Up-853/24
Natisni
Opravilna št.:
Up-853/24
Datum odločitve:
13. 2. 2025
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2025:U.I.853.24
Akt:
Zahteva pritožnice za izločitev sodnika dr. Rajka Kneza
Izrek:
Zahteva pritožnice za izločitev sodnika dr. Rajka Kneza se zavrne.
Pravna podlaga:
Člen 33.2, 49.1, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Vlagatelj:
OTP banka d. d., Ljubljana
Datum vloge:
16. 10. 2024
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev
Dokument:
USIZL
Dokument v PDF obliki:
Up-853-24.pdf
199 KB
Prenesite datoteko
Up-853/24-9
13. 2. 2025
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku preizkusa ustavne pritožbe družbe OTP Banka, d. d., Ljubljana, ki jo zastopa Odvetniška družba Kavčič, Bračun in partnerji, o. p., d. o. o., Ljubljana, na seji 13. februarja 2025
sklenilo:
Zahteva pritožnice za izločitev sodnika dr. Rajka Kneza se zavrne.
OBRAZLOŽITEV
A.
1. Pritožnica z vloženo ustavno pritožbo izpodbija odločitve sodišč v zvezi z ničnostjo potrošniške kreditne pogodbe v švicarskih frankih (v nadaljevanju CHF) in izbrisom povezane hipoteke. Ničnost je pritožbeno sodišče ugotovilo na podlagi neizpolnjene pojasnilne dolžnosti v povezavi z nepoštenostjo valutne klavzule v CHF. Pritožnica z vlogo z dne 22. 11. 2024 zahteva izločitev v izreku sklepa navedenega sodnika Ustavnega sodišča. Meni, da je utemeljen dvom o njegovi nepristranskosti tako po objektivnem kot tudi po subjektivnem testu. V izhodišču utemeljuje kršitev videza nepristranskosti, ker naj bi bilo sodniku dr. Rajku Knezu kot predsedniku senata (v obdobju od 19. 12. 2018 do 15. 12. 2021 tudi predsedniku Ustavnega sodišča) dodeljenih več kot polovica zadev v povezavi s krediti potrošnikov v CHF. Hkrati pritožnica navaja, da naj bi bil sodnik dr. Knez pri večini tovrstnih zadev tudi sodnik poročevalec.
[1]
Pritožnica se v nadaljevanju sklicuje na ločeno mnenje sodnika dr. Kneza k odločbi Ustavnega sodišča št. U-I-64/22, U-I-65/22 z dne 29. 11. 2022 v zvezi z razveljavitvijo Zakona o omejitvi in porazdelitvi valutnega tveganja med kreditodajalci in kreditojemalci kreditov v švicarskih frankih (v nadaljevanju ločeno mnenje). Iz ločenega mnenja je po naziranju pritožnice mogoče razbrati, da se je sodnik dr. Rajko Knez že pred odločanjem v obravnavanem primeru odločil, da tveganja kreditojemalcem niso bila pojasnjena in da je podano grobo neravnotežje v pogodbenem razmerju.
[2]
Tovrstni zaključki po mnenju pritožnice temeljijo na trditvah ustavnih pritožnikov in/ali medijskih objavah v povezavi s prispevki interesnega združenja (kreditojemalcev v CHF).
[3]
Hkrati naj bi zapisi tudi izražali subjektivno nenaklonjenost pritožnici oziroma naklonjenost kreditojemalcem.
[4]
Pritožnica na podlagi ločenega mnenja meni, da jo sodnik dr. Knez krivi za (domnevno) težke situacije številnih posameznikov, ki naj bi celo zadevale širšo skupnost. Meni, da se zapisi sodnika dr. Kneza v ločenem mnenju veliko bolj neposredno nanašajo na predmet odločanja in tudi nanjo od tistih, ki jih je ESČP v svoji sodni praksi že štelo kot nezdružljive z jamstvom nepristranskega sojenja.
[5]
2. Ustavno sodišče je v skladu z drugim odstavkom 33. člena
Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20 in 92/21 – v nadaljevanju
ZUstS) z zahtevo za izločitev seznanilo ustavnega sodnika dr. Rajka Kneza. Ta v izhodišču pojasnjuje, da se stranke obvešča le o sestavi senata, pri čemer so navedeni tudi morebitni nadomestni sodniki.
