VSM Sklep III Cp 853/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-03-03

Mirjana Klobasa (preds.), dr. Andrej Ekart (poroč.), Milena Šteharnik

DRUŽINSKO PRAVO - MEDNARODNO ZASEBNO PRAVO

otrokovo običajno prebivališče - mednarodna pristojnost - skrbništvo nad mladoletno osebo - prenos pristojnosti - nasprotje med interesi skrbnika in osebe pod skrbništvom - omejitev skrbniških pravic

Nadalje je zmotno sklicevanje predlagatelja na določbe Haaške konvencije iz leta 1996. Pritožbeno sodišče pojasnjuje da Bruseljska uredba IIa v 61. členu izrecno določa, da ima ta uredba v razmerju do Haaške konvencije iz leta 1996 prednost pri uporabi (kar pomeni, da se uporablja uredba, ne pa konvencija), če ima otrok običajno prebivališče na območju države članice EU. V obravnavani zadevi je imela mld. A. A. ob začetku postopka (leta 2021) običajno prebivališče v Sloveniji, ki je država članica EU, zato se uporabijo določbe o mednarodni pristojnosti, ki jih vsebuje Bruseljska uredba IIa, ne pa določbe o mednarodni pristojnosti, ki jih vsebuje Haaška konvencija iz leta 1996. Enako velja za vprašanje priznanja izvršitve odločb iz ene države članice v drugi državi članici.

Sodišče druge stopnje pojasnjuje, da se določba 15. člena Bruseljske uredbe IIa uporabi zgolj izjemoma (kot izhaja že iz same dikcije omenjenega člena), kar že samo po sebi pomeni, da jo je treba ozko razlagati. Poleg tega iz besedila 15. člena Bruseljske uredbe IIa izhaja, da sodišče, ki vodi postopek, ni dolžno prekiniti postopka, ampak zgolj lahko prekine. Ne glede na navedeno sodišče druge stopnje meni, da pogoj za prekinitev in prenos pristojnosti na sodišče druge države članice v obravnavani zadevi ni podan, saj že pogoji iz prvega odstavka 15. člena niso izpolnjeni. Pravna teorija navedeno pravilo razlaga v smislu, da mora biti prenos pristojnosti v otrokovo korist oziroma, da se naj prenos pristojnosti izvede zgolj, če lahko sodišče druge države članice bolje zaščiti otrokovo korist, pri tem pa teorija izpostavlja, da lahko bolje zaščiti otrokovo korist tisto sodišče, ki je z zadevo posebej blizu povezano ali če govorijo razlogi razumevanja jezika drugega sodišča posebej za to, da o zadevi odloča sodišče druge države članice.

I. Pritožbi se delno ugodi in se sklep sodišča prve stopnje v V. točki izreka spremeni tako, da se glasi:

"Za skrbnico mld. A. A., EMŠO: ... , s stalnim naslovom ...., se imenuje C. C., Naslov ..., Avstrija, EMŠO: ..., razen v delu, ki se nanaša na nepremično premoženje mld. A. A. v Sloveniji. V tem delu se skrbnikove pravice omejijo. Posamezne skrbnikove naloge, ki se nanašajo na nepremično premoženje mld. A. A. v Sloveniji, opravlja predlagatelj (Center za socialno delo)."

II. V preostalem se pritožba zavrne in se v izpodbijanem, a nespremenjenem delu (V. točka izreka) potrdi sklep sodišča prve stopnje.

III. Udeleženka C. C. krije sama svoje stroške revizijskega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je na predlog predlagatelja Centra za socialno delo (v nadaljevanju CSD) z izpodbijanim sklepom nasprotni udeleženki odvzelo starševsko skrb nad njeno mld. hčerko A. A. (I. točka izreka), odločilo da se mld. A. A. namesti v rejniško družino k rejnici E. E., naslov ... (II. točka izreka), določilo način izvajanja stikov med nasprotno udeleženko in njeno mld. hčerjo ter način izvajanja stikov med mld. A. A. in teto C. C. ter polsestrami F. F. ter G. G. in H. H. (III. točka izreka), nasprotni udeleženki naložilo plačevanje preživnine v višini 10,00 EUR mesečno (IV. točka izreka), za skrbnika mld. A. A. imenovalo Center za socialno delo (V. točka izreka), odločilo, da se odvzem starševske skrbi po pravnomočnosti sklepa zaznamuje v zemljiški knjigi pri nepremičninah, ki so v lasti mld. A. A. (VI. točka izreka), ter odločilo, da pritožba zoper sklep ne zadrži izvršitve (VII. točka izreka) in da bo o stroških postopka sodišče odločilo s posebnim sklepom (VIII. točka izreka).

