VSL Sodba II Cpg 44/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2025-04-15

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - POGODBENO PRAVO

gospodarski spor majhne vrednosti - narok v sporih majhne vrednosti - gradbena pogodba - podjemna pogodba - jamčevanje za stvarne napake - jamčevalni zahtevki glede opravljenih del - znižanje plačila zaradi stvarnih napak

Znižanja plačila ni dopustno opredeliti z vsoto stroškov, ki so potrebni za odpravo napake, ampak je kriterij znižanja plačila sorazmerje (ne razlika) vrednosti izvršenega dela ob sklenitvi pogodbe brez napake in vrednostjo, ki bi jo tedaj imelo izvršeno delo z napako.

Dokazni predlog "kot do sedaj predlagani dokazi" ne predstavlja substanciranega dokaznega predloga.

Ni mogoče šteti, da dokazni predlogi za zaslišanje strank in prič pomenijo zahtevo za izvedbo naroka. Stranka mora izvedbo naroka zahtevati izrecno.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijana sodba potrdi.

II. Tožena stranka je dolžna povrniti tožeči stranki 229,50 EUR stroškov pritožbenega postopka v osmih dneh po vročitvi te sodbe, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi po poteku tega roka dalje do plačila.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki v roku 15 dni plačati 2.500,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 10. 2022 dalje do plačila. Toženi stranki je naložilo, da je dolžna tožeči stranki v 15 dneh povrniti 627,98 EUR pravdnih stroškov, v primeru zamude skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka paricijskega roka (16. dne) dalje do plačila.

2. Zoper izpodbijano sodbo se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje tožena stranka. Pritožbenemu sodišču predlaga, da njeni pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo razveljavi ter zadevo vrne v ponovni postopek sodišču prve stopnje.

3. Tožeča stranka je vložila odgovor na pritožbo, v katerem pritožbenemu sodišču predlaga, da v celoti zavrne pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno in potrdi prvostopenjsko sodbo ter toženi stranki naloži, da tožeči stranki povrne stroške tega odgovora na pritožbo z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva zapadlosti dalje.

5. Ker se tožbeni zahtevek nanaša na denarno terjatev, ki ne presega 4.000,00 EUR, teče ta gospodarski spor skladno s prvim odstavkom 495. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) po določbah postopka v sporih majhne vrednosti. O pritožbi je zato na podlagi petega odstavka 458. člena ZPP odločala sodnica posameznica. Sodba v sporu majhne vrednosti se sme izpodbijati samo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz drugega odstavka 339. člena ZPP in zaradi zmotne uporabe materialnega prava (prvi odstavek 458. člena ZPP). Navedeno pomeni, da je pritožbeno sodišče vezano na dejansko stanje, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje, na relativne bistvene kršitve določb pravdnega postopka pa se ne ozira.

6. Tožeča stranka s tožbo v tem postopku od tožene stranke zahteva plačilo neplačanega dela računa, ki ga je toženi stranki izstavila za plačilo izvedbe strojnih ometov na dvostanovanjskem objektu v A.

7. Iz dejanskih ugotovitev izpodbijane sodbe, na katere je pritožbeno sodišče vezano, izhaja, da sta stranki sklenili ustno pogodbo, s katero se je tožeča stranka zavezala za toženo stranko izdelati strojne omete na dvostanovanjskem objektu v A., tožena stranka pa se je zavezala k plačilu opravljenih del. Tožeča stranka je naročeno delo opravila v celoti. Tožeča stranka je za opravljeno delo toženi stranki izstavila račun v višini 13.789,40 EUR, ki ga je tožena stranka poravnala v višini 11.289,40 EUR, zneska 2.500,00 EUR pa ni poravnala. Izvedeno delo je imelo določene nepravilnosti (neravne stene), za katere odgovarja tožeča stranka. Napake niso bile takšne, da bi bilo zaradi njih opravljeno delo neuporabno. Sodišče prve stopnje je presodilo, da tožena stranka ni postavila sklepčnega ugovora za znižanje plačila kot enega izmed jamčevalnih zahtevkov zaradi napak opravljenega posla. Znižanja plačila ni dopustno opredeliti z vsoto stroškov, ki so potrebni za odpravo napake, temveč se skladno s 640. členom Obligacijskega zakonika (OZ) plačilo zniža v razmerju med vrednostjo izvršenega dela ob sklenitvi pogodbe brez napake in vrednostjo, ki bi jo tedaj imelo izvršeno delo z napako. Tožena stranka bi morala za sklepčnost ugovora znižanja plačila zaradi napake podati ustrezne trditve, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti razmerje med vrednostjo izvršenega dela ob sklenitvi pogodbe brez napake in vrednostjo tega dela ob sklenitvi pogodbe z napako. Ker tožena stranka takšnih trditev ni podala, ni postavila sklepčnega ugovora za znižanje plačila. Zato po presoji sodišča prve stopnje ni uspela izpodbiti utemeljenosti tožbenega zahtevka. Odločitev sodišča prve stopnje je pravilna.