Da bi o prerazporeditvah morali obveščati stranke, naj pravila Ustavnega sodišča ne bi določala
. Sodnik zavrača očitek o vplivanju na dodeljevanje ali predodeljevanje zadev, saj pri dodeljevanju zadev (tudi kot predsednik Ustavnega sodišča) ni imel nobene vloge. Ob tem se sklicuje na četrti odstavek 11. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 86/07, 54/10, 56/11, 70/17 in 35/20
– v nadaljevanju Poslovnik)
in upoštevne vsakokratne razporede dela Ustavnega sodišča, ki v primeru večjega števila ustavnih pritožb z bistveno enakim dejanskim in pravnim stanjem omogočajo njihovo dodelitev istemu sodniku. Zanika tudi možnost neustreznega vplivanja sodnika poročevalca na odločanje in opozarja, da ima vsak sodnik možnost predložiti svojo variantno odločitev.
[6]
Glede očitkov v zvezi s svojim ločenim mnenjem poudarja, da gre po njegovi oceni v primeru ločenega mnenja za v bistvenem enak položaj kot pri predhodnem glasovanju v vsebinsko podobnih primerih. Ob tem poudarja, da je že v izhodišču ločenega mnenja pojasnil, da odgovornosti v posameznih zadevah ne prejudicira in da zahteva za izločitev to povsem spregleda.
[7]
Prav tako meni, da zahteva za izločitev povsem spregleda
razliko med abstraktno presojo (v kateri je bilo podano ločeno mnenje) in postopki z ustavnimi pritožbami.
Trdi, da se je ločenem mnenju načelno skliceval na splošno znana dejstva, ki izhajajo tudi iz postopkov pred domačimi in evropskimi sodišči, in na njihove presoje.
[8]
Dodaja, da pritožniki v spisih, ki jih rešuje na Ustavnem sodišču, ravno tako pojasnjujejo socialno stisko in potrebo po socialni pomoči zaradi nezmožnosti odplačevanja kreditnih obrokov. Pojasnjuje tudi, da se skladno z omenjenim uvodnim pojasnilom v ločenem mnenju ni vnaprej opredelil do odločitev v posameznih ustavnih pritožbah. Navaja, da je Ustavno sodišče ustavne pritožbe glede kreditnih pogodb s CHF tudi zavračalo ali jih ni sprejelo v obravnavo.
[9]
Glede zatrjevane neprimernosti napotkov zakonodajalcu za sprejetje ustavnoskladnega zakona pa poudarja, da po njegovi presoji lahko tako Ustavno sodišče v odločbi kot sodnik v ločenem mnenju pojasnjuje razloge za protiustavnost izpodbijane ureditve, ki lahko neposredno ali posredno vsebuje tudi razlogovanje o drugačni ureditvi, ki bi bila skladna z zahtevami Ustave.
[10]
Pojasnjuje, da
tretji odstavek 71. člena Poslovnika določa, da je ločeno mnenje namenjeno predstavitvi argumentov, ki jih je ustavni sodnik izrazil ob obravnavanju in odločanju o zadevi in ki so narekovali njegovo odločitev. Meni, da ta določba sodnika ne omejuje tako, kot to izhaja iz predloga za izločitev, in da pri argumentaciji v ločenih mnenjih ni naložena takšna zadržanost, da sodnik ne bi smel pojasniti, kako se razlaga Ustava in zakaj kdaj določena določba Ustave ne bo kršena. Pojasnjuje tudi, da naj bi Ustavno sodišče že sprejelo stališče, da s splošnimi negativnimi vrednostnimi ocenami sodnikov in pravnikov nasploh ni mogoče izločiti sodnika.
[11]
Meni, da predlog za izločitev nikakor ni pavšalen, vendar pa naj bi mestoma vključeval tudi vrednostne ocene. Meni še, da v tistih delih, kjer mu predlog za izločitev očita neobičajen odziv in osebna stališča (da iz ločenega mnenja veje nezadovoljstvo, sovražna nastrojenost, da izreka obsodbo banki, da ima jasno agendo), posega na pravico sodnika vpeti svoj pogled na sporno vprašanje v širši družbeni kontekst. Pojasnjuje tudi, da je Ustavno sodišče že odločilo, da kritiziranje delovanja nekega sistema ni razlog za izločitev sodnika.