2. Zoper citirani sklep je vložila pravočasno obsežno pritožbo udeleženka C. C. (v nadaljevanju pritožnica), teta mld. A. A. Izrecno izpodbija II. in V. točko izreka izpodbijanega sklepa, s katerima je bilo odločeno o namestitvi mld. A. A. v rejniško družino in določitev skrbništva, saj vztraja pri stališču, da bi bilo v največjo korist mld. A. A., da se namesti k njej v rejo ali skrbništvo. Sklep izpodbija iz vseh pritožbenih razlogov po 338. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in sklep spremeni tako, da odloči, da se mld. A. A. namesti k njej v rejo ali skrbništvo, podredno da pritožbeno sodišče sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Smiselno izpodbija tudi III. in IV. točko izreka izpodbijanega sklepa, s katerima so določeni stiki in preživnina.

Bistvo pritožbene graje je, da izpodbijani sklep nima razlogov o odločilnih dejstvih, da bi sodišče prve stopnje moralo postaviti drugega izvedenca in da je sodišče prve stopnje zmotno ugotovilo dejansko stanje tako glede neugodnih osebnostnih lastnosti pritožnice (neresnicoljubnosti in nezaupanje do inštitucij), kakor tudi glede drugih nosilnih razlogov sodišča prve stopnje (dogodki v zvezi z izselitvijo nečakinje F. F., glede katerih sodišče ni verjelo pritožnici, da ni vedela, v kakšnih razmerah živi začasna skrbnica F. F., pa tega ni razkrila inštitucijam; proces solastninjenja otroka in pomešane vloge; proces morebitne odtujitve otroka; neugoden delovnik tete in strica; bojazen, da se v primeru namestitve k teti ne bi izvrševali stiki s sorodniki po očetovi strani; konfliktni odnosi, ki naj bi jih imela z možem z njegovo primarno družino; pretekla dejanja pritožničinega moža; da ne bi bila zmožna skrbeti za 5 otrok ipd.). Graja tudi napačno uporabo materialnega prava iz razloga, ker izrečeni ukrepi niso v največjo korist mld. A. A. in ker sodišče prve stopnje pri tej presoji ni primerjalo razmer pri rejnici E. E. z razmerami, v katerih bi mld. A. A. živela pri pritožnici. Priglaša stroške.

3. Predlagatelj v odgovoru na pritožbo soglaša z ugotovitvami in zaključki sodišča prve stopnje ter se zavzema za zavrnitev pritožbe. Stroškov ne priglaša.

4. Kolizijska skrbnica mld. A. A. se v odgovoru na pritožbo zavzema za njeno zavrnitev. Priglaša stroške.

5. Sodišče druge stopnje je o pritožbi prvič odločilo s sklepom III Cp 688/2023 z dne 20.12.2023, s katerim je pritožbi ugodilo in sklep sodišča prve stopnje v II. točki izreka spremenilo tako, da je mld. A. A. namestilo k pritožnici (I. točka izreka), sklep sodišča prve stopnje v III. točki izreka spremenilo tako, da je na novo določilo stike med mld. A. A. in njeno materjo I. I. (nasprotno udeleženko) in polsestrami F. F. ter mld. G. G. in H. H. (II. točka izreka), spremenilo prejemnika, kateremu nasprotna udeleženka plačuje preživnino za mld. A. A. (III. točka izreka), za skrbnika mld. A. A. določilo pritožnico (IV. točka izreka) in odločilo, da pritožnica in kolizijska skrbnica mld. A.A. krijeta sami svoje stroške pritožbenega postopka (V. točka izreka).

6. Zoper sklep sodišča druge stopnje III Cp 688/2023 z dne 20.12.2023 je predlagatelj vložil revizijo, ki ji je Vrhovno sodišče RS s sklepom II Ips 43/2025 z dne 9. 10. 2025 delno ugodilo, sklep sodišča druge stopnje razveljavilo v IV. točki izreka in zadevo v tem obsegu vrnilo temu sodišču v nov postopek (I. točka izreka), v preostalem je revizijo zavrnilo (II. točka izreka), odločitev o revizijskih stroških pa pridržalo za končno odločbo (III. točka izreka).

