. člena Ustave oziroma 8. člena Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 – v nadaljevanju EKČP) in sicer pridobljeni naj bi bili brez sodne odredbe.
Okrožno sodišče je predlog za izločitev dokazov zaradi očitnega zavlačevanja zavrglo.
9.
V izpodbijani obsodilni sodbi pa je Okrožno sodišče kljub temu odločilo o zakonitosti navedenih dokazov in zavrnilo očitek, da bi bili pridobljeni s kršitvijo pravice iz 37. člena Ustave in 8. člena EKČP. Po stališču Okrožnega sodišča naj podatek o IMEI številki telefonskega aparata, v katerega je bila vstavljena določena SIM kartica, ne bil spadal med prometne podatke po 37. členu Ustave, zato naj za njegovo pridobitev ne bi bila potrebna sodna odredba. Okrožno sodišče se je sklicevalo na sodbo ESČP v zadevi
Benedik proti Sloveniji
z dne 24. 4. 2018 in na odločbo Ustavnega sodišča št. Up-540/11, kot ključno pa je opredelilo stališče ESČP o načinu identifikacije naročnika v primeru znanega dodeljenega dinamičnega IP naslova. Druga razlika pa naj bi bila v določljivosti posameznika, ki določeno elektronsko sredstvo dejansko uporablja; ta naj bi bila pomembno višja kot v primeru ugotovitve IMEI številke telefonskega aparata na podlagi SIM kartice. To naj bi vplivalo na različno stopnjo upravičenega pričakovanja zasebnosti; posameznik, ki naj bi si z vstavitvijo SIM kartice v določen telefonski aparat lahko zagotovil neomejene možnosti komuniciranja s svetom, naj ne bi mogel razumno in upravičeno pričakovati, da bo IMEI številka, vezana na vstavitev SIM kartice kot osnovnega pogoja za zagotovitev njegove povezljivosti z mobilnim operaterjem, ostala skrita.
10.
Tudi Višje sodišče je zavrnilo očitek in potrdilo stališče Okrožnega sodišča. Po stališču Višjega sodišča naj bi podatek o IMEI številki telefonskega aparata omogočal zgolj identifikacijo lastnika ali uporabnika določenega komunikacijskega sredstva, ne pa vsebine komunikacije, udeležencev komunikacije ali drugih okoliščin komunikacijskega prometa. Z IMEI številko telefonskega aparata naj bi bil primerljiv statičen IP naslov, sodba ESČP v zadevi
Benedik proti Sloveniji
pa naj bi se nanašala na dinamični IP naslov.
11.
Vrhovno sodišče je v zvezi s pritožnikovimi očitki, da je bil podatek o IMEI številki pridobljen nezakonito in v neskladju s 37. členom Ustave, najprej navedlo, da IMEI številka identificira napravo oziroma prenosni telefon in kateri telefon naj bi se povezoval na bazno postajo. V nadaljevanju pa je odločilo, da IMEI številka sama po sebi ne pomeni tveganja za komunikacijsko zasebnost, saj naj ne bi bila neizogibno neposredno povezana z vsebino komunikacije ali prometom v telekomunikacijskem omrežju. V zvezi s tem iz ustaljene ustavnosodne presoje in literature izhaja, da je IMEI številka vezana na mobilno napravo od njene proizvodnje naprej, da obstaja torej že od tistega trenutka, in da je nespremenljivo vezana na prav določeno mobilno napravo, četudi ta ni uporabljena za komuniciranje.
[12]
IMEI številka mobilne naprave torej obstaja že pred vzpostavitvijo konkretne (in za kazenski postopek relevantne) komunikacije. Glede tega se IMEI številka razlikuje od IP naslova, ki obstaja zgolj ob komunikaciji v spletu in je torej nujno vezan na konkretno in določeno komunikacijo. Zato ni mogoče pritrditi pritožniku v njegovem zatrjevanju, da je podatek o IMEI številki vedno že sam po sebi prometni podatek.
12.
Vrhovno sodišče je nato na splošni ravni še odločilo, da je IMEI številka relevantna z vidika 37. člena Ustave, če bi operater ali policija podatek o IMEI številki pridobila z vpogledom ali drugačno obdelavo razpoložljivih prometnih podatkov, tj. podatkov, ki se nanašajo na določeno komunikacijo. Bistveno naj bi bilo, kako naj bi bil podatek v konkretnem primeru pridobljen; če je pridobljen neodvisno od določene komunikacije (na primer z vpogledom v pogodbo med osumljencem in operaterjem ali v evidenco naročnikov), naj ne bi šlo za poseg v komunikacijsko zasebnost.
13.
To stališče sledi opredelitvi prometnega podatka iz ustaljene ustavnosodne presoje, po kateri so po 37. členu Ustave varovana tudi okoliščine in dejstva, povezana s (konkretno) komunikacijo, saj je podatek o IMEI številki mobilne naprave lahko relevanten z vidika 37. člena Ustave zgolj takrat, ko obstaja določljiva komunikacija s te mobilne naprave. Brez obstoja konkretne komunikacije IMEI številka ni vezana nanjo, čeprav obstaja. Če pa določen podatek ni vezan na konkretno komunikacijo, že po ustavnopravni opredelitvi ne gre za prometni podatek.
14.
Vrhovno sodišče je opravilo zgolj splošno in abstraktno presojo, ali je podatek o IMEI številki glede na njegov pomen lahko prometni podatek. Ni pa opravilo drugega koraka, tj. testa upravičenega pričakovanja zasebnosti glede na okoliščine v konkretnem primeru. Vrhovno sodišče je namreč navedlo, da pritožnik v zahtevi za varstvo zakonitosti le graja splošna stališča Okrožnega in Višjega sodišča, da IMEI številka ni prometni podatek, in zatrjuje nasprotno. Slednje pritožnikovo stališče je opredelilo kot napačno, saj naj bi se morala presoja, ali je IMEI številka prometni podatek, nujno opreti na konkretne okoliščine primera oziroma na način, kako so bili v konkretnem primeru pridobljeni podatki o IMEI številki. Ker naj se pritožnik v zahtevi za varstvo zakonitosti ne bi oprl na dejstva iz pravnomočne sodbe in ker naj se ne bi opredelil do vrednotenja dejstev, ki naj bi ga opravili sodišči, naj ne bi presegel splošne in zmotne razprave o naravi podatka o IMEI številki, s čimer naj ne bi zadostil pogojem iz prvega odstavka 424. člena ZKP/16, navedbe pa naj bi bile presplošne, zato naj sodišče ne bi moglo vsebinsko presojati stališč iz izpodbijanih sodb. Vrhovno sodišče torej ni opravilo testa upravičenega pričakovanja zasebnosti glede na okoliščine v konkretnem primeru, ker pritožnik v zahtevi za varstvo zakonitosti tega ni konkretizirano izpodbijal.
15.
Pritožnik v ustavni pritožbi navedenega stališča Vrhovnega sodišča, da njegovih stališč iz zahteve za varstvo zakonitosti zaradi njihove presplošnosti ne more vsebinsko presojati, ne izpodbija, prav tako v zvezi s tem ne zatrjuje kršitve pravice do obrazložene sodne odločbe iz 22. člena Ustave. Zato Ustavno sodišče pritožnikovih navedb o zatrjevani kršitvi pravice iz 37. člena Ustave zaradi pridobitve podatka o IMEI številki brez sodne odredbe v obravnavanem primeru niti ne more vsebinsko presojati. Poleg tega pritožnik niti v pritožbi niti v zahtevi za varstvo zakonitosti ni zatrjeval, še pa manj obrazložil, kako je bil podatek o IMEI številki v obravnavanem primeru pridobljen (razen da je posplošeno navedel, da je bil pridobljen neposredno od operaterja brez sodne odredbe na podlagi tretjega odstavka 149.b člena ZKP/16), s katerimi podatki glede nadzorovanih komunikacij je bila policija pred tem že seznanjena, katere podatke je operater policiji posredoval,  kateri podatki o določeni komunikaciji so bili s tem razkriti in ali je bila IMEI številka pridobljena v povezavi s konkretno komunikacijo. Pritožnik tega ne navaja in ne obrazloži niti v ustavni pritožbi.
16.
Ker iz ustavnih pritožb ne izhaja, da bi bile pritožniku kršene človekove pravice in temeljne svoboščine, pritožnik pa tudi ne utemelji pomembnega ustavnopravnega vprašanja, ki bi presegalo pomen konkretne zadeve (drugi odstavek 55.b člena ZUstS), senat Ustavnega sodišča ustavne pritožbe ni sprejel v obravnavo.
C.
17.
Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi drugega odstavka 55.b člena ZUstS
ter prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07, 54/10, 56/11, 70/17 in 35/20)
v sestavi: predsednica senata dr. Katja Šugman Stubbs ter člana mag. Nina Betetto in mag. Marko Starman.
Sklep je sprejel soglasno.
dr. Katja Šugman Stubbs
Predsednica senata
[1]
Glej odločbe Ustavnega sodišča št. Up-106/05 z dne 2. 10. 2008 (Uradni list RS, št. 100/08, in OdlUS XVII, 84), 8. točka obrazložitve; št. U-I-40/12 z dne 11. 4. 2013 (Uradni list RS, št. 39/13, in OdlUS XX, 5), 16. točka obrazložitve; št. Up-540/11 z dne 13. 2. 2014 (Uradni list RS, št. 20/14, in OdlUS XX, 33), 11. točka obrazložitve; in št. Up-709/15, Up-710/15 z dne 9. 10. 2019 (Uradni list RS, št. 69/19, in OdlUS XXIV, 33), 43. točka obrazložitve.
[2]
Odločbi Ustavnega sodišča št. Up-899/16, Up-900/16, Up-901/16 z dne 5. 5. 2022 (Uradni list RS, št. 79/22, in OdlUS XXVII, 40),
14. točka obrazložitve; in št. U-I-40/12, 16. točka obrazložitve.
[3]
Odločbi Ustavnega sodišča št. Up-540/11 z dne 13. 2. 2014 (Uradni list RS, št. 20/14, in OdlUS XX, 33), 11. točka obrazložitve; in št. Up-709/15, Up-710/15, 43. točka obrazložitve.
[4]
Odločba Ustavnega sodišča št. Up-153/17 z dne 9. 9. 2021 (OdlUS XXVI, 48), 34. točka obrazložitve.
[5]
IMSI številka pa je številka za elektronsko komuniciranje oziroma unikatna številka, običajno shranjena na SIM kartici, ki se spremeni ob zamenjavi SIM kartice in se uporablja za identifikacijo ter avtentifikacijo SIM kartice v mobilno omrežje. Delna odločba Ustavnega sodišča št. U-I-144/19 z dne 1. 12. 2022, 11. točka obrazložitve.
[6]
Delna odločba Ustavnega sodišča št. U-I-144/19 z dne 6. 7. 2023 (Uradni list RS, št. 89/23), 49. točka obrazložitve.
[7]
Prav tam, 50. točka obrazložitve.
[8]
Prav tam, 65. točka obrazložitve.
[9]
Prav tam, 67. točka obrazložitve.
[10]
Prav tam, 177. točka obrazložitve.
[11]
Prav tam, 179. in 182. točka obrazložitve.
[12]
Delna odločba Ustavnega sodišča št. U-I-144/19 z dne 6. 7. 2023.