VSM Sklep III Cp 82/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-26

dr. Andrej Ekart (preds.), Mirjana Klobasa (poroč.), Milena Šteharnik

CIVILNO PROCESNO PRAVO - DRUŽINSKO PRAVO - NEPRAVDNO PRAVO

nasilje v družini - pogoji za izrek ukrepa - test sorazmernosti - relevantno časovno obdobje - ukrep prepovedi vstopa - trajanje ukrepa - nepravilno oziroma zmotno ugotovljeno dejansko stanje - psihično nasilje - razlogi o odločilnih dejstvih - zmotna uporaba materialnega prava - delna sprememba izpodbijanega sklepa

Glede na samo težo dejanj nasprotnega udeleženca, ter dejstvo, da je iz solastniške nepremičnine odstranjen že od 13. 8. 2025, je izrečen v predolgem trajanju. Dejstvo je, da imata udeleženca postopka nerešena premoženjska razmerja, ki jih tudi v trajanju enega leta ne bosta uspela razrešiti.

I. Pritožbi se delno ugodi in se sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da glasi:

"I. Ugovoru nasprotnega udeleženca zoper sklep Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu V N 259/2025 z dne 9. 10. 2025 se delno ugodi tako, da III točka izreka sedaj glasi:

III. Ukrepi, izrečeni v I. in II. točki izreka tega sklepa veljajo od 11. 10. 2025 od 00.01 ure dalje in trajajo 4 mesece, to je vključno do 11. 2. 2026 do 00.01 ure, morebiten ugovor zoper sklep pa ne zadrži izvršitve ukrepa."

II. V preostalem delu se pritožba kot neutemeljena zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

III. Pritožnik krije sam svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugovor nasprotnega udeleženca zoper sklep V N 259/2025 z dne 9. 10. 2025 zavrnilo.

2. Zoper sprejeto odločitev se pritožuje nasprotni udeleženec. V pravočasni pritožbi navaja, da je sodišče prve stopnje v predmetni zadevi odločalo pristransko, saj je glede prič, predlaganih z njegove strani, zgolj zapisalo, da niso vedele ničesar o težavah v družini X in gre za osebe, ki niso vpete v družinsko življenje ter bi lahko poznale podrobnosti iz razmerja med udeležencema. Glede dogodka z dne 13. 8. 2025 vztraja pri tem, da je bil on ogrožen s strani svojega sina, saj sta ga skupaj s predlagateljico želela vreči z balkona, da bi izgledalo kot samomor. Sam je poklical policijo, za tem pa sta predlagateljica in njun sin dogodek obrnila njemu v škodo. Izpodbijani sklep nima razlogov o odločilnih dejstvih, saj ni že vsak nesporazum med zakoncema psihično nasilje. S predlagateljico sta v zakonski zvezi živela 46 let in v tem času nikoli ni zoper njega vložila predloga zaradi družinskega nasilja. S tem, ko je podal predlog na policijo, je dejansko povzročil situacijo, da je sedaj ostal brez doma, predlagateljica pa nikoli ni bila žrtev nasilja. Sodišče povzema abstraktne določbe Zakona o preprečevanju nasilja v družini (v nadaljevanju ZPND) in abstraktno zapiše, da nasprotni udeleženec potrebuje več časa, da premisli o svojih ravnanjih in odnosu do predlagateljice. Ne strinja se z izrečenim ukrepom, saj mu je kar za celo leto prepovedano vstopiti v dom. Meni, da je bil obravnavan krivično. Priglaša stroške pritožbenega postopka.

4. Pritožbeno sodišče preizkusi sklep sodišča prve stopnje v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa pazi po uradni dolžnosti na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju - ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava (drugi odstavek 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP). Določbe ZPP so uporabljene na podlagi 42. člena Zakona o nepravdnem postopku (ZNP-1) v zvezi z 22.a členom ZPND.