7. To pomeni, da je v ponovnem postopku pred sodiščem druge stopnje treba odločiti zgolj še o skrbništvu nad mld. A. A. (V. točka izreka izpodbijanega sklepa), glede ostalih vprašanj je zadeva že pravnomočno odločena.

8. Sodišče druge stopnje je po prejemu navedenega sklepa Vrhovnega sodišča RS udeležence pozvalo, da se izjavijo glede določitve skrbništva za mld. A. A., kar so udeleženci storili.

9. Predlagatelj (CSD) je v vlogi z dne 5. 12. 2025 navajal, da je v letu 2024 pritožnica prevzela opravljanje nalog skrbnice za mld. A. A., da pritožnica kot skrbnica ni podajala zahtevkov za morebitne odobritve pravnih poslov, ki jih je izvajala v bremenu mld. A. A., da je predlagatelj februarja 2025 s strani takratne skrbnice prejel zaključno poročilo o izvajanju skrbniških nalog, pri čemer ni bilo ugotovljenih nepravilnosti pri izvajanju skrbniških nalog, in da je predlagatelj v aprilu 2025 Okrožno sodišče v Slovenj Gradcu pozval, naj nadzor nad izvrševanjem skrbniških nalog odstopi pristojnim organom v Avstriji. Predlagatelj sodišču druge stopnje predlaga, da pri sodišču v Avstriji, ki je pristojno za opravljanje nadzora nad izvajanjem skrbništva, opravi poizvedbe o tem, kako je od leta 2025 naprej potekalo opravljanje skrbniških nalog in ali so zaznali kakšne nepravilnosti. Če takšnih nepravilnosti ne zaznava, ni ovir, da se za skrbnico mld. A. A. določi pritožnica.

10. Kolizijska skrbnica se v vlogi z dne 8. 12. 2025 ni izjasnila o skrbništvu za mld. A. A., temveč je napisala, da se bo o tem izjavila, ko bosta svoje vloge podala predlagatelj in pritožnica.

11. Pritožnica (udeleženka C. C.) je v vlogi z dne 10. 12. 2025 opisala tedanje izvajanje varstva in vzgoje skrbi nad mld. A. A. ter opravljanje skrbniških nalog, izpostavila, da izpolnjuje pogoje za skrbnico. Mld. A. A. je pri njej bivala že skoraj dve leti, v tem času je bilo zanjo ustrezno poskrbljeno in dobro napreduje. Navaja, da jo pri zavzemanju za skrbništvo nad deklico ne ženejo lastni premoženjski interesi, meni pa, da morebiten prenos skrbništva na predlagatelja tudi iz povsem praktičnih življenjskih razlogov ne bi bil v korist mld. A. A., saj bi v takem primeru slovenski CSD moral urejati izbiro in menjavo šole za mladoletno A. A. v Avstriji, odločati o zdravstvenih odločitvah, sodelovati pri pridobitvi ali podaljšanju osebnih dokumentov, odprtju bančnega računa v imenu otroka in podobno. Poleg tega bi nastajali dodatni stroški s prevodi, saj je mld. A. A. nameščena k njej v Avstriji, predlagatelj pa je slovenski organ, pa tudi s časovnega vidika bi bilo urejanje teh zadev zamudno in ne bi bilo v korist mld. A. A. Predlagatelj tudi ni pristojen za mednarodno komunikacijo, zato bi moral vse zadeve urejati preko Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve ter enake možnosti, le-to pa bi zadevo posredovalo na pristojno avstrijsko ministrstvo, preko katerega pa bi zadeva bila obravnavana pri Avstrijskem mladinskem uradu (nem. Jugendamt), kar bi bilo povezano z dodatnimi zamudami.

12. Sodišče druge stopnje je po prejemu navedenih vlog udeležencem vročilo vloge preostalih udeležencev v postopku ter jih s pozivom z dne 15. 12. 2025 pozvalo, naj se v 15 dneh izjavijo glede možnosti po drugem odstavku 244. člena Družinskega zakonika (v nadaljevanju DZ), da sodišče omeji skrbnikove pravice in odloči, da bo posamezne skrbnikove naloge opravljal CSD (kar bi v obravnavani zadevi pomenilo, da bi bile naloge skrbnika iz razlogov vsakodnevne skrbi za mld. A. A. poverjene pritožnici, h kateri je mld. A. A. nameščena, glede skrbi za premoženje mld. A. A. v Sloveniji pa bi sodišče določilo, da te skrbnikove naloge opravlja CSD).