[12]
Kritika, ki jo namenja zakonodajalcu, naj ne bi mogla biti razlog za izločitev. Pri tem sodnik dr. Knez pojasnjuje tudi, da je v ločenem mnenju izražena kritika bankam usmerjena v njihovo
ex ante
(ne)delovanje.
B.
3. Udeleženec v postopku pred Ustavnim sodiščem lahko do začetka javne obravnave, če je razpisana, sicer pa do začetka nejavne seje Ustavnega sodišča, na kateri se o zadevi odloča, vloži zahtevo za izločitev sodnika Ustavnega sodišča (prvi odstavek 33. člena ZUstS). Ustavno sodišče lahko sodnika izloči ob smiselni uporabi izločitvenih razlogov v postopkih pred sodišči (prvi odstavek 31. člena ZUstS). Bistvo pravice do nepristranskega sojenja iz prvega odstavka 23. člena Ustave in prvega odstavka 6. člena EKČP je jamstvo, da o posameznikovi zadevi odloča sodnik, ki ni zainteresiran za izid postopka in ki pri odločanju nima vnaprej ustvarjenega mnenja, temveč je odprt za dokaze in trditve strank ter odločitev sprejme na podlagi v postopku izraženih dejstev in argumentov. To med drugim pomeni, da sodnik niti s stranko niti s predmetom spora ne sme biti povezan tako, da ne bi mogel soditi objektivno, nepristransko in z izključnim upoštevanjem pravnih meril. Po ustaljeni ustavnosodni presoji in praksi ESČP kršitev pravice do nepristranskega sodišča ni podana le, kadar je ugotovljeno dejansko sodnikovo osebno prepričanje ali interes, ki onemogoča nepristransko sojenje (t. i. subjektivni vidik nepristranskosti). Zadostuje že videz pristranskosti, kar pomeni, da obstajajo okoliščine, ki bi razumnemu človeku vzbudile upravičen dvom o sodnikovi nepristranskosti (t. i. objektivni vidik nepristranskosti).
[13]
Ob tem v izhodišču velja izpodbojna domneva subjektivne nepristranskosti sodnika,
[14]
pri čemer vselej dodatno varstvo nudi tudi varstvo objektivnega videza nepristranskosti.
[15]
4. Glede navedb pritožnice o domnevni kršitvi videza nepristranskosti v zvezi z okoliščino, da je sodnik dr. Rajko Knez večino zadev v zvezi s posojili kreditojemalcev v CHF obravnaval kot predsednik senata oziroma so mu bile dodeljene kot sodniku poročevalcu, je v izhodišču pomembno, da Ustavno sodišče na podlagi drugega odstavka 2. člena ZUstS svojo organizacijo in delo ureja s poslovnikom in drugimi splošnimi akti. Na podlagi drugega odstavka 6. člena istega zakona s poslovnikom podrobneje uredi tudi pravila postopka. Ustavno sodišče tako nima
ad hoc
sestavljenih senatov (in njihovih predsednikov), ki bi se sproti oblikovali za posamezno zadevo, ampak ima tri tričlanske senate za preizkus ustavnih pritožb.
[16]
O tem, ali bo začelo postopek na podlagi ustavne pritožbe, odloči Ustavno sodišče v senatu treh sodnikov Ustavnega sodišča na nejavni seji (prvi odstavek 54. člena ZUstS). Delitev dela med senati ter njihovo sestavo določi Ustavno sodišče z razporedom dela. Sodne odločbe v obravnavani zadevi so bile (kot vse ostale zadeve v zvezi s krediti potrošnikov v CHF) izdane v pravdnem postopku. Za navedene zadeve je glede na vsakokrat veljavni razpored dela pristojen civilni senat Ustavnega sodišča, ki sta mu v upoštevnem obdobju predsedovala sodnika dr. Rajko Knez in dr. Rok Čeferin.
[17]
Tudi poročevalstvo v navedenih zadevah se je dodeljevalo na podlagi določbe vsakokrat veljavnega razporeda dela, ki predvideva, da se v primeru, če je vloženih večje število ustavnih pritožb z v bistvenem enakim dejanskim in pravnim stanjem, po časovnem zaporedju vložitve prva zadeva dodeli sodniku ob upoštevanju abecednega vrstnega reda začetnic priimkov sodnikov, druge zadeve pa se posebej označijo in dodelijo istemu sodniku. Ker Ustavno sodišče vselej odloča kot kolegijski organ, je pomen poročevalstva tudi sicer predvsem organizacijske narave. Tako lahko Ustavno sodišče tudi na seji odloči, da se zadeva dodeli drugemu sodniku poročevalcu.