5. Na podlagi določbe prvega odstavka 19. člena ZPND, lahko sodišče povzročitelju nasilja, ki je žrtev telesno poškodoval, ali ji je prizadejal škodo na zdravju, ali je drugače protipravno posegal v njeno dostojanstvo ali druge osebnostne pravice izreče prepovedi, kot jih je izreklo prvostopno sodišče nasprotnemu udeležencu v obravnavanem postopku. Navedene ukrepe je mogoče izreči tudi v primeru, če je povzročitelj nasilja žrtvi grozil, da jo bo poškodoval ali drugače protipravno posegal v njeno dostojanstvo ali osebnostne pravice (drugi odstavek 19. člena ZPND). Ukrepi prepovedi lahko trajajo največ 12 mesecev (tretji odstavek 19. člena ZPND). Varstvo žrtev družinskega nasilja je pomembna vrednota ustavnega pomena.

6. Sodišče druge stopnje pojasnjuje, da ni vsako nesoglasje, vsak fizični stik, vsaka neprimerna ali žaljiva beseda ali vsak povzdignjen glas v družinskem okolju, za katerega je značilna izrazita dinamičnost odnosov med družinskimi člani in pogosta konfliktnost,

podlaga za izrek ukrepov po ZPND. Kajti z ukrepi, ki jih izreka po ZPND, država posega v družinsko in zasebno življenje posameznikov, ki sta tako ustavno

Zaradi tega je posege države v zasebno in družinsko življenje posameznikov vedno treba presojati skozi prizmo testa sorazmernosti. To ne izhaja zgolj iz določbe drugega odstavka 8. člena EKČP,

temveč tudi iz ustaljene prakse Ustavnega sodišča RS, v skladu s katero je mogoče omejiti človekovo pravico, če je zakonodajalec zasledoval ustavno dopusten cilj in če je omejitev skladna z načeli pravne države (2. člen Ustave), in sicer s tistim izmed teh načel, ki prepoveduje prekomerne posege države (splošno načelo sorazmernosti). Načelo sorazmernosti iz 5. člena ZPND po eni strani varuje žrtve (saj je trajanje ukrepov odvisno od stopnje ogroženosti žrtve), po drugi strani pa varuje posameznike pred neupravičenimi posegi države v njihovo družinsko in zasebno življenje. Ko sodišče odloča o izreku ukrepov, zato ni relevantno zgolj vprašanje, ali določeno ravnanje predstavlja nasilje ali ne, marveč, ali predstavlja takšno stopnjo nasilja, da je državni poseg v družinsko skupnost utemeljen.

7. V skladu z določbo četrtega odstavka 22.b člena ZPND mora žrtev predlog za začetek postopka podati najpozneje v šestih mesecih, odkar je zadnjič utrpela telesno poškodbo ali ji je povzročitelj nasilja prizadejal škodo na zdravju ali je drugače posegel v njeno dostojanstvo ali druge osebnostne pravice. Pritožbeno sodišče pojasnjuje, da je s tem določeno tudi relevantno obdobje, ki je podlaga za izrek ukrepov po ZPND, kar pomeni, da se lahko pri izrekanju ukrepov po ZPND upoštevajo zgolj nasilna dejanja, izvršena znotraj tega obdobja.

Šestmesečni rok iz četrtega odstavka 22 b. člena ZPND je namreč materialni prekluzivni rok, zato dejanja, izvršena pred tem obdobjem, ne morejo biti pravno merodajna za izrek ukrepov po ZPND.

8. V predmetni zadevi je sodišče prve stopnje s sklepom z dne 9. 10. 2025 nasprotnemu udeležencu prepovedalo vstop v stanovanje, v katerem sta živela skupaj s predlagateljico, zadrževanje v bližini stanovanja na razdalji 200 m, vzpostavljanje vsakršnega srečanja s predlagateljico ali vzpostavljanje stikov s predlagateljico na kakršenkoli način, vključno s sredstvi za komuniciranje in preko tretjih oseb. Nadalje je odločilo, da ukrep traja 12 mesecev. Za primer kršitve je nasprotnemu udeležencu zagrozilo z denarno kaznijo v višini 500,00 EUR.

9. Predmetni ukrep je nadaljevanje, s strani Policijske postaje ***, nasprotnemu udeležencu odrejenega ukrepa prepovedi približevanja na razdaljo 200 m z dne 13. 8. 2025, ki je bil nato s sklepom preiskovalne sodnice I Kpd 57727/2025 z dne 13. 8. 2025 potrjen in podaljšan še do 11. 10. 2025.

10. Nima prav pritožba, da je sodišče prve stopnje zmotno ugotovilo dejansko stanje in da nasprotni udeleženec nikoli ni bil nasilen ter da je sam žrtev nasilja. Nasprotnemu udeležencu je namreč bil izrečen ukrep prepovedi približevanja, slednji pa je bil podaljšan prav iz razloga, ker je nasprotni udeleženec ukrep kršil, ko je poskušal preko vnukinje navezovati stike s predlagateljico. Na podlagi izrečenih ukrepov v kazenskem postopku, je zatem sodišče prve stopnje izdalo sedaj izpodbijan sklep, v katerem je s stopnjo verjetnosti ugotovilo, da je bil nasprotni udeleženec zoper predlagateljico nasilen.

11. Nasprotni udeleženec neutemeljeno minimalizira in izven konteksta prikazuje dogajanje 13. 8. 2025. Res je, da priče - sosedje in prijatelji o nasilju v družini niso vedeli povedati ničesar, za razliko od njih pa so družinski člani ter predlagateljica natančno opisali dogajanje v družini v zadnjih 15 letih. Prav tako sta predlagateljica in njen sin opisala dogajanje dne 13. 8. 2025, ko je med predlagateljico in nasprotnim udeležencem prišlo do psihičnega nasilja, ki se je končalo z grožnjami nasprotnega udeleženca predlagateljici, da bo ubil tako njo kot sebe, v posledici česar je zatem tudi bil poslan na urgenco psihiatrične bolnišnice. O nasilnem obnašanju nasprotnega udeleženca oziroma o njegovih besednih grožnjah, da lahko vse pobije, je izpovedovala ne le predlagateljica, ampak jih je potrdil tudi policist A. A., ki je bil na kraju dogodka dne 13. 8. 2025.

12. Nima prav pritožba, da se izpodbijani sklep ne da preizkusiti. Sodišče prve stopnje je naredilo sicer skromno dokazno oceno, v kateri je v glavnem povzemalo izpovedbe udeležencev in prič, vendar je na podlagi slednjega pravilno zaključilo, da so izpolnjeni vsi pogoji po ZPND, saj je nasptotni udeleženec zoper predlagateljico izvajal psihično nasilje vsaj v obdobju zadnjih šest mesecev pred 13. 8. 2025, ko jo je poniževal in zmerjal.

13. Res je, da se dogodki izpred 15 oziroma 5 let ne tičejo predmetnega postopka, saj so ukrepi po ZPND namenjeni reševanju akutne problematike in ne dolgoletnemu nesoglasju med udeleženci, vendar je s pomočjo opisovanja teh dogodkov sodišče prve stopnje dobilo celovit uvid v družinsko dogajanje in je dogodek z dne 13. 8. 2025 ter dogajanje v obdobju pred tem pravilno umestilo pod pojem družinskega nasilja po ZPND.

14. Nima prav nasprotni udeleženec, da je sam žrtev nasilja zgolj iz razloga, ker je on bil tisti, ki je poklical policijo. Iz same izpovedbe predvsem predlagateljice in njunega sina je razbrati, da je predlagateljica žrtev psihičnega nasilja, ki ga že daljše obdobje nad njo izvaja nasprotni udeleženec. Zmerjanje in žaljenje ter nespoštovanje, ki ga izraža nasprotni udeleženec do predlagateljice, ni mogoče minimalizirati in nedvomno predstavlja psihično nasilje nad predlagateljico.

15. Sodišče druge stopnje tako ocenjuje, da so v predmetnem postopku podani vsi pogoji za izrek ukrepa po ZPND, pri tem pa zaključuje, da je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo materialno pravo (5. alineja 358. člena ZPP), ko je izreklo nasprotnemu udeležencu ukrep v trajanju enega leta.

16. Nesporno je, da v konfliktni situaciji predlagateljica in nasprotni udeleženec živita že skozi daljše časovno obdobje. Nesporno sta udeleženca postopka sedaj že bivša zakonca, ki imata nerešena premoženjska razmerja. Glede na samo težo dejanj nasprotnega udeleženca, ter dejstvo, da je iz solastniške nepremičnine odstranjen že od 13. 8. 2025, je izrečen v predolgem trajanju. Dejstvo je, da imata udeleženca postopka nerešena premoženjska razmerja, ki jih tudi v trajanju enega leta ne bosta uspela razrešiti. Ukrepi po ZPND pa niso namenjen temu, da bi v tem času udeleženca rešila še odprta vprašanja delitve skupnega premoženja, kot je to zaključilo sodišče prve stopnje v 18. točki izpodbijanega sklepa. Zgolj dejstvo, da naj nasprotni udeleženec minimalizira svoje ravnanje in mu sodišče prve stopnje nalaga, da naj še nekoliko razmisli o svojih ravnanjih, pa tudi ne zadoščajo za utemeljitev trajanja ukrepa v tako dolgem obdobju.

17. Glede na obrazloženo je sodišče druge stopnje trajanje izrečenega ukrepa skrajšalo na 4 mesece in v tem obsegu III. točko izreka sklepa z dne 9. 10. 2025 spremenilo.

18. Glede na obrazloženo je sodišče druge stopnje odločilo, kot izhaja iz izreka sklepa sodišča druge stopnje (3. točka 365. člena ZPP).

19. Nasprotni udeleženec s svojo pritožbo ni uspel oziroma je uspeh minimalen, zato krije sam svoje stroške pritožbenega postopka (osmi odstavek 22.a člena ZPND).

T. Pavčnik, Nekatera vprašanja Zakona o preprečevanju nasilja v družini, Pravosodni bilten 2/2102, str. 97.

Ustava RS v 35. členu zagotavlja varstvo zasebnosti posameznikov, v tretjem odstavku 53. člena pa določa, da država varuje družino, materinstvo, očetovstvo, otroke in mladino ter ustvarja za to varstvo potrebne razmere.

Glej 8. člen Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju EKČP), Uradni list RS - Mednarodne pogodbe, št. 33/94, ki določa, da ima vsakdo pravico do spoštovanja svojega zasebnega in družinskega življenja, svojega doma in dopisovanja.

Le-ta določa, da se javna oblast ne sme vmešavati v izvrševanje pravice do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, razen če je to določeno z zakonom in nujno v demokratični družbi zaradi državne varnosti, javne varnosti ali ekonomske blaginje države, zato da se prepreči nered ali zločin, da se zavaruje zdravje ali morala ali da se zavarujejo pravice in svoboščine drugih ljudi. Za uporabo drugega odstavka 8. člena EKČP se pri izrekanju ukrepov po ZPND izrecno zavzema K. Filipčič, Zakon o preprečevanju nasilja v družini, Uvodna pojasnila, GV Založba, Ljubljana 2008, str. 33.

VSL sklep IV Cp 1065/2020 z dne 07.07.2020, VSM 363/2025 z dne 5.6.2025.

Tako tudi VSL sklep IV Cp 1409/2023 z dne 08.08.2023 in VSL sklep IV Cp 285/2020 z dne 17.02.2020.

Zakon o preprečevanju nasilja v družini (2008) - ZPND  - člen 5, 19, 19/1, 19/2, 22a, 22b, 22b/4

Zakon o nepravdnem postopku (2019) - ZNP-1  - člen 42

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 340, 341, 358

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.