13. Predlagatelj (CSD) je predlagal podaljšanje navedenega sodnega roka za 15 dni, čemur je sodišče druge stopnje ugodilo, nato pa se v vlogi z dne 28. 1. 2026 ni izjavil o predlogu sodišča druge stopnje, temveč je predlagal prekinitev postopka, pri čemer se je skliceval na 82., 8. in 12. člen Uredbe sveta (EU) 2019/1111 z dne 25. junija 2019 o pristojnosti, priznavanju in izvrševanju odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o mednarodnem protipravnem odvzemu otrok

(v nadaljevanju Bruseljska uredba IIb) oziroma na 9. člen Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000

(v nadaljevanju Bruseljska uredba IIa). Sklicujoč se na 82. člen Bruseljske uredbe IIb, v skladu s katerim bi bilo potrebno opraviti oceno primernosti bodoče skrbnice, navaja, da je avstrijski organ socialnega varstva pripravil oceno primernosti bodoče skrbnice, nikoli pa ni prejel pooblastila za izvajanje nalog spremljanja izvajanja namestitve. Opozarja, da se sodišče ni opredelilo do pristojnosti izvajanja nadzora nad namestitvijo mld. A. A. Izpostavlja, da ni jasno, kako izvesti postopke skladno skladno z 246. členom DZ (popis premoženja varovanca) v navezavi z 9. členom Bruseljske uredbe IIa oziroma 8. členom Bruseljske uredbe IIb. Ob sklicevanju na 15. člen Bruseljske uredbe IIa v zvezi s 1., 3. in 5. členom Haaške konvencije z dne 19. oktobra 1996 o pristojnosti, pravu, ki se uporabi, priznavanju, izvršitvi in sodelovanju na področju starševske odgovornosti in ukrepov za zaščito otrok (v nadaljevanju Haaška konvencija iz leta 1996) meni, da je za vprašanje skrbništva nad mld. A. A. pristojno avstrijsko sodišče, saj ima mld. A. A. že skoraj dve leti običajno prebivališče v Avstriji.

14. Predlagatelj je šele z vlogo z dne 19. 2. 2026, ki jo je vložil po poteku sodno postavljenega roka, nasprotoval možnosti, da se skrbniška opravila razdelijo med njega in pritožnico. Sodišče druge stopnje je navedeno vlogo zaradi varstva koristi otroka vendarle upoštevalo (7. člen Zakona o nepravdnem postopku - ZNP-1).

15. Kolizijska skrbnica v vlogi z dne 20. 1. 2026 ne nasprotuje temu, da sodišče del skrbniških nalog zaupa pritožnici (C. C.), skrbniške naloge, ki se nanašajo na nepremično premoženje mladoletne A. A. v Sloveniji pa zaupa predlagatelju (CSD).

16. Pritožnica v vlogi z dne 30. 1. 2026 izpostavlja, da njeni nameni v zvezi z mladoletno A. A. niso bili povezani s premoženjem deklice, da ima udeleženka z nepremičnim premoženjem deklice v Sloveniji kvečjemu delo, ne pa koristi, in da v kolikor CSD želi prevzeti upravljanje nepremičnega premoženja mld. A. A., temu ne nasprotuje. Izpostavlja bojazen, da bo CSD premoženje mld. A. A. razprodal, ker je skrbnik tudi 1/2 zaščitene kmetije, ki jo je podedovala A. A. mati (nasprotna udeleženka), ki je postavljena pod skrbništvo predlagatelja (CSD). Izpostavlja da mld. A. A. biva v stabilnem in varnem okolju in da je za premoženje mld. A. A. doslej skrbela korektno, njen cilj pa je bil, da se premoženje ohranja in se ne razprodaja. Pričakuje, da CSD premoženja ne bo razprodal, temveč bo zanj skrbel kot dober gospodar, tako da bo imela mld. A. A. ob polnoletnosti nekaj od dediščine po pokojnem očetu. Predlaga, da redno poslovanje (opravljanje tekočih poslov z denarjem, upravljanje bančnih računov) iz praktičnih razlogov, ki olajšajo vsakdanje življenje mld. A. A., ostane pri njej, ker je mld. A. A. k njej nameščena. Mld. A. A. prejema pokojnino po pokojnemu očetu v višini 400,00 EUR na račun, ki je odprt v Avstriji, ta znesek pa se porabi za plačilo vrtca in za druge potrebne izdatke za mladoletno A. A. (oblačila, obutev, hrana, zdravila, igrače, knjige, doplačila za vrtec - na primer za angleščino, glasbeno šolo, izlete, fotografije in tako dalje), skratka za njene tekoče potrebe. Ponovno opozarja, da CSD ni pristojen za mednarodno komunikacijo z Avstrijo, kar pomeni, da bi določitev CSD za skrbnika otežila in zapletla in upočasnila urejanje tekočih zadev mld. A. A. v Avstriji. Iz povsem praktičnih razlogov je smiselno, da vse skrbniške zadeve, ki so premoženjsko gledano vezane na Avstrijo (na primer upravljanje sredstev na tekočem računu deklice), ostanejo v pristojnosti pritožnice. Stroškov ne priglaša.

