Up-263/24
Natisni
Opravilna št.:
Up-263/24
Datum odločitve:
29. 9. 2025
ECLI:
ECLI:SI:USRS:2025:Up.263.24
Akt:
Ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. II Ips 43/2003 z dne 22. 11. 2023 

Ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. II DoR 53/2023 z dne 1. 3. 2023 in zoper sodbo Višjega sodišča v Kopru št. I Cp 433/2022 z dne 5. 12. 2022
Izrek:
Ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. II Ips 43/2003 z dne 22. 11. 2023 se zavrže.
Ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. II DoR 53/2023 z dne 1. 3. 2023 in zoper sodbo Višjega sodišča v Kopru št. I Cp 433/2022 z dne 5. 12. 2022 se zavrže.
Evidenčni stavek:
Z zavrženjem zahteve za varstvo zakonitosti je bilo odločeno o pravnem sredstvu državnega tožilstva, ne pa o pravici, obveznosti ali pravni koristi stranke, in sicer ne glede na to, ali je bila zahteva za varstvo zakonitosti vložena na pobudo stranke ali mimo volje strank. Ustavno pritožbo, ki jo je zoper sklep o zavrženju zahteve za varstvo zakonitosti, vložila stranka, je senat Ustavnega sodišča zavrgel, ker ne gre za akt, s katerim bi bilo odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi stranke v smislu prvega odstavka 50. člena ZUstS.
Geslo:
1.5.51.2.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Zavrženje.
1.4.52.6 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke v postopku ustavne pritožbe - Rok za vložitev ustavne pritožbe.
1.4.52.1 - Ustavno sodstvo - Postopek - Procesne predpostavke v postopku ustavne pritožbe - Akt, ki ne more biti predmet ustavne pritožbe.
Pravna podlaga:
Člen 55.b.1.1, 55.b.1.4, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
Vrsta zadeve:
ustavna pritožba
Vrsta akta:
posamični akt
Vlagatelj:
Helena Čebokli in drugi
Datum vloge:
6. 3. 2024
Vrsta odločitve:
sklep
Vrsta rešitve:
zavrženje
Dokument:
US34239
Dokument v PDF obliki:
Up-263-24.pdf
111 KB
Prenesite datoteko
Up-263/24-7
29. 9. 2025
SKLEP
Senat Ustavnega sodišča
je v postopku za preizkus ustavne pritožbe
,
ki so jo vložili Helena Čebokli, Valentina Čebokli, obe Breginj, in Feliks Čebokli, Nova Gorica,
ki jih zastopa Tanja Marušič, odvetnica v Novi Gorici, na seji
29. septembra 2025
sklenil
:
1.
Ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. II Ips 43/2003 z dne 22. 11. 2023
se zavrže.
2. Ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. II DoR 53/2023 z dne 1. 3. 2023 in zoper sodbo Višjega sodišča v Kopru št. I Cp 433/2022 z dne 5. 12. 2022 se zavrže.
OBRAZLOŽITEV
1. Sodišče prve stopnje je v ponovljenem sojenju s sodbo ugodilo spremenjenemu tožbenemu zahtevku in ugotovilo, da so prva tožnica, druga tožnica in peti tožnik solastniki solastniškega deleža toženca, ki znaša ½ več nepremičnin, vsak do 1/3 oziroma 1/6 glede na celoto, ter odločilo o stroških postopka. Višje sodišče je pritožbi toženca delno ugodilo. Sodbo je spremenilo tako, da je zavrnilo tožbeni zahtevek in delno spremenilo stroškovno odločitev. Vrhovno sodišče je z ločenima sklepoma zavrnilo predlog za dopustitev revizije in zavrglo zahtevo za varstvo zakonitosti.
2. Pritožniki izpodbijanim aktom očitajo kršitve 22., 23. in 25. člena Ustave.
3. V skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo, 109/12, 23/20, 92/21 in 22/25 – v nadaljevanju ZUstS) se ustavna pritožba lahko vloži zaradi kršitve človekove pravice ali temeljne svoboščine zoper posamični akt, s katerim je državni organ, organ lokalne skupnosti ali nosilec javnih pooblastil odločil o pravici, obveznosti ali pravni koristi posameznika ali pravne osebe pod pogoji, ki jih določa zakon.
4. Zahteva za varstvo zakonitosti v civilnem pravdnem postopku je izredno pravno sredstvo v rokah državnega tožilstva in kot tako zunaj dispozicije pravdnih strank. V
rhovnemu sodišču kot najvišji avtoriteti sodne oblasti glede razlage in uporabe zakona omogoča izrekanje o pomembnih pravnih vprašanjih, s čimer zagotavlja razvoj prava prek sodne prakse. Kot sredstvo za dosego ciljev, objektivno pomembnih z vidika pravnega reda kot celote, je n
amenjena zagotavljanju javnega interesa, ki presega konkreten primer in subjektivne interese konkretnih strank.
[1]
Vrhovno državno tožilstvo lahko vloži zahtevo za varstvo zakonitosti zoper pravnomočno sodno odločbo iz razlogov, iz katerih lahko Vrhovno sodišče dopusti tudi revizijo,
[2]
tj.
če je od odločitve Vrhovnega sodišča mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, ki je pomembno za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali za razvoj prava prek sodne prakse, zlasti pa če gre za pravno vprašanje, glede katerega odločitev sodišča druge stopnje odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča, če gre za pravno vprašanje, glede katerega sodne prakse Vrhovnega sodišča ni, še zlasti, če sodna praksa višjih sodišč ni enotna, ali če gre za pravno vprašanje, glede katerega sodna praksa Vrhovnega sodišča ni enotna.
[3]
Če v teh primerih Vrhovno sodišče spozna, da je zahteva za varstvo zakonitosti utemeljena, ugotovi le, da je bil zakon prekršen, ne da bi posegalo v pravnomočno odločbo, razen če je bila v zadevi vložena tudi revizija.
[4]
5. Z izpodbijanim sklepom je Vrhovno sodišče odločilo, da pogoji iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso izpolnjeni in zahtevo za varstvo zakonitosti kot nedovoljeno zavrglo. Z zavrženjem zahteve za varstvo zakonitosti je bilo odločeno o pravnem sredstvu državnega tožilstva. Zavrženje
zahteve za varstvo zakonitosti
ima za posledico, da do vsebinskega odločanja Vrhovnega sodišča na podlagi tega izrednega pravnega sredstva ne bo prišlo in v zadevi ne bo izdana niti ugotovitvena odločba (ki pa v konkretno pravnomočno rešeno razmerje med strankama tudi sicer, če bi Vrhovno sodišče na podlagi
zahteve za varstvo zakonitosti
odločalo po vsebini, ne bi posegla). Navedeno zadošča za sklep, da z zavrženjem
zahteve za varstvo zakonitosti
ni bilo odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi stranke, in to ne glede na to, ali je bila
zahteva za varstvo zakonitosti
vložena na pobudo stranke ali mimo volje strank. Sklepa o zavrženju
zahteve za varstvo zakonitosti
torej ni mogoče šteti za akt, s katerim bi bilo odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi stranke v smislu prvega odstavka 50. člena ZUstS, zato je senat Ustavnega sodišča ustavno pritožbo zavrgel (1. točka izreka).
Z navedenim sklepom je
bilo odločeno tudi o obveznosti povrnitve stroškov odgovora na zahtevo za varstvo zakonitosti toženi stranki, vendar pritožniki te odločitve v ustavni pritožbi ne izpodbijajo.
6. Pritožniki kršitve človekovih pravic očitajo tudi sklepu Vrhovnega sodišča o zavrnitvi predloga za dopustitev revizije in vsebinski odločitvi v sodbi Višjega sodišča, zato je senat Ustavnega sodišča štel, da z ustavno pritožbo izpodbijajo tudi navedeni odločitvi. Sklep Vrhovnega sodišča št. II DoR 53/2023 z dne 1. 3. 2023 je bil pritožnikom vročen 16. 3. 2023. Ustavna pritožba, vložena 4. 3. 2024, je bila vložena po izteku 60-dnevnega roka za njeno vložitev, zato jo je senat Ustavnega sodišča v tem delu kot prepozno zavrgel (2. točka izreka).
7.
Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve in četrte alineje prvega odstavka 55.b člena ZUstS v sestavi: predsednik senata dr. Rok Svetlič
ter člana dr. Rok Čeferin in dr. Rajko Knez
.
Sklep je sprejel soglasno.
dr. Rok Svetlič
Predsednik senata
[1]
Odločba Ustavnega sodišča št. U-I-46/24 z dne 3. 10. 2024 (Uradni list RS, št. 92/24), 18. in 19. točka obrazložitve.
[2]
Drugi in tretji odstavek 385. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 73/07 – uradno prečiščeno besedilo, 45/08 in 10/17 – v nadaljevanju ZPP).
[3]
Prvi odstavek 367.a člena ZPP. Zahteva za varstvo zakonitosti se lahko vloži tudi zoper sodno poravnavo, zamudno sodbo, sodbo na podlagi odpovedi oziroma pripoznave in vmesno sodbo na podlagi sporazuma strank, če gre za razpolaganje v nasprotju s prisilnimi predpisi ali moralo (četrti odstavek 385. člena ZPP).
[4]
Tretji odstavek 391. člena ZPP.
⇒