[18]
Na podlagi dogovora med sodnikoma se zadeva, dodeljena sodniku, lahko tudi predodeli drugemu sodniku, ki postane sodnik poročevalec.
[19]
V obravnavanem primeru torej ni šlo za diskrecijo, samovoljo ali odstopanje od običajnih postopkov dodeljevanja zadev (in sploh ne za njihovo predodeljevanje). Sodbe ESČP, na katere se sklicuje pritožnica, torej niso primerljive z obravnavanim primerom.
5. Pritožnica
zahtevo za izločitev sodnika dr. Rajka Kneza utemeljuje tudi z zapisi v njegovem ločenem mnenju. Pri obravnavi zahteve je treba v izhodišču upoštevati, da je ločeno mnenje vselej izdelano v povezavi z določeno odločitvijo Ustavnega sodišča in je posledica okoliščine, da sodnik z odločitvijo ali njeno obrazložitvijo (delno) ne soglaša oziroma bi rad zapisanemu dodal dodatne razloge, ki so narekovali njegovo odločitev. Tako kot zaradi zavzetih pravnih stališč v obrazložitvi odločitve (senata) Ustavnega sodišča ni mogoče utemeljeno zahtevati izločitve vseh sodnikov (senata) Ustavnega sodišča v naslednjem enakem ali podobnem primeru, tudi ni mogoče utemeljeno zahtevati izločitve sodnika zaradi zavzetega (delno) drugačnega pravnega stališča v povezanem ločenem mnenju. Nasprotno izhodišče bi pomenilo, da Ustavno sodišče v več enakih ali podobnih (lahko tudi naknadno prejetih) zadevah sploh nikoli ne bi smelo več odločati (v isti sestavi).
Zapisi, ki po vsebini pomenijo pravna stališča sodnika o razumevanju ustavnih kategorij javne koristi ali pridobljenih pravic, četudi (delno) vključujejo hipotetični scenarij drugače zastavljenega (predloga) zakona, torej že na podlagi navedenega izhodišča ne morejo biti podlaga za izločitev sodnika.
6. Kontekst ločenega mnenja v zvezi s presojo zakona
in dejstvo, da je sodnik pisanje že v uvodu in tudi v okviru posameznih izpostavljenih zapisov izrecno omejil (z zapisi "številni" in "pogosto"), objektivno gledano tudi nasprotujeta sklepu, da je sodnik v ločenem mnenju izrazil vrednostno odklonilen odnos do pritožnice ali izven ustavnopravnega okvira zavzel kategorična stališča, ki bi pomenila, da je zainteresiran za izid postopka ali nedovzeten za stališča sodišč in argumente udeležencev postopka v vseh bodočih podobnih primerih.
[20]
Še manj gre za zapise, ki bi lahko nudili podlago za zaključek, da je dejansko podano sodnikovo osebno prepričanje ali interes, ki onemogoča nepristransko sojenje.
Nadalje je posamezne zapise sodnika treba nujno brati v kontekstu ločenega mnenja kot celote (tj. ne kot posamezne iz konteksta iztrgane zapise) in ob upoštevanju okoliščine, da je bilo ločeno mnenje podano v povezavi z odločbo Ustavnega sodišča, ki se je nanašala na presojo zakona in torej poskusa zakonodajalca, da za vse pogodbe kreditojemalcev v CHF oblikuje enoten pravni režim. Sodnik dr. Rajko Knez je že v uvodu zapisal, da piše o številnih (ne torej vseh in še manj točno določenih) kreditojemalcih, ki so v težkih finančnih in življenjskih stiskah.
[21]
Izrecno je izpostavil tudi, da presojani zakon ni ločeval med tistimi, ki so v finančnih težavah, in tistimi, ki niso.
[22]
Ob tem je ob sklicevanju na zakonodajno gradivo
[23]
tudi zapise, ki jih izpostavlja pritožnica, še dodatno zamejil z izrazi ("številni", "pogosto"). Tudi
izrazi razumevanja ali sočutja do skupine kreditojemalcev, ki so v težkem finančnem položaju, ne pomenijo izraza pristranskosti sodnika.