8. Pritožnica sodišču prve stopnje neutemeljeno očita, da ni obrazložilo, katero abstraktno pravno normo je uporabilo in kakšen je konkretni dejanski stan spornega primera. Sodišče prve stopnje je v obrazložitvi izpodbijane sodbe navedlo pravno podlago za odločitev, tako da se je sklicevalo na konkretne člene Obligacijskega zakonika, ki jih je uporabilo. Na jasen in razumljiv način je navedlo tudi, katera dejstva je štelo za nesporna, katera dejstva je štelo za dokazana in katerih dejstev ni ugotavljalo, ker so se ob pravilni uporabi materialnega prava izkazala za pravno neodločilna. Izpodbijana sodba ni brez razlogov in nima pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne bi mogla preizkusiti.

9. Pritožbeni očitek zmotne uporabe materialnega prava, ker sodišče prve stopnje navaja, da je bila med strankama sklenjena ustna gradbena pogodba, hkrati pa govori tudi o podjemni pogodbi, ni utemeljen. Sodišče prve stopnje je pojasnilo, da je bila med strankama sklenjena ustna gradbena pogodba, ki je posebna vrsta tipične podjemne pogodbe, katere predmet je izdelava nove stvari - izgradnja objekta oziroma izvedba drugih gradbenih del. Pojasnilo je tudi, da se upoštevajoč določbo 660. člena OZ za izvajalčevo odgovornost za stvarne napake uporabljajo pravila o podjemnikovi odgovornosti za stvarne napake, urejena v poglavju o podjemni pogodbi, ter da v konkretnem primeru povsem natančna razmejitev med gradbeno in podjemno pogodbo za rešitev tega spora niti ni bistvena. Navedena stališča sodišča prve stopnje so materialnopravno pravilna, pritožbeni očitek, da se v tem delu izpodbijana sodba glede prava, ki naj bi bilo uporabljeno, ne da preizkusiti, pa ni utemeljen.

10. Materialnopravno stališče sodišča prve stopnje, da v primeru uveljavljanja jamčevalnega zahtevka za znižanje plačila ni relevanten strošek odprave napak, je pravilno. 640. člen OZ določa, da se plačilo zniža v razmerju med vrednostjo izvršenega dela ob sklenitvi pogodbe brez napake in vrednostjo, ki bi jo tedaj imelo izvršeno delo z napako. Načelo enake vrednosti dajatev se po 640. členu OZ z uveljavitvijo zahtevka za sorazmerno znižanje plačila uresniči tako, da se plačilo zniža v razmerju med vrednostjo opravljenega posla ob sklenitvi pogodbe brez napak in vrednostjo, ki bi jo takrat imel posel z napako. Znesek, za katerega se plačilo zniža, se izračuna tako, da se višina (absolutni znesek) plačila, ki bi ga na podlagi pogodbe moral opraviti naročnik, pomnoži z deležem (odstotkom) sorazmernega znižanja plačila.