18. Pritožbeno sodišče preizkusi sklep sodišča prve stopnje v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa pazi po uradni dolžnosti na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava (drugi odstavek 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP). Določbe ZPP so uporabljene na podlagi 42. člena ZNP-1.

19. V predmetni zadevi je na pritožbeni stopnji treba odločiti zgolj še o skrbništvu nad mld. A. A., odločitev o ostalih vprašanjih je že pravnomočna, kot pojasnjeno zgoraj (5. do 7. točka obrazložitve tega sklepa).

20. Predlagatelj se zavzema, da sodišče druge stopnje v tej fazi prekine postopek in odločanje o skrbništvu odstopi sodišču v Avstriji, kjer ima mld. A. A. skoraj zadnji dve leti običajno prebivališče. Pri tem se sklicuje na določbe Bruseljske uredbe IIb in Haaške konvencije iz leta 1996. Pritožbeno sodišče uvodoma pojasnjuje, da se v obravnavani zadevi ne uporablja Bruseljska uredba IIb, temveč Bruseljska uredba IIa.

V skladu s 100. členom Bruseljske uredbe IIb se navedena uredba uporablja samo za začete pravne postopke, javne listine, ki so bile uradno sestavljene ali registrirane, in dogovore, registrirane na dan ali po 1. avgustu 2022 (prvi odstavek navedenega člena), Bruseljska uredba IIa pa se še naprej uporablja za odločbe, izdane v začetih pravnih postopkih, javne listine, ki so bile uradno sestavljene ali registrirane, in dogovore, ki so postali izvršljivi v državi članici, v kateri so bili sklenjeni pred 1. avgustom 2022, in ki spadajo na področje uporabe navedene uredbe (drugi odstavek 101. člena Bruseljske uredbe IIb). Glede na to, da se je predmetni postopek začel oktobra 2021, je torej treba uporabiti določbe Bruseljske uredbe IIa, ne pa določbe Bruseljske uredbe IIb. Bruseljska uredba IIb nadomešča Bruseljsko uredbo IIa, obe uredbi pa vsebujeta številne vsebinsko iste določbe, zato je sodišče druge stopnje sklicevanje predlagatelja na določbe Bruseljske uredbe IIb smiselno štelo kot sklicevanje na vsebinsko enake ali podobne določbe Bruseljske uredbe IIa.

21. Nadalje je zmotno sklicevanje predlagatelja na določbe Haaške konvencije iz leta 1996. Pritožbeno sodišče pojasnjuje da Bruseljska uredba IIa v 61. členu izrecno določa, da ima ta uredba v razmerju do Haaške konvencije iz leta 1996 prednost pri uporabi (kar pomeni, da se uporablja uredba, ne pa konvencija),

če ima otrok običajno prebivališče na območju države članice EU.

V obravnavani zadevi je imela mld. A. A. ob začetku postopka (leta 2021) običajno prebivališče v Sloveniji, ki je država članica EU, zato se uporabijo določbe o mednarodni pristojnosti, ki jih vsebuje Bruseljska uredba IIa, ne pa določbe o mednarodni pristojnosti, ki jih vsebuje Haaška konvencija iz leta 1996. Enako velja za vprašanje priznanja izvršitve odločb iz ene države članice v drugi državi članici.