[24]
Na podlagi navedenega torej ni mogoče zaključiti, da bi zapisi objektivno gledano lahko pomenili pavšalno obsodbo ravnanja vseh bank (in še manj konkretne pritožnice) ali neizpodbojna dejstva, ki bi veljala v vseh (in še manj točno določenih) primerih. Prav tako ne gre za zapise, ki bi lahko nudili podlago za zaključek, da je dejansko podano sodnikovo osebno prepričanje ali interes, ki onemogoča nepristransko sojenje. Navedenega ne spremeni niti sklicevanje sodnika dr. Rajka Kneza na medijsko poročanje.
V naravi odločanja Ustavnega sodišča je, da odloča tudi o zadevah, ki so predmet medijskega zanimanja. Obseg in način medijskega poročanja praviloma
[25]
nista v domeni sodnikov Ustavnega sodišča. Hkrati se mu sodniki kot ljudje, ki živijo v določenem družbenem prostoru, ki ga soopredeljuje tudi medijski prostor, ne morejo popolnoma izogniti. Navedeno pa ne pomeni, da kljub lastni družbeni vpetosti vsak sodnik Ustavnega sodišča ni dolžan (s kritičnim vrednotenjem) ohraniti ustrezne poklicne distance (tudi) do takšnega poročanja na način, da v posameznih primerih odločanja ohrani ustrezno odprtost za presojo stališč sodišč in dovzetnost za argumente strank. Šele ko bi bilo na podlagi ravnanja ali izjave sodnika objektivno gledano mogoče dvomiti, da sodnik takšne distance v posameznem primeru ne zmore, bi bilo mogoče sprejeti zaključek o kršitvi videza nepristranskosti. Ker se v ločenem mnenju sodnik dr. Rajko Knez ni pavšalno opredeljeval do vseh (in še manj do točno določenih) primerov, ni mogoče zaključiti, da bi bilo njegove zapise mogoče razumeti na način, da bi zahtevano distanco izgubil samo iz razloga, ker se sklicuje tudi na medijsko poročanje. Prav tako ni mogoče šteti, da je z ločenim mnenjem zaradi splošnega sklicevanja na medijsko poročanje izrazil prepričanje, ki bi lahko njegovo nepristranskost utemeljevalo v subjektivnem smislu.
Primeri iz sodne prakse (ESČP), na katere se sklicuje pritožnica, niso primerljivi z obravnavanim, saj sodnik ni (medijsko) komentiral konkretnih primerov, njegovega predhodnega odločanja (tj. izven vloge Ustavnega sodnika), drugačnega sodelovanja v tovrstnih primerih ali osebne povezave z udeleženci postopka pa pritožnica niti ne zatrjuje.
[26]
7. Iz razlogov, ki so navedeni v 4., 5. in 6. točki obrazložitve tega sklepa, zahteva pritožnice za izločitev sodnika dr. Rajka Kneza torej ni utemeljena, zato jo je Ustavno sodišče zavrnilo.
C.
8. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi drugega odstavka 33. člena v zvezi s prvim odstavkom 49. člena ZUstS v sestavi: podpredsednica dr. Neža Kogovšek Šalamon ter sodnica in sodniki dr. Matej Accetto, Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA), dr. Špelca Mežnar, dr. Rok Svetlič in Marko Šorli. Sodnik dr. Rok Čeferin je bil pri odločanju v tej zadevi izločen. Ustavno sodišče je sklep sprejelo soglasno.
dr. Neža Kogovšek Šalamon
Podpredsednica
[1]
Pritožnica se sklicuje na sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice (v nadaljevanju ESČP) v zadevi
Moiseyev proti Rusiji
z dne 9. 10. 2008. V zvezi z večkratnimi zamenjavami sodnikov, ki so bile izvedene iz nedoločljivih razlogov, se sklicuje tudi na sodbo ESČP v zadevi
Bochan proti Ukrajini
z dne 3. 5. 2007. V zvezi s subjektivnim kriterijem je ESČP preizkušalo tudi, ali je sodnik izkazal sovražnost v razmerju do stranke in ali se je iz razlogov, ki niso v skladu z običajnimi pravili, ki urejajo dodeljevanje zadev, dogovoril, da mu bo zadeva dodeljena (sodba ESČP v zadevi
De Cubber proti Belgiji
z dne 26. 10. 1984).
[2]
Citira sledeče zapise: (i) "[izpodbijani zakon] zadeva številne kreditojemalce, ki so v težkih finančnih in življenjskih stiskah. Te stiske trajajo že vrsto let" (1. točka ločenega mnenja); (ii) "Ker so številni krediti najeti za daljše obdobje, tudi 30 let, nekateri kreditojemalci pa so danes dolžni celo več, kot so bili na začetku, ne gre za dolgotrajno preteklo, ampak tudi prihodnje finančno obremenjevanje do mere, ki ga številni kreditojemalci ne zmorejo" (1. točka ločenega mnenja); (iii) "Zame je torej nesporno, da imamo opravka s težkimi finančnimi situacijami, ki ne zaznamujejo le posameznikov, tj. kreditojemalcev, ampak tudi njihove družine" (1. točka ločenega mnenja); (iv) "Socialno stanje številnih kreditojemalcev, njihovih družin, je pogosto obremenjeno preko vsake razumne meje. Sili jih tudi v novo izposojanje denarja in zadolževanje, prisilno prodajo doma, prisotni so s tem povezani osebni neuspehi, razveze itd." (4. točka ločenega mnenja); (v) "[…] Tveganja, ki so jih banke asimetrično ponudile v pogodbena razmerja, dosežejo širše družbeno vprašanje, torej "socializiranje" posledic (v smislu stroškov, ki jih prevzema družba kot celota" (4. točka ločenega mnenja); (vi) "[…] vendar pa smo soočeni z grobim neravnotežjem v številnih posamičnih pogodbenih razmerjih" (8. točka ločenega mnenja); (vii) "[…] pogosto premalo pojasnjena in asimetrično sprejeta tveganja niso bila porazdeljena tako, da bi ob dogodkih, kot je apreciacija valute, določen delež tveganja nosile tudi banke" (8. točka ločenega mnenja); (viii) "Banke lahko delujejo zgolj na zaupanju (sicer jim svojega premoženja ljudje ne bi zaupali), s takšnim ravnanjem tega gotovo ne pridobivajo)" (8. opomba ločenega mnenja); (ix) "[…] skladno s poslovno-moralnimi vidiki pogrešam zato aktivnejšo vlogo bank […]" (8. točka ločenega mnenja).
[3]
Pritožnica se sklicuje na dva članka v časniku Večer, in sicer "Združenje Frank pred DZ prepričuje poslance:
"
Nehajte ščititi goljufive bankirje"" z dne 11. 1. 2022 ter "Ustavni sodniki o pritožbi kreditojemalcev v švicarskih frankih. Kakšne izjave jim banke ponujajo v podpis ob konverziji kredita v evre?" z dne 2. 12. 2021. Pritožnica se sklicuje na objave pod zavihkom "Prisotnost v medijih" na spletni strani Združenja Frank (https://www.zdruzenje-frank.si/category/prisotnost-v-medijih/ (16. 1. 2025).
[4]
Ob tem se sklicuje na odlomek ločenega mnenja, ki se glasi: "Čeprav več kot razumem položaj številnih kreditojemalcev in razočaranje, ki ga bodo ob odločitvi Ustavnega sodišča doživeli, je ob strogosti drugega odstavka 155. člena Ustave takšen zakon imel le malo izgledov prestati ustavnosodno presojo" (7. točka ločenega mnenja).
[5]
Pritožnica se v zvezi z vlogo in izjavami sodnika sklicuje na sodbo ESČP v zadevi
Mikhail Mironov proti Rusiji
z dne 6. 10. 2020. Sklicuje se tudi na primere iz kazenskega prava, ko je zgodnejša sodba zoper soobdolženca že vsebovala ovrednotenje ravnanj osebe (ali drugih soobdolženih), ki so bila predmet presoje v kasnejšem kazenskem postopku (navaja sodbe ESČP v zadevah
Meng proti Nemčiji
z dne 16. 2. 2021;
Otegi Mondragon in drugi proti Španiji
z dne 6. 11. 2018 ter
Castillo Algar proti Španiji
z dne 28. 10. 1998). Opozarja, da je ESČP kot upoštevno okoliščino štelo tudi, da je šlo za sodnika, ki je predhodno nastopal v vlogi sodnika poročevalca ali predsednika (sklicuje se na sodbi ESČP v zadevah
Fazli Aslaner proti Turčiji
z dne 4. 3. 2014 in
Peruš proti Sloveniji
z dne 27. 9. 2012). V zvezi z obiskom sodnika pri materi žrtve na domu pred sojenjem in njegovim izrekom sreče pred sojenjem kot kršitev videza nepristranskosti se sklicuje na sodbo v zadevi
Karrar proti Belgiji
z dne 31. 8. 2021, kjer je ESČP ugotovilo kršitev objektivnega vidika nepristranskosti. Opozarja, da je ESČP kršitev videza nepristranskosti ugotovilo tudi v primeru, ko je sodnik javno izrazil podporo drugemu sodniku, ki je nastopal kot tožnik v zadevi, ki jo je kasneje obravnaval senat, v katerem je sodil tudi sodnik, ki je predhodno izrazil podporo (sodba ESČP v zadevi
Morice proti Franciji
z dne 23. 4. 2015). Opozarja tudi na primer odgovornosti države, ki ni ustrezno naslovila položaja in izločila sodnikov porotnikov, ki so brali spletne članke o sodnem postopku in ki so o sodnem postopku razpravljali z osebami, ki niso delale na zadevi (sodba ESČP v zadevi
Tikhonov in Khasis proti Rusiji
z dne 16. 2. 2021). Sklicuje se tudi na primer, ko so senat vrhovnega sodišča sestavljali sodniki, ki so (tudi kot poročevalec ali predsednik) predhodno že odločali o zadevi (sodba ESČP v zadevi
Driza proti Albaniji
z dne 13. 11. 2007). Sklicuje se tudi na sodbo ESČP v zadevi
Buscemi proti Italiji
z dne 16. 9. 1999, kjer je predsednik sodišča v intervjuju javno uporabil izraze, ki so nakazovali, da si je o pritožnikovi zadevi ustvaril neugodno mnenje že pred predsedovanjem sodišču, ki je moralo o njej odločati. V sporu o skrbništvu otrok je sodnik v medijih v odgovoru na javno pismo pritožnika izjavil, da (sodniki) niso ugrabitelji otrok in da je njihova vloga, da otroke rešijo trpljenja. Pritožnica se sklicuje tudi na sodbo ESČP v zadevi
Lavents proti Latviji
z dne 28. 11. 2002, kjer je sodnik javno kritiziral obrambo in javno izrazil presenečenje, da se je obdolženec izrekel za nedolžnega. Sklicuje se tudi na sodbi ESČP v zadevah
Kyprianou proti Cipru
z dne 15. 12. 2005 in
Olujić proti Hrvaški
z dne 5. 2. 2009 ter na odločitev ESČP v zadevi
Ninn-Hansen proti Danski
z dne 18. 5. 1999.
[6]
Člen 65 Poslovnika.
[7]
V ločenem mnenju je sodnik dr. Rajko Knez zapisal: "Brez prejudica in brez odgovarjanja na vprašanje, kdo je v posamičnih primerih za to odgovoren, se osredotočam zgolj na dejstvi, da gre za težke finančne situacije in da kreditojemalci izgubljajo premoženje, tudi svoje domove."
[8]
Pojasnjuje, da tudi ESČP lahko pridobiva informacije, ki jih niso navedle stranke, in sicer da 38. člen Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 – v nadaljevanju EKČP) temu sodišču omogoča, da "po potrebi izvede preiskavo". To določbo naj bi ESČP uporabljalo tako, da se sklicuje tudi na neuradne javne dokumente, poročila, izjave, raziskave itd. ESČP naj bi pojasnilo, da se ne more slepo zanesti (
rely blindly
) na odločitve nacionalnih oblasti (sklicuje se na sodbe v zadevah
Fadeyeva proti Rusiji
z dne 9. 6. 2005, 85. točka obrazložitve;
Dubetska in drugi proti Ukrajini
z dne 10. 2. 2011, 107. točka obrazložitve, ter
Pavlov in drugi proti Rusiji
z dne 11. 10. 2022, 62. točka obrazložitve).
[9]
Pojasnjuje, da je med zadnjimi odločitvami senat Ustavnega sodišča odločil, da ne sprejme v obravnavo ustavne pritožbe št. Up-960/21 za eno od ustavnih pritožnic, kjer pri vprašanju pojasnilne dolžnosti ni ugotovil pogojev za sprejem ustavne pritožbe.
[10]
Pri tem kot primer takšne odločitve citira delno odločbo Ustavnega sodišča v zadevi št. U-I-144/19 z dne 1. 12. 2022 (Uradni list RS, št. 2/23).
[11]
Sklep Ustavnega sodišča št. Up-3427/07, U-I-287/07 z dne 6. 11. 2008.
[12]
Sklep o zavrnitvi predloga za izločitev sodnika v zadevi št. Up-692/19, U-I-435/19 z dne 12. 12. 2019, 5. točka obrazložitve.
[13]
Glej na primer odločbo Ustavnega sodišča št. Up-57/14 z dne 26. 1. 2017, 6. in 7. točka obrazložitve.
[14]
Tako ESČP v sodbi v zadevi
Micallef proti Malti
z dne 15. 10. 2009, 94. točka obrazložitve in tam navedena sodna praksa.
[15]
Prim. sodbo ESČP v zadevi
Pullar proti Združenemu kraljestvu
z dne 10. 6. 1996, 32. točka obrazložitve.
[16]
Drugi odstavek 10. člena Poslovnika.
[17]
Tako v primeru veljavnega razporeda drugi odstavek III. točke Razpored dela Ustavnega sodišča za čas pomladanskega zasedanja 2025 (Uradni list RS, št. 107/24). Enako so določali tudi predhodno veljavni razporedi dela Ustavnega sodišča, in sicer: Razpored dela Ustavnega sodišča za čas pomladanskega zasedanja od 10. 1. 2019 do 15. 7. 2019 (Uradni list RS, št. 82/18), Razpored dela Ustavnega sodišča za čas jesenskega zasedanja od 10. 9. 2019 do 20. 12. 2019 (Uradni list RS, št. 41/19 in 61/19), Razpored dela Ustavnega sodišča za čas pomladanskega zasedanja od 10. 1. 2020 do 15. 7. 2020 (Uradni list RS, št. 77/19), Razpored dela Ustavnega sodišča za čas jesenskega zasedanja 2020 (Uradni list RS, št. 93/20), Razpored dela Ustavnega sodišča za čas pomladanskega zasedanja 2021 (Uradni list RS, št. 191/20), Razpored dela Ustavnega sodišča za čas jesenskega zasedanja 2021 (Uradni list RS, št. 119/21 in 179/21), Razpored dela Ustavnega sodišča za čas pomladanskega zasedanja 2022 (Uradni list RS, št. 194/21), Razpored dela Ustavnega sodišča za čas jesenskega zasedanja 2022 (Uradni list RS, št. 79/22), Razpored dela Ustavnega sodišča za čas pomladanskega zasedanja 2023 (Uradni list RS, št. 151/22), Razpored dela Ustavnega sodišča za čas jesenskega zasedanja 2023 (Uradni list RS, št. 69/23 in 132/23), Razpored dela Ustavnega sodišča za čas pomladanskega zasedanja 2024 (Uradni list RS, št. 132/23) in Razporeda dela Ustavnega sodišča za čas jesenskega zasedanja 2024 (Uradni list RS, št. 55/24).
[18]
Točka V/2. vsakokrat veljavnega razporeda dela.
[19]
Točka V/3. vsakokrat veljavnega razporeda dela.
[20]
Ob tem gre sicer pri pojasnilni dolžnosti in/ali znatnemu neravnotežju za pravna standarda in ne dejanska vprašanja.
[21]
Točka 1 ločenega mnenja.
[22]
Prav tam, 7. točka.
[23]
Opomba št. 5 ločenega mnenja.
[24]
Prim. sodbo ESČP v zadevi
Karrar proti Belgiji
, 35. točka obrazložitve.
[25]
Izjema je komunikacija, ki jo Ustavno sodišče opravi v povezavi s sprejemanjem in obrazložitvijo svojih odločitev ter vezano nanje.
[26]
Navedba pritožnice, da v primeru (ne)sprejema ne gre za vsebinsko obravnavo ustavne pritožbe, ni točna. Ustavno sodišče v tovrstnih primerih zadevo vselej vsebinsko presoja po kriterijih, ki jih določa drugi odstavek 55.b člena ZUstS. Seje senatov Ustavnega sodišča v tem primeru niso javne (prvi odstavek 54. člena ZUstS).
⇒