Odločilno je torej razmerje med vrednostjo izvršenega dela ob sklenitvi pogodbe brez napake in vrednostjo, ki bi jo tedaj imelo izvršeno delo z napako, in ne z odpravo napake povezani stroški. Sodna praksa je že zavzela omejujoče stališče, da znižanja plačila ni dopustno opredeliti z vsoto stroškov, ki so potrebni za odpravo napake, ampak je kriterij znižanja plačila sorazmerje (ne razlika) vrednosti izvršenega dela ob sklenitvi pogodbe brez napake in vrednostjo, ki bi jo tedaj imelo izvršeno delo z napako. Zadostna in ustrezna trditvena podlaga za utemeljitev zneska znižanja plačila obsega navedbe: kakšna je bila vrednost dela brez napake ob sklenitvi pogodbe (tržna vrednost brez napake), kakšna je vrednost dela z napako ob sklenitvi pogodbe (ocenjena tržna vrednost ali hipotetična vrednost dela z napako), razmerje med njima v odstotku ali ulomku, zahtevano znižanje, ki je zmnožek pogodbene cene in razmerja znižanja.

11. Z odpravo napake povezani stroški so upoštevni, kadar naročnik uveljavlja jamčevalni zahtevek odprave napake na izvajalčev račun. Ta jamčevalni zahtevek mora naročnik v roku iz prvega odstavka 635. člena OZ uveljaviti sodno z ustreznim dajatvenim tožbenim zahtevkom ali v obrambi z nasprotno tožbo ali pobotnim ugovorom. Tožena stranka v obravnavanem pravdnem postopku ni postavila ne nasprotne tožbe niti pobotnega ugovora, s katerim bi v pobot tožničini terjatvi za plačilo opravljenih del uveljavljala stroške odprave napake, temveč je zgolj nasprotovala tožbenemu zahtevku za plačilo opravljenih del z navedbami o napakah izvedenih strojnih ometov in o višini stroškov, ki jih je imela z odpravljanjem teh napak v lastni režiji. Takšen ugovor je sodišče prve stopnje pravilno opredelilo kot uveljavljanje ugovora za znižanje plačila, ki pa je zaradi pomanjkanja navedb o razmerju med vrednostjo izvršenega dela ob sklenitvi pogodbe brez napake in vrednostjo, ki bi jo tedaj imelo izvršeno delo z napako, nesklepčen. Glede na navedeno ni očitanega nasprotja med navedbo sodišča prve stopnje, da je med strankama nesporno, da je pri izvedbi del prišlo do nepravilnosti, in njegovo odločitvijo, da je tožbeni zahtevek utemeljen. Kot je pojasnilo že sodišče prve stopnje, sam obstoj napak ne zadostuje za uspešno uveljavljanje znižanja plačila, temveč mora naročnik postaviti ustrezne trditve, s katerimi utemeljuje znesek znižanja plačila, česar pa ne more storiti z navedbami o višini stroškov odprave napak.

12. Ker je sodišče prve stopnje pravilno presodilo, da je toženkin ugovor znižanja plačila nesklepčen zaradi odsotnosti navedb o razmerju med vrednostjo izvršenega dela ob sklenitvi pogodbe brez napake in vrednostjo, ki bi jo tedaj imelo izvršeno delo z napako, za odločitev o utemeljenosti tožbenega zahtevka ni bilo odločilno, ali je tožena stranka pravilno in pravočasno grajala napake. Kljub temu je sodišče prve stopnje presodilo, da je na podlagi navedb tožeče stranke, da je bila pripravljena pristopiti k odpravi napak, če bi se strošek sanacije s strani tožene stranke izkazal za previsok, mogoče napraviti zaključek, da je bilo grajanje napak pravilno in pravočasno. Zato pritožbene navedbe, da je tožena stranka pravočasno grajanje napak dokazovala z izjavo g. B. B. in njegovim zaslišanjem ter z zavrnitvijo tožničinih opominov, niso odločilnega pomena za odločitev o pritožbi.

13. Pritožnica očita sodišču prve stopnje, da je spregledalo njene dokaze v zvezi z zatrjevano neuporabnostjo opravljenega dela, in sicer fotografije z natančnim opisom napak in zaslišanje nadzornika g. B. B. 638. člen OZ določa, da če ima opravljeni posel tako napako, da je delo neuporabno, ali če je opravljen v nasprotju z izrecnimi pogodbenimi pogoji, lahko naročnik odstopi od pogodbe in zahteva povračilo škode, ne da bi prej zahteval odpravo napake. Če ima izvršeni posel napako, ki ni taka, da bi bilo delo neuporabno, oziroma če posel ni izvršen v nasprotju z izrecnimi pogodbenimi pogoji, je naročnik dolžan dovoliti podjemniku, da napako odpravi (prvi odstavek 639. člena OZ). V obravnavani zadevi tožena stranka ni trdila, da je odstopila od pogodbe, sodišče prve stopnje pa je toženkin ugovor za znižanje plačila ocenilo za neutemeljen zaradi njegove nesklepčnosti in ne zato, ker tožena stranka ni najprej zahtevala odprave napake od tožeče stranke. Zato vprašanje, ali je bilo opravljeno delo neuporabno, ni bilo pravno relevantno za odločitev. Tudi sicer pa pritožbeno sodišče pritrjuje sodišču prve stopnje, da je na podlagi dejstva, da je tožena stranka za opravljeno delo že plačala 11.289,40 EUR, mogoče napraviti zaključek, da napake niso bile takšne, da bi bilo zaradi njih opravljeno delo neuporabno. Da opravljeno delo ni bilo neuporabno, izhaja tudi iz navedb tožene stranke, da je napake odpravila. Kot je pojasnilo že sodišče prve stopnje, se namreč v primeru, če je delo neuporabno, predpostavlja, da ga ni mogoče sanirati z odpravljanjem napak. Pravilna je tudi presoja sodišča prve stopnje, da je tožena stranka glede neuporabnosti dela podala povsem pavšalne navedbe in nesubstanciran dokazni predlog. Tožena stranka je navedbo, da je izvršeno delo neuporabno, podala v 2. točki prve pripravljalne vloge. Zgolj iz navedb, da je izvršeno delo neravno, neskladno, nekvalitetno in izven okvirov toleranc, ne izhaja zaključek, da je izvršeno delo tudi neuporabno, da je torej napaka neodpravljiva. Dokaznih predlogov s fotografijami napak in zaslišanjem g. B. B. tožena stranka ni predlagala v zvezi z zatrjevano neuporabnostjo izvedenih strojnih ometov, dokazni predlog "kot do sedaj predlagani dokazi" pa ne predstavlja substanciranega dokaznega predloga.

14. Pritožbena navedba, da je tožena stranka s tem, da je zavrnila tožeči stranki plačilo razlike v izstavljenem računu dne 7. 11. 2022, izpolnila vse svoje obveznosti po 625. členu OZ, je nerazumljiva. 625. člen OZ namreč ne ureja nobene obveznosti naročnika, temveč ureja obveznost podjemnika opozoriti naročnika na napake materiala, ki mu ga je naročnik izročil, in na pomanjkljivosti v njegovem naročilu ter na druge okoliščine, za katere je vedel ali bi bil moral vedeti in bi bile lahko pomembne za naročeno delo ali za njegovo pravočasno izvršitev.

15. Pritožnica izpodbijani sodbi neutemeljeno očita, da nima obrazložitve v zvezi s tem, da je tožeča stranka priznala svojo napako in je toženi stranki ponudila plačilo 1.000,00 EUR. Sodišče prve stopnje je pojasnilo, da je trditve tožeče stranke, da se je strinjala z odpravo napak s strani tožene stranke pod pogojem, da ji tožena stranka primarno pove, kakšen bo znesek stroškov odprave napak, možno razumeti kot tožničino priznanje lastnih napak, pri čemer to prepričanje sodišča prve stopnje dodatno utrjuje elektronsko sporočilo tožeče stranke z dne 27. 9. 2022, v katerem je med drugim navedla, da je po njenih izračunih vrednost sanacije 1000 EUR, to ceno pa je kot izvajalka pripravljena plačati. Očitek, da izpodbijana sodba v tem delu nima obrazložitve, je torej neutemeljen, pritožbeno sodišče pa še dodaja, da navedeni zapis v predpravdni korespondenci med strankama ne more povzročiti utemeljenosti toženkinega nesklepčnega ugovora za znižanje plačila.