22. Neutemeljeno je predlagateljevo sklicevanje na 9. člen Bruseljske uredbe IIa oziroma 8. člen Bruseljske uredbe IIb (obe določbi sta sicer vsebinsko isti, ampak, kot pojasnjeno zgoraj, je v obravnavani zadevi uporabljiva zgolj Bruseljska uredba IIa). Pritožbeno sodišče pojasnjuje, da je 9. člen Bruseljske uredbe IIa izjema od splošnega pravila o mednarodni pristojnosti iz 8. člena iste uredbe, v skladu s katerim je v zadevah v zvezi s starševsko odgovornostjo mednarodno pristojno sodišče države članice, v kateri ima otrok običajno prebivališče. V skladu z 9. členom Bruseljske uredbe IIa (z naslovom: "Nadaljevanje pristojnosti po kraju otrokovega prejšnjega običajnega prebivališča") je izjemoma mogoče vložiti predlog pred sodiščem države članice, v kateri otrok več nima običajnega prebivališča, če se otrok zakonito preseli iz ene države članice v drugo in tam pridobi novo običajno prebivališče; v takem primeru obdržijo sodišča države članice prejšnjega otrokovega običajnega prebivališča pristojnost še tri mesece po preselitvi, da lahko spremenijo sodno odločbo o pravicah do stikov z otrokom, ki je bila izdana v navedeni državi članici preden se je otrok preselil, kadar ima nosilec pravic do stikov z otrokom na podlagi sodne odločbe o pravicah do stikov svoje običajno prebivališče v državi članici otrokovega prejšnjega običajnega prebivališča (9. člen Bruseljske uredbe IIa). To pomeni, da se v skladu z 9. členom Bruseljske uredba IIa mednarodna pristojnost sodišča države članice, kjer je imel otrok dotedanje običajno prebivališče, podaljša za 3 mesece od preselitve otroka v drugo državo članico zgolj v primeru odločanja o stikih, ne pa glede odločanja o ostalih vprašanjih (na primer o varstvu in vzgoji, namestitvi, skrbništvu in podobno).

Glede na to, da je v obravnavani zadevi vprašanje stikov že pravnomočno rešeno, uporaba 9. člena Bruseljske uredbe IIa ne pride v poštev.

23. Predlagatelj nadalje predlaga, da sodišče druge stopnje prekine postopke, dokler ne bo pristojnost prenesena na avstrijsko sodišče v skladu z 12. členom Bruseljske uredbe IIa. Glede na to, da je navedena določba vsebinsko enaka 15. členu Bruseljske uredbe IIa, ki je v obravnavani zadevi uporabljiva, je sodišče druge stopnje preverilo pogoje za prenos pristojnosti na avstrijsko sodišče z vidika določbe 15. člena Bruseljske uredbe IIa. Navedena določba ureja prenos pristojnosti na sodišče druge države članice, ki je bolj primerno za odločanje o zadevi (forum non conveniens).

Prvi odstavek navedene določbe predvideva, da lahko izjemoma sodišča države članice, ki so po vsebini pristojna za zadevo, če menijo, da bi bilo sodišče druge države članice, s katero je otrok posebej povezan,

primernejše za obravnavo zadeve ali njenega dela in če je to v korist otroka: (a) prekinejo obravnavo zadeve ali njenega dela ter pozovejo stranke, naj začnejo postopek pri sodišču te druge države članice v skladu z odstavkom 4; ali (b) zaprosijo sodišče druge države članice, naj prevzame pristojnost v skladu z odstavkom 5. V preostalih odstavkih navedene določbe so določeni še nadaljnji pogoji za prenos mednarodne pristojnosti.

24. Sodišče druge stopnje pojasnjuje, da se določba 15. člena Bruseljske uredbe IIa uporabi zgolj izjemoma (kot izhaja že iz same dikcije omenjenega člena),

kar že samo po sebi pomeni, da jo je treba ozko razlagati. Poleg tega iz besedila 15. člena Bruseljske uredbe IIa izhaja, da sodišče, ki vodi postopek, ni dolžno prekiniti postopka, ampak zgolj lahko prekine. Ne glede na navedeno sodišče druge stopnje meni, da pogoj za prekinitev in prenos pristojnosti na sodišče druge države članice v obravnavani zadevi ni podan, saj že pogoji iz prvega odstavka 15. člena niso izpolnjeni. Pravna teorