U-I-101/23
Natisni
Opravilna št.:
U-I-101/23
Datum odločitve:
26. 2. 2025
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2025:U.I.101.23
Akt:
Kazenski zakonik (Uradni list RS, št. 50/12 – uradno prečiščeno besedilo, 6/16 – popr., 54/15, 38/16, 27/17, 23/20, 91/20, 95/21, 186/21 in 16/23) (KZ-1), 2. odst. 46. čl.
Izrek:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti drugega odstavka 46. člena Kazenskega zakonika (Uradni list RS, št. 50/12 – uradno prečiščeno besedilo, 6/16 – popr., 54/15, 38/16, 27/17, 23/20, 91/20, 95/21, 186/21 in 16/23) se zavrne.
Evidenčni stavek:
Če je pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti (in zakonitosti) predpisa očitno neutemeljena, jo Ustavno sodišče zavrne.
Geslo:
1.5.51.1.5.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Zavrnitev pobude - Ker je očitno neutemeljena.
Pravna podlaga:
Člen 26.2, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov
Vrsta akta:
zakon
Vlagatelj:
Zoran Milanovič, Dob
Datum vloge:
14. 6. 2023
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrnitev
Dokument:
US34053
Dokument v PDF obliki:
U-I-101-23.pdf
146 KB
Prenesite datoteko
U-I-101/23-7
26. 2. 2025
SKLEP
Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude Zorana Milanoviča, Dob, na seji 26. februarja 2025
sklenilo:
Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti drugega odstavka 46. člena Kazenskega zakonika (Uradni list RS, št. 50/12 – uradno prečiščeno besedilo, 6/16 – popr., 54/15, 38/16, 27/17, 23/20, 91/20, 95/21, 186/21 in 16/23) se zavrne.
OBRAZLOŽITEV
1. Pobudnik zaradi neskladja s 17. členom Ustave izpodbija drugi odstavek 46. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1), ki ureja izrek dosmrtnega zapora.
Zatrjuje obstoj protiustavne pravne praznine, ker naj KZ-1 v primeru dosmrtnega zapora ne bi določal tudi stranske kazni odvzema celotnega obsojenčevega premoženja, razen tistega, ki je potreben za zagotavljanje socialne varnosti storilcu in osebam, ki jih je dolžan preživljati. Materialni, finančni, gospodarski ali pravni predpogoji naj bi po pobudnikovih navedbah namreč pogosto omogočili izvršitev navedenih kaznivih dejanj. Na dosmrtni zapor obsojene osebe pa naj ne bi prispevale k stroškom svojega dolgoletnega prestajanja kazni, prav tako naj žrtve brez odvzema premoženja ne bi dobile zadoščenja. Ukrep odvzema protipravne premoženjske koristi naj ne bi zadoščal. Ureditev naj bi bila tudi v neskladju z Rimskim statutom Mednarodnega kazenskega sodišča (v nadaljevanju Rimski statut).
[1]
2. Po drugem odstavku 26. člena
Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 –
uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20 in 92/21 – v nadaljevanju ZUstS) Ustavno sodišče pobudo zavrne, če je očitno neutemeljena ali če od odločitve ni pričakovati rešitve pomembnega pravnega vprašanja.
3.
Pobudnik sicer zatrjuje neskladje izpodbijane določbe s 17. členom Ustave, a ne navede in ne obrazloži, zakaj naj bi zatrjevana protiustavna pravna praznina zaradi odsotnosti obveznega odvzema celotnega premoženja (razen tistega, potrebnega za preživljanje obsojenca in oseb, ki jih je dolžan preživljati) pomenila poseg v pravico iz 17. člena Ustave. Kolikor bi uvedba dodatne kazni odvzema premoženja lahko vplivala na pravni položaj oškodovancev, za katere naj dosedanji ukrep odvzema protipravne premoženjske koristi ne bi zadoščal, pa ima oškodovanec pravico v kazenskem postopku uveljavljati premoženjskopravni zahtevek, ki lahko pomeni tudi zahtevek za povrnitev celotne škode, nastale s kaznivim dejanjem.
[2]
Ta pa se lahko v celoti poplača iz odvzete protipravne premoženjskopravne koristi.
[3]
Pritrditi ni mogoče niti pobudnikovi navedbi, da je odsotnost odvzema premoženja v neskladju z Rimskim statutom. Ta sicer res poleg kazni (dosmrtnega) zapora v točki b) drugega odstavka 77. člena predvideva odvzem premoženjske koristi, premoženja in sredstev, ki izvirajo neposredno ali posredno iz tega kaznivega dejanja, brez poseganja v pravice tretjih dobrovernih oseb. Toda ta določba velja za kazenski postopek pred Mednarodnim kazenskim sodiščem. Kolikor pa bi bila navedena določba relevantna z vidika komplementarne pristojnosti Mednarodnega kazenskega sodišča,
[4]
pa Rimski statut predvideva odvzem premoženjske koristi v različnih oblikah premoženja, ki (ne)posredno izvira iz kaznivega dejanja, ne pa tudi celotnega obsojenčevega premoženja, kar predlaga pobudnik.
[5]
Ostale pobudnikove navedbe so pavšalne in jih ni mogoče vsebinsko presojati.
4. Glede na navedeno je pobuda očitno neutemeljena, zato jo je Ustavno sodišče zavrnilo. Zaradi navedene odločitve se Ustavno sodišče ni opredeljevalo do vprašanja, ali so izpolnjene procesne predpostavke za obravnavo pobude.
5. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi drugega odstavka 26. člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Rok Čeferin ter sodnice in sodniki dr.
Matej Accetto
, Dr. Dr. Klemen Jaklič (Oxford ZK, Harvard ZDA), dr. Rajko Knez, dr. Neža Kogovšek Šalamon, dr. Špelca Mežnar, dr. Rok Svetlič, Marko Šorli in dr. Katja Šugman Stubbs. Sklep je sprejelo soglasno.
dr. Rok Čeferin
Predsednik
[1]
Zakon o ratifikaciji Rimskega statuta Mednarodnega kazenskega sodišča, Uradni list RS, št. 101/01, MP, št. 29/01 in nasl.
[2]
Drugi odstavek 100. člena Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 176/21 – uradno prečiščeno besedilo in 53/24 – ZKP).
[3]
Člen 76 KZ-1.
[4]
Člen 17 Rimskega statuta.
[5]
R. E. Fife, v: O. Triffterer (ur.), Commentary on the Rome Statute of the International Criminal Court: Observers' Notes, Article by Article, C. H. Beck, Hart, Nomos Verlagsgesellschaft, München, Baden-Baden, 2008, str. 1425; W. Schabas, The International Criminal Court, a Commentary on the Rome Statute, Oxford University Press, Oxford, 2010, str. 897.
⇒