16. Pritožnica sodišču prve stopnje neutemeljeno očita kršitev 454. člena ZPP. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je mogoče o spornem dejanskem stanju odločiti že na podlagi predloženih pisnih dokazov, nobena stranka pa izvedbe naroka ni izrecno zahtevala, zato je na podlagi drugega odstavka 454. člena ZPP

izdalo sodbo brez razpisa naroka za glavno obravnavo. Pojasnilo je, da je dokazne predloge za zaslišanje pravdnih strank in predlaganih prič zavrnilo kot nepotrebne, saj je v luči v nadaljevanju obrazloženega dejstva, da tožena stranka ni podala izrecnega sklepčnega jamčevalnega ugovora na znižanje plačila, lahko obstoj odločilnih dejstev ugotovilo že na podlagi izvedenega dokaznega postopka z listinskimi dokazi. Pritožbeno sodišče pritrjuje sodišču prve stopnje, da zaradi dejstva, da je toženkin ugovor za znižanje plačila nesklepčen, ni bilo potrebno izvajanje dokazov z zaslišanjem strank in prič. Pritožbena navedba, da je tožena stranka zahtevala, da se v postopku zaslišijo stranke in priče, zaradi česar je tako zahtevala izvedbo naroka, pa ni utemeljena. Ni mogoče šteti, da dokazni predlogi za zaslišanje strank in prič pomenijo zahtevo za izvedbo naroka. Stranka mora izvedbo naroka zahtevati izrecno.

Ker je sodišče prve stopnje pravilno presodilo, da so izpolnjeni pogoji za izdajo odločbe brez razpisa naroka iz drugega odstavka 454. člena ZPP, ni zagrešilo kršitve določb pravdnega postopka s tem, ko je izdalo sodbo brez razpisa naroka.

17. Ker so toženkini pritožbeni očitki neutemeljeni in ker pritožbeno sodišče tudi ob uradnem preizkusu izpodbijane sodbe ni zasledilo kršitev iz drugega odstavka 350. člena ZPP, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo (353. člen ZPP).

18. Odločitev o pritožbenih stroških temelji na določbi prvega odstavka 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP. Tožena stranka s pritožbo ni uspela, zato je dolžna tožeči stranki povrniti njene stroške pritožbenega postopka, ki jih je pritožbeno sodišče odmerilo po predloženem stroškovniku in v skladu z Odvetniško tarifo (OT). Stroški pritožbenega postopka tožeče stranke obsegajo stroške sestave odgovora na pritožbo v višini 375 točk, kar znaša 225,00 EUR (tar. št. 22/1 OT) in materialne stroške v višini 4,50 EUR (tretji odstavek 11. člena OT), kar skupaj znaša 229,50 EUR. Tako odmerjene stroške pritožbenega postopka je tožena stranka dolžna tožeči stranki povrniti v roku osmih dni po prejemu te sodbe, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi po poteku tega roka dalje do plačila.

N. Plavšak, E-paket Obligacije z e-komentarjem OZ, komentar k 640. členu OZ, Tax-Fin-Lex.

P. Mlakar Adam, Gradbena pogodba - procesni vidik jamčevalnih zahtevkov, Pravosodni bilten (PB), št. 1/2023, str. 37-56; VSRS Sodba II Ips 38/2012 z dne 17. 10. 2013, VSRS sodba in sklep II Ips 348/2013 z dne 20. 8. 2015, VSL Sodba I Cpg 706/2019 z dne 15. 1. 2020.

Ta določa, da sodišče brez razpisa naroka izda odločbo o sporu, če po prejemu odgovora na tožbo oziroma pripravljalnih vlog ugotovi, da je o spornem dejanskem stanju mogoče odločiti že na podlagi predloženih pisnih dokazov, nobena stranka pa izvedbe naroka v tožbi, odgovoru na tožbo oziroma v pripravljalnih vlogah iz 452. člena tega zakona ni zahtevala.

Glej npr. N. Betetto v Pravdni postopek : zakon s komentarjem, 3. knjiga, Ljubljana, GV Založba, 2009, str. 722; VSL sodba I Cpg 1219/2012 z dne 17. 10. 2013, VSL Sodba I Cpg 193/2021 z dne 9. 3. 2022.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 454, 454/2

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 639, 639/3, 640, 660

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.