U-I-171/25
Natisni
Opravilna št.:
U-I-171/25
Datum odločitve:
13. 1. 2026
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2026:U.I.171.25
Akt:
Uredba o državnem prostorskem načrtu za vetrno elektrarno Ojstrica (Uradni list RS, št. 95/24)
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti Uredbe o državnem prostorskem načrtu za vetrno elektrarno Ojstrica (Uradni list RS, št. 95/24) se zavrže.
Evidenčni stavek:
Do odprave protiustavnosti, ugotovljene z odločbo Ustavnega sodišča št. U-I-474/22 z dne 20. 3. 2025, Ustavno sodišče ni pristojno za presojo skladnosti prostorskih izvedbenih aktov.
Geslo:
1.5.51.1.2 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrženje pobude.
1.5.51.1.27 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Nepristojnost za presojo.
Pravna podlaga:
Člen 25.3, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
podzakonski akt
Vlagatelj:
Civilna iniciativa NE vetrnim elektrarnam na Ojstrici, Dravograd
Datum vloge:
25. 11. 2025
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US34313
Dokument v PDF obliki:
U-I-171-25.pdf
158 KB
Prenesite datoteko
U-I-171/25-4
13. 1. 2026
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude Civilne iniciative NE vetrnim elektrarnam na Ojstrici, Dravograd, na seji 13. januarja 2026
sklenilo:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti Uredbe o državnem prostorskem načrtu za vetrno elektrarno Ojstrica (Uradni list RS, št. 95/24) se zavrže.
OBRAZLOŽITEV
1. Pobudnica izpodbija Uredbo o državnem prostorskem načrtu za vetrno elektrarno Ojstrica (v nadaljevanju Uredba). Svoj pravni interes za pobudo utemeljuje z navedbami, da ima kot civilna iniciativa po drugi alineji 18.2 točke 3. člena Zakona o varstvu okolja (Uradni list RS, št. 44/22 in 23/24 – v nadaljevanju ZVO-2), ki skladno z zahtevami Aarhuške konvencije
[1]
in prava Evropske unije jasno opredeljuje pojme "javnost" in "zainteresirana javnost", položaj "zainteresirane javnosti", katere pravni interes je pri okoljskem odločanju priznan
ipso lege
. Pobudnica trdi, da vlaga pobudo z namenom zaščite javnega interesa varstva okolja in ohranjanja narave, s tem povezane pravice do zdravega življenjskega okolja posameznikov, ki so združeni v civilno iniciativo, ter z namenom učinkovitega zagotavljanja pravic javnosti do informiranja, udeležbe pri odločanju in do pravnega varstva. Sklicuje se tudi na sklep Ustavnega sodišča št. U-I-25/17 z dne 9. 6. 2022. Pobudnica meni, da ji mora Ustavno sodišče priznati pravni interes za izpodbijanje uredbe tudi zato, ker kljub normativni izenačenosti civilnih iniciativ in nevladnih organizacij v ZVO-2 glede pravnega interesa in statusa varuhov javnega interesa varstva okolja civilne iniciative v skladu z 61. členom Zakona o urejanju prostora (Uradni list RS, št. 199/21, 23/24, 109/24 in 75/25 – v nadaljevanju ZUreP-3) nimajo možnosti izpodbijanja prostorskih izvedbenih aktov pred rednimi sodišči. Pobuda naj bi bila zato edino pravno sredstvo, s katerim bi lahko pobudnica kot del kvalificirane javnosti dosegla sodno varstvo zoper prostorski izvedbeni akt z daljnosežnimi vplivi na okolje ter življenje in zdravje ljudi v strateški fazi prostorskega umeščanja, ko so še vse možnosti odprte.
2. Pobudnica trdi, da sta bila postopek priprave državnega prostorskega načrta (v nadaljevanju DPN) ter z njim povezani postopek celovite presoje vplivov na okolje (v nadaljevanju CPVO) izvedena na način, ki ne zadosti minimalnim strokovnim in pravnim standardom. Navedeno utemeljuje s tem, da so bile pri strokovnih podlagah in ugotavljanju dejanskega stanja v postopku CPVO prisotne številne pomanjkljivosti, ki vodijo do zmotnih, nepopolnih in nepreglednih ocen vplivov projekta in javnosti otežujejo oziroma onemogočajo informirano in učinkovito opredelitev do posega in njegovih vplivov. Pomanjkljivosti naj bi bile podane pri vrednotenju vplivov hrupa, meritvah vetra, vrednotenju vplivov na pitno vodo in vodne vire ter pri podatkih glede poseljenosti vplivnega območja. Številni tehtne pripombe in strokovno utemeljeni pomisleki zainteresirane javnosti, civilne iniciative, občine in njenih javnih služb ter nevladnih organizacij naj bi bili prezrti, mnenja občine in pripombe nevladnih organizacij, lastnikov zemljišč in prebivalcev vplivnega območja, vključno z opozorili o škodljivih vplivih projekta, pa obravnavani površno in brez vsebinskih pojasnil. Pobudnica trdi, da je bilo okoljsko poročilo po javni razgrnitvi bistveno vsebinsko spremenjeno. Vladi očita, da je Uredbo sprejela kljub temu, da je pobudnica vložila več pravnih sredstev zoper odločbo o CPVO, postopki pa v času sprejetja Uredbe še niso bili pravnomočno zaključeni. Na podlagi vsega navedenega pobudnica zaključuje, da je postopek CPVO potekal v nasprotju s temeljnimi strokovnimi, postopkovnimi in pravnimi standardi ter da dejansko stanje ni bilo pravilno in popolno ugotovljeno, strokovne podlage niso bile ustrezne, vplivi na zdravje ljudi, vode in okolje niso bili celovito obravnavni, javnost in lokalna skupnost pa nista bili ustrezno vključeni. Izpodbijana uredba zato po pobudničinem mnenju temelji na napačnih, nepopolnih in protiustavnih podlagah in je kot taka v neskladju z Ustavo. Pobudnica Ustavnemu sodišču predlaga, naj zadevo obravnava absolutno prednostno, do končne odločitve zadrži izvrševanje Uredbe ter jo razveljavi oziroma podredno Vladi določi rok za odpravo ugotovljene protiustavnosti.
3. ZUreP-3, ki se je začel uporabljati 1. 6. 2022 (342. člen ZUreP-3), v prvem odstavku 61. člena določa, da je zoper prostorske izvedbene akte mogoč upravni spor pred Upravnim sodiščem. V drugem in tretjem odstavku 61. člena ZUreP-3 so urejene pristojnosti Upravnega sodišča pri odločanju o zakonitosti prostorskih izvedbenih aktov kot splošnih aktov. Pobudnica s pobudo izpodbija državni prostorski izvedbeni akt (DPN), ki je podzakonski predpis. Ustavno sodišče je na podlagi tretje alineje prvega odstavka 160. člena Ustave pristojno odločati o skladnosti podzakonskih predpisov z Ustavo in zakoni.
4. Ustavno sodišče je z odločbo št. U-I-474/22 z dne 20. 3. 2025 (Uradni list RS, št. 25/25) ugotovilo, da so prvi, drugi in tretji odstavek 61. člena ZUreP-3 v neskladju z Ustavo, ker je zakonodajalec Upravnemu sodišču podelil pristojnost, ki vsebinsko ustreza pristojnostim in pooblastilom Ustavnega sodišča iz tretje in četrte alineje prvega odstavka 160. člena Ustave. Vendar je Ustavno sodišče v 3. točki izreka odločbe št. U-I-474/22 zaradi zavarovanja zahteve po učinkovitem sodnem varstvu zoper prostorske izvedbene akte omogočilo nadaljnjo uporabo sicer protiustavne zakonske ureditve, ki sodno varstvo zoper prostorske izvedbene akte zagotavlja pred Upravnim sodiščem v upravnem sporu. Določilo je, da je do odprave ugotovljenega neskladja prvega do tretjega odstavka 61. člena ZUreP-3 Upravno sodišče pristojno odločati v upravnem sporu zoper prostorske izvedbene akte, opredeljene v drugem odstavku 61. člena ZUreP-3.
5. Uredba je DPN, s katerim Vlada načrtuje umestitev vetrne elektrarne Ojstrica v prostor. Pobudnica zatrjuje kršitve, do katerih naj bi prišlo v postopku ugotavljanja sprejemljivosti vpliva prostorskega izvedbenega akta v okviru CPVO in posledično pri upoštevanju pogojev, določenih v tem postopku, v prostorskem izvedbenem aktu (tj. Uredbi), vključno z nespoštovanjem zahteve po vključitvi javnosti v tem postopku (četrta in peta alineja tretjega odstavka 61. člena ZUreP-3). Pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti Uredbe je vložila 24. 11. 2025, torej po začetku uporabe ZUreP-3 (1. 6. 2022) in po objavi odločbe Ustavnega sodišča št. U-I-474/22 v Uradnem listu Republike Slovenije.
[2]
Ob upoštevanju prvega, drugega in tretjega odstavka 61. člena ZUreP-3 ter 3. točke izreka odločbe Ustavnega sodišča št. U-I-474/22 Ustavno sodišče ni pristojno za odločanje o tej pobudi. Zato je pobudo zavrglo, ne da bi se mu bilo treba pri tem opredeljevati do pravnega interesa pobudnice. Glede na tako odločitev se Ustavnemu sodišču tudi ni bilo treba opredeljevati do pobudničinega predloga za začasno zadržanje izvrševanja Uredbe.
6. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi tretjega odstavka 25. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 –
uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20, 92/21 in 22/25
– ZUstS) in prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07, 54/10, 56/11, 70/17 in 35/20)
v sestavi: predsednik dr. Rok Čeferin ter sodnice in sodniki dr. Matej Accetto, mag. Nina Betetto, dr. Primož Gorkič, Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA), dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Rok Svetlič in dr. Katja Šugman Stubbs. Sklep je sprejelo soglasno.
dr. Rok Čeferin
Predsednik
[1]
Državni zbor je Aarhuško konvencijo ratificiral s sprejetjem Zakona o ratifikaciji Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Uradni list RS, št. 62/04, MP, št. 17/04 – MKDIOZ), spremembo Aarhuške konvencije pa z Zakonom o ratifikaciji spremembe Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Uradni list RS, št. 11/10, MP, št. 1/10 – MSKIVOZ).
[2]
Odločba Ustavnega sodišča št. U-I-474/22 je bila v Uradnem listu Republike Slovenije objavljena 11. 4. 2025.