U-I-212/21, Up-784/21
Natisni
Opravilna št.:
U-I-212/21, Up-784/21
Datum odločitve:
5. 12. 2024
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2024:U.I.212.21
Akt:
Splošni pogoji za dobavo in odjem električne energije iz distribucijskega omrežja električne energije (Uradni list RS, št. 126/07), 4. odst. 57. čl. in 2. tč. 1. odst. 58. čl.

Ustavna pritožba zoper sodbo Upravnega sodišča št. IV U 69/2018 z dne 2. 2. 2021 v zvezi z odločbo Agencije za energijo št. 451-8/2017-29/646 z dne 19. 3. 2018
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti četrtega odstavka 57. člena in 2. točke prvega odstavka 58. člena Splošnih pogojev za dobavo in odjem električne energije iz distribucijskega omrežja električne energije (Uradni list RS, št. 126/07)
se zavrne.
Ustavna pritožba zoper sodbo Upravnega sodišča št. IV U 69/2018 z dne 2. 2. 2021 v zvezi z odločbo Agencije za energijo št. 451-8/2017-29/646 z dne 19. 3. 2018
se ne sprejme.
Evidenčni stavek:
Če je pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti (in zakonitosti) predpisa očitno neutemeljena, jo Ustavno sodišče zavrne.
Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo, ker niso izpolnjeni pogoji iz drugega odstavka 55.b člena Zakona o Ustavnem sodišču.
Geslo:
1.5.51.1.5.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrnitev pobude - Ker je očitno neutemeljena.
1.5.51.2.3 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker je zadeva majhnega pomena.
Pravna podlaga:
Člen 26.2, 55.2, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov, ustavna pritožba
Vrsta akta:
podzakonski akt, posamični akt
Vlagatelj:
Danilo Jereb, Teharje
Datum vloge:
22. 9. 2021
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev, nesprejem ustavne pritožbe
Dokument:
US033988
Dokument v PDF obliki:
U-I-212-21, Up-784-21.pdf
167 KB
Prenesite datoteko
U-I-212/21-7
Up-784/21-10
5. 12. 2024
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopkih za preizkus pobude in ustavne pritožbe Danila Jereba, Teharje, ki ga zastopa Odvetniška pisarna Šaloven, d. o. o., Ljubečna, na seji 5. decembra 2024
sklenilo:
1.
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti četrtega odstavka 57. člena in 2. točke prvega odstavka 58. člena Splošnih pogojev za dobavo in odjem električne energije iz distribucijskega omrežja električne energije (Uradni list RS, št. 126/07)
se zavrne.
2.
Ustavna pritožba zoper sodbo Upravnega sodišča št. IV U 69/2018 z dne 2. 2. 2021 v zvezi z odločbo Agencije za energijo št. 451-8/2017-29/646 z dne 19. 3. 2018
se ne sprejme.
OBRAZLOŽITEV
A.
1.
Pritožnik je vložil zahtevo za odločanje v sporu pred Agencijo za energijo zaradi neupravičenega odjema električne energije. Agencija je zahtevo zavrnila. Odločila je, da je nesporno dejstvo, da so bili na merilnem mestu pritožnika povzročeni nedovoljeni posegi in da je bilo pritožniku upravičeno naloženo plačilo posplošene vrednosti neupravičenega odjema električne energije. Upravno sodišče je v celoti sledilo obrazložitvi Agencije in zavrnilo tožbo pritožnika. Dodatno je zavrnilo pritožnikove ugovore o protiustavnosti in nezakonitosti Splošnih pogojev za dobavo in odjem električne energije iz distribucijskega omrežja električne energije (v nadaljevanju Splošni pogoji). Vrhovno sodišče je zavrnilo predlog za dopustitev revizije.
2. Pritožnik zatrjuje, da ne nasprotuje dejstvu, da je prišlo do neupravičenega posega v merilno mesto, vendar naj ne bi odtujil niti enega kilovata električne energije. Kljub temu naj bi bil prisiljen plačati znesek 16.195,51 EUR, saj drugače ni mogel doseči ponovnega priklopa na električno energijo. Izpodbijanim odločitvam očita kršitev pravice do zasebne lastnine (33. člen Ustave in 1. člen Prvega protokola h Konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 – v nadaljevanju EKČP) in pravice do osebnega dostojanstva (34. člen Ustave). Navaja, da izsiljeno plačilo nesorazmerno visokega zneska po svoji naravi pomeni kazen, ki
je močna posegla v njegovo pravico do premoženja oziroma pravico do zasebne lastnine.
3. Pritožnik vlaga tudi pobudo, s katero izpodbija četrti odstavek 57. člena in 2. točko prvega odstavka 58. člena Splošnih pogojev.
Očita jima neskladje s 26. členom Ustave, saj meni, da iz njega izhaja zahteva, da lahko oškodovanec zahteva povračilo škode zgolj, če ta nastane. Izpodbijanima določbama očita, da sta v nasprotju s temeljnimi načeli civilnega prava, saj zasledujeta plačilo odškodnine za škodo, ki je ni mogoče ugotoviti niti dokazati. Zato naj bi bili izpodbijani določbi v neskladju z 8. in 132. členom Obligacijskega zakonika (Uradni list RS, št. 97/07 – uradno prečiščeno besedilo in 20/18 – v nadaljevanju OZ). V nasprotju z 8. členom OZ naj bi bili zato, ker naj bi bila odškodnina določena v nasprotju z načelom enake vrednosti dajatev. Člen 132 OZ naj bi določal "načelo o povrnitvi dejanske škode". Izpodbijani določbi naj bi bili v nasprotju s tem, saj naj bi bili izrazito kazenskopravne narave. Omogočali naj bi izračun pavšalno določene odškodnine za obdobje dvanajstih mesecev ne glede na to, kako dolgo je trajal neupravičen odjem. Zato naj bi omogočali izračun nesorazmerno visoke odškodnine ter sta nepravični, pretirani, prestrogi in v nasprotju s 132. členom OZ. Pobudnik izpodbijanima določbama očita tudi neskladje s 86., 88. in 121. členom OZ, ker meni, da izpodbijani določbi določata splošne pogodbene pogoje, ki nasprotujejo dobrim poslovnim običajem in tudi namenu same pogodbe, saj naj bi ga postavljali v popolnoma podrejen in neenakopraven položaj. Izpodbijani določbi naj bi bili v neskladju tudi s petim odstavkom 48. člena Energetskega zakona (Uradni list RS, št. 17/14 – v nadaljevanju EZ-1), ker naj bi ta določal, da morajo biti Splošni pogoji pravični. Pobudnik meni, da niso, ker sam ob povprečni porabi elektrike takšne količine elektrike, kot mu jo je zaračunalo Elektro Celje, d. d., Celje, ne bi porabil v osemnajstih letih. Trdi, da gre za nesorazmerno določeno škodo, ki ne upošteva dejansko nastale, izpodbijani določbi pa sta zato nepravični in v neskladju z navedenim členom zakona. Izpodbijani določbi naj bi bili v neskladju tudi s 1. členom Prvega protokola k EKČP, ker naj bi omogočili izsiljeno plačilo visokega denarnega zneska, kar naj bi močno posegalo v njegovo pravico do premoženja oziroma v njegovo premoženje.
B.
4. Pobudnik je vložil pobudo v času, ko Splošni pogoji niso veljali več. Če se
s pobudo izpodbija predpis, ki v času vložitve pobude ne velja več, ga lahko Ustavno sodišče presoja, če niso bile odpravljene posledice njegove protiustavnosti oziroma nezakonitosti (prvi odstavek 47. člena Zakona o Ustavnem sodišču, Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20 in 92/21 – v nadaljevanju ZUstS)
.
Ker izpodbijana odločitev Upravnega sodišča temelji na četrtem odstavku 57. člena in 2. točki prvega odstavka 58. člena Splošnih pogojev, gre v obravnavani zadevi za tak primer. Zato pobudnik izkazuje pravovarstveno potrebo za začetek postopka za oceno ustavnosti izpodbijanih določb Splošnih pogojev.
5. Splošni pogoji v 57. in 58. členu urejajo neupravičen odjem električne energije
iz omrežja in pravno posledico za posameznika, ki je odjem izvedel. Kot neupravičen odjem je med drugim določen položaj, ko uporabnik električno energijo odjema mimo dogovorjenih naprav (druga alineja prvega odstavka 57. člena Splošnih pogojev). Splošni pogoji urejajo dva pravna položaja: 1) primere, ko je mogoče ugotoviti količine neupravičenega odjema, in 2) primere, ko tega ni mogoče ugotoviti. Določbi, ki ju pobudnik izpodbija, določata način posplošenega obračuna neupravičenega odjema v primerih, ko količin električne energije ni mogoče ugotoviti. Točka 2 prvega odstavka 58. člena Splošnih pogojev določa obračun količin električne energije za uporabnike nizkih napetosti.
[1]
Četrti odstavek 57. člena Splošnih pogojev pa določa časovno obdobje izračuna posplošenih vrednosti neupravičenega odjema, če ni mogoče ugotoviti, kdaj se je ta začel.
[2]
6. V času, ko je bil pobudniku obračunan neupravičen odjem, je EZ-1 kot obvezne državne gospodarske službe določal dejavnosti: sistemskega operaterja, distribucijskega operaterja in operaterja trga z električno energijo (tretji odstavek 35. člena EZ-1). Družba SODO, d. o. o., Maribor (v nadaljevanju SODO), je izvajala obvezno gospodarsko javno službo distribucijskega operaterja, ki je obsegala: 1) varno, zanesljivo in učinkovito obratovanje in vzdrževanje distribucijskega sistema; 2) razvoj distribucijskega omrežja; 3) zagotavljanje dolgoročne zmogljivosti distribucijskega sistema; 4) zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z elektriko z ustrezno zmogljivostjo in zanesljivostjo omrežja; 5) upravljanje pretokov elektrike v sistemu in zagotavljanje sistemskih storitev; 6) zagotavljanje potrebnih podatkov uporabnikom sistema in dobaviteljem; 7) napovedovanje porabe elektrike ter potrebnih energetskih virov; 8) posredovanje potrebnih informacij kateremukoli operaterju; 9) zagotavljanje kakovosti oskrbe v skladu z minimalni standardi; 10) nakup elektrike za pokritje izgub in sistemskih storitev v distribucijskem sistemu (drugi odstavek 78. člena EZ-1). Zakon je hkrati določal, da se proizvodnja in dobava elektrike opravljata prosto na trgu, na katerem se udeleženci svobodno dogovorijo o količini in ceni dobavljene energije, končni odjemalci imajo pravico izbire in zamenjave dobavitelja uporabnikom, od katerega kupujejo elektriko, proizvajalci pa imajo pravico izbire in zamenjave dobavitelja uporabnikom, kateremu elektriko prodajajo (drugi odstavek 35. člena EZ-1). To pomeni, da so udeleženci v elektroenergetskem sistemu vstopali v javnopravna razmerja (npr. razmerje med izvajalcem javne službe in uporabnikom storitve) in civilnopravna razmerja (npr. razmerje med dobaviteljem (prodajalcem) in potrošnikom električne energije).
7. SODO je sprejel Splošne pogoje kot podzakonski predpis na podlagi javnega pooblastila iz drugega, četrtega in petega odstavka 70. člena Energetskega zakona (Uradni list RS, št. 27/07 – uradno prečiščeno besedilo, 70/08, 22/10 in 10/12 – v nadaljevanju EZ). V teh določbah je EZ določal, da morajo biti v splošnih pogojih urejeni: pravica do dobave električne energije,
[3]
ukrepi, ki jih mora izvesti sistemski operater pred ustavitvijo dobave gospodinjskemu odjemalcu, ter ukrepi varstva potrošnikov, ki se nanašajo na vsebino pogodbe med dobaviteljem in odjemalcem; zagotavljanje ustreznega vnaprejšnjega opozorila o spremembi pogodbe in podatkov o tarifi in cenah; pravica odjemalca do zamenjave dobavitelja brez plačila stroškov; ter različne možnosti plačila energije in postopki odločanja o njihovih pritožbah. Splošni pogoji so urejali: odnose med SODO in odjemalci; priključitev na distribucijsko omrežje električne energije; odjem in oddajo električne energije; merilne naprave in merjenje električne energije; obračun, način zaračunavanja in plačevanja uporabe omrežij; odnose med SODO in dobavitelji električne energije; odnose med odjemalci in dobavitelji električne energije; evidenco merilnih mest; in kakovost storitev sistemskega operaterja distribucijskega omrežja električne energije (1. člen Splošnih pogojev). Iz navedenega izhaja, da je zakonodajalec s podelitvijo javnega pooblastila SODO dovolil, da podrobneje normativno uredi izvajanje svoje javne gospodarske službe. Hkrati iz vsebine javnega pooblastila in vsebine Splošnih pogojev izhaja še, da so Splošni pogoji uredili tudi osnove pogodbenih razmerij med dobavitelji in potrošniki.
[4]
8. Čeprav so Splošni pogoji v manjšem delu urejali tudi zasebnopravna razmerja, je jasno, da je šlo v delu, kjer so urejali neupravičen odjem, za ureditev javne gospodarske službe (torej za urejanje javnopravnega razmerja). Temeljna obveznost izvajalca javne službe distribucijskega operaterja električne energije (SODO) je bila, da elektroenergetski sistem kot celota deluje. Če je posameznik izvajal neupravičen odjem elektrike, se je v sistemu pojavljal neevidentiran manko energije, sistem ni ustrezno deloval, izvajanje javne službe pa je bilo oteženo. Institut neupravičenega odjema je bil uveden z namenom, da se navedeno prepreči in se zavaruje kakovostno izvajanje javne službe. Zato gre za institut javnega prava. To dodatno potrjujejo tudi njegove druge značilnosti. Višino neupravičenega odjema je odmerjal izvajalec javne službe
[5]
v skladu s strokovnimi standardi, ki so bili določeni v Splošnih pogojih, na enostranski način in kot močnejša stranka nasproti uporabniku storitev javne službe.
[6]
Prav tako je bila izključena možnost dogovarjanja glede višine neupravičenega odjema, ki ga bo plačal uporabnik storitev javne službe (npr. sklepanja poravnave), kot bi bilo to mogoče v civilnopravnih razmerjih.
9. Pobudnik izpodbijanima določbama očita neskladje z več členi OZ. Vendar v predlogu za dopustitev revizije ni zatrjeval, da naj bi bili izpodbijani določbi Splošnih pogojev v neskladju z 8. členom OZ. Zato tega očitka ni materialno izčrpal in ga Ustavno sodišče ne more presoditi.
[7]
Izčrpal pa je očitek, da naj bi bili izpodbijani določbi v neskladju s 132. členom OZ, ker naj bi omogočali naložitev plačila odškodnine, ki je ni mogoče ugotoviti niti dokazati, ta člen pa naj bi določal "načelo o povrnitvi dejanske škode". Prav tako je izčrpal očitek, da naj bi bili izpodbijani določbi v neskladju s 86., 88. in 121. členom OZ, saj naj bi določali splošne pogodbene pogoje, ki nasprotujejo dobrim poslovnim običajem in tudi namenu same pogodbe, prav tako pa naj bi ga postavljali v podrejen in neenakopraven položaj.
10. Navedeni očitki pobudnika temeljijo na zmotni predpostavki. Pobudnik meni, da izpodbijani določbi Splošnih pogojev urejata civilnopravno razmerje, torej razmerje med dobaviteljem (prodajalcem) električne energije in potrošnikom, v bistvu pa urejata javnopravno razmerje, tj. razmerje med izvajalcem javne službe in uporabnikom storitve. Ker navedene določbe OZ urejajo civilnopravna razmerja, se ne morejo uporabiti pri presoji ustavnosti in zakonitosti določb podzakonskega predpisa, ki ureja javno službo. Zato so predhodno navedeni očitki pobudnika očitno neutemeljeni.
11. Enako velja tudi za očitek o neskladju izpodbijanih določb Splošnih pogojev s petim odstavkom 48. člena EZ-1, ker naj bi bili izpodbijani določbi nepravični. Peti odstavek 48. člena EZ-1 med drugim določa, da so sestavni del pogodbe o dobavi električne energije tudi splošni pogodbeni pogoji, ki morajo biti pravični in znani vnaprej. Pobudnik tudi pri tem očitku meša javnopravno in civilno razmerje. Navedena določba se nanaša na pogodbe med dobavitelji (prodajalci) električne energije in potrošniki ter ureja njihovo pogodbeno (civilnopravno) razmerje. Izpodbijani določbi Splošnih pogojev pa urejata javnopravno razmerje. Zato je tudi ta očitek očitno neutemeljen.
12. Pobudnik zatrjuje še, da sta izpodbijani določbi v neskladju s 26. členom Ustave, saj naj bi iz tega člena izhajala zahteva, da lahko oškodovanec zahteva povračilo škode zgolj v primeru, če ta dejansko nastane. Člen 26 Ustave določa, da ima vsakdo pravico do povračila škode, ki mu jo v zvezi z opravljanjem službe ali kakšne druge dejavnosti državnega organa, organa lokalne skupnosti ali nosilca javnih pooblastil s svojim protipravnim ravnanjem stori oseba ali organ, ki tako službo ali dejavnost opravlja. Že iz jezikovnega pomena izhaja, da ta člen Ustave ne opredeljuje pravnih značilnosti splošne odškodninske odgovornosti, kot to zatrjuje pobudnik. Zato je očitek pobudnika očitno neutemeljen.
13. Pobudnik izpodbijanima določbama očita tudi neskladje s pravico do zasebne lastnine iz 1. člena Prvega protokola k EKČP, saj naj bi omogočili izsiljeno plačilo visokega denarnega zneska, kar naj bi močno posegalo v njegovo pravico do premoženja oziroma v njegovo premoženje. Iz ZUstS ne izhaja zahteva, da bi Ustavno sodišče moralo sámo iskati razloge, zaradi katerih naj bi bila izpodbijana ureditev v neskladju z Ustavo.
[8]
Dolžnost pobudnika je, da jasno in določno opredeli razloge (očitke), zakaj je izpodbijana ureditev v neskladju z Ustavo.
[9]
Pobudnik sicer navede, s katero človekovo pravico naj bi bili izpodbijani določbi v neskladju, vendar iz njegovih trditev ne izhaja ustavnopravna utemeljitev, zakaj naj bi bila ureditev v neskladju s to pravico. Zgolj s pavšalno navedbo o velikem denarnem znesku, ki ga je moral plačati, pa domnevnega neskladja ne more utemeljiti. Zato Ustavno sodišče utemeljenosti njegovih trditev o neskladju s pravico do zasebne lastnine ni moglo presoditi.
14. Glede na navedeno je Ustavno sodišče pobudo zavrnilo kot očitno neutemeljeno (1. točka izreka).
15. Na podlagi drugega odstavka 55.b člena ZUstS se ustavna pritožba sprejme v obravnavo, če gre za kršitev človekovih pravic ali temeljnih svoboščin, ki je imela hujše posledice za pritožnika, ali če gre za pomembno ustavnopravno vprašanje, ki presega pomen konkretne zadeve.
16. Izpolnjenost pogoja, da gre za kršitev z Ustavo zagotovljenih pravic, ki ima za pritožnika hujše posledice, mora izkazati in utemeljiti pritožnik ter, kadar je to mogoče, za svoje trditve predložiti tudi ustrezna dokazila.
[10]
Pritožnik sicer posplošeno zatrjuje, da mu je plačilo 16.195,51 EUR pomenilo nastanek hujše posledice. Vendar pri tem ne navede nobenega drugega podatka in ne predloži nobenega dokaza, na podlagi katerega bi bilo mogoče oceniti, kaj takšen znesek pomeni za njegovo premoženjsko stanje. V skladu z ustaljeno ustavnosodno presojo pritožnik zgolj z navedbo visokega vtoževanega zneska ne more utemeljiti nastanka hujših posledic.
[11]
Zato pogoj za sprejem ustavne pritožbe v obravnavo iz prve alineje drugega odstavka 55.b člena ZUstS ni izpolnjen.
17. Ustavna pritožba se sprejme v obravnavo tudi, če gre za pomembno ustavnopravno vprašanje, ki presega pomen konkretne zadeve. Odločitev o tem, ali je ustrezno opredeljeno vprašanje takega pomena, da presega pomen konkretne zadeve, je v izključni domeni Ustavnega sodišča. Zato ni bistveno, ali in na kakšen način to domnevno pomembnost izkazuje že sam pritožnik. Od pritožnika se pričakuje zgolj to, da ustavnopravno vprašanje, ki se zastavlja v zadevi in ki po presoji Ustavnega sodišča dosega pomembnost, ki presega pomen konkretne zadeve, v ustavni pritožbi jasno opredeli.
[12]
18. Pritožnik sodbi Upravnega sodišča očita kršitev pravice do zasebne lastnine (33. člen Ustave in 1. člen Prvega protokola k EKČP) in pravice do osebnega dostojanstva (34. člen Ustave). Pritožnik v predlogu za dopustitev revizije ni zatrjeval, da bi kakšno stališče v sodbi Upravnega sodišča kršilo njegovo pravico do osebnega dostojanstva, zato očitka ni materialno izčrpal. Preizkus, ali gre v obravnavani zadevi za pomembno ustavnopravno vprašanje, je zato omejen zgolj na očitek o kršitvi pravice do zasebne lastnine. Pritožnik navaja, da je bil prisiljen plačati znesek 16.195,51 EUR, kar naj bi po svoji naravi pomenilo kazen, ki naj bi močno posegla v njegovo pravico do zasebne lastnine. Ustavno sodišče se je z vprašanjem procesnih jamstev pri ukrepih kaznovalne narave
[13]
in z vprašanjem nesorazmernega posega v lastninsko pravico pri določanju višine denarne globe kot prekrškovne sankcije
[14]
že ukvarjalo. V obravnavani zadevi pa se Ustavno sodišče ni spuščalo v presojo vprašanj, ali ima institut neupravičenega odjema kaznovalno naravo in ali lahko protiustavno posega v lastninsko pravico, saj je očitek pritožnika o kršitvi pravice do zasebne lastnine tako splošen in neobrazložen, da ne odpira vprašanj, ki bi presegala stališča, ki so bila sprejeta v predhodno navedenih odločitvah. Zato ni izpolnjen tudi pogoj za sprejem ustavne pritožbe v obravnavo iz druge alineje drugega odstavka 55.b člena ZUstS.
19. Glede na navedeno Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo, ker niso izpolnjeni pogoji iz drugega odstavka 55.b člena ZUstS (2. točka izreka).
C.
20. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi drugega odstavka 26. člena in drugega odstavka 55.b člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Matej Accetto ter sodnice in sodniki dr. Rok Čeferin, dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Špelca Mežnar, dr. Rok Svetlič, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs. Sklep je sprejelo soglasno.
dr. Matej Accetto
Predsednik
[1]
Če v konkretnih primerih ni bilo mogoče zanesljivo ugotoviti drugih podatkov, se je ocenitev količin električne energije in obračunske moči neupravičenega odjema izvedla, kot je določala 2. točka 58. člena Splošnih pogojev:  "2. za uporabnike na nizki napetosti: a) če merilne naprave niso registrirale vse odvzete električne energije, se količina električne energije določi tako, da se obračunsko moč, ki jo določa zmnožek vsote nazivnih jakosti naprav za omejevanje toka in napetosti 230 V, množi z mesečnimi obratovalnimi urami, in sicer: v mesecih od 1. oktobra do 31. marca 200 ur/mesec, v mesecih od 1. aprila do 30. septembra 130 ur/mesec; b) če je bila električna energija odvzeta pred glavno napravo za omejevanje toka, se pri določitvi količin neupravičenega odjema upošteva nazivni tok, ki ustreza vrsti in prerezu vodnikov notranjega sekundarnega priključka; c) če je bila vplivana samo stikalna ura ali sprejemnik MTK, se ves odjem električne energije in uporaba omrežja zaračunata po veljavni ceni za višjo dnevno tarifo; d) če je bilo posegano na napravo za omejevanje toka ali na registracijo moči, se moč določi tako, da se upoštevajo nazivni toki, ki ustrezajo vrsti in prerezu vodnikov, po katerih je bil ta odjem izveden."
[2]
Četrti odstavek 57. člena Splošnih pogojev je določal: "Če ni mogoče ugotoviti, kdaj se je začel neupravičeni odjem, mora uporabnik plačati neupravičeni odjem električne energije in uporabo omrežja za obdobje dvanajst mesecev nazaj od dneva ugotovitve neupravičenega odjema."
[3]
Zakon se je pri tem skliceval na pravico iz 23.c člena EZ. Ta je določal, da mora izvajalec javne službe dobave električne energije to dobavljati vsem tarifnim odjemalcem (drugi odstavek 23.c člena EZ). Prav tako je določal, da je – ne glede na prejšnji odstavek – obveznost izvajalca gospodarske javne službe sistemskega operaterja distribucijskega omrežja, da dobavlja električno energijo na zahtevo vsakemu odjemalcu gospodinjskega odjema in vsakemu odjemalcu, ki opravlja gospodarsko ali drugo dejavnost in ima manj od 50 zaposlenih ter letni promet manjši od 10 milijonov EUR v tolarski protivrednosti (tretji odstavek 23.c člena EZ).
[4]
Glej npr. poglavje Pogodba o dobavi električne energije (45.–47. člen Splošnih pogojev).
[5]
V konkretnem primeru je bila to sicer družba Elektro Celje, ki je na podlagi četrtega odstavka 78. člena EZ-1 v imenu SODO izvajala storitve javne službe na območju pobudnika.
[6]
Prim. odločba Ustavnega sodišča št. Up-505/19 z dne 9. 5. 2024 (Uradni list RS, št. 48/24), 16. točka obrazložitve.
[7]
Pri presoji materialne izčrpanosti je treba upoštevati, da je pobudnik dolžan očitke o protiustavnosti predpisov zatrjevati v vseh vloženih pravnih sredstvih, predvsem pa mora te očitke uveljaviti v predlogu za dopustitev revizije. Zgolj na ta način je Vrhovnemu sodišču kot najvišjemu sodišču omogočeno, da se opredeli do navedenega vprašanja. Če pobudnik očitke uveljavlja le v tožbi, ne zatrjuje pa jih v predlogu za dopustitev revizije oziroma v reviziji, ni mogoče šteti, da je po vsebini izčrpal pravna sredstva (sklep Ustavnega sodišča št. U-I-335/20, Up-256/20 z dne 24. 3. 2022, 7. točka obrazložitve).
[8]
Prim. odločbo Ustavnega sodišča št. U-I-141/01 z dne 20. 5. 2004 (Uradni list RS, št. 62/04, in OdlUS XIII, 35), 8. točka obrazložitve.
[9]
Glej npr. sklepe Ustavnega sodišča št. U-I-51/24 z dne 15. 5. 2024, št. U-I-161/21 z dne 17. 9. 2021, št. U-I-177/19 z dne 1. 7. 2021, št. U-I-471/19 z dne 8. 1. 2020, št. U-I-162/17 z dne 12. 11. 2020 in št. U-I-202/12 z dne 4. 2. 2014.
[10]
Glej sklep Ustavnega sodišča št. Up-1036/17 z dne 19. 11. 2020 (Uradni list RS, št. 5/21, in OdlUS XXV, 45), 3. točka obrazložitve, in št. Up-382/19 z dne 10. 7. 2023, 4. točka obrazložitve.
[11]
Prim. na primer s sklepi Ustavnega sodišča št. Up-1036/17, št. Up-708/17 z dne 22. 12. 2020 in št. Up-382/19.
[12]
Sklep Ustavnega sodišča št. Up-1036/17, 5. točka obrazložitve.
[13]
Odločba Ustavnega sodišča št. U-I-113/17 z dne 30. 9. 2020 (Uradni list RS, št. 145/20, in OdlUS XXV, 21), 32.–35. točka obrazložitve.
[14]
Odločba Ustavnega sodišča št. U-I-280/19 z dne 9. 11. 2023 (Uradni list RS, št. 126/23), 25.–47. točka obrazložitve.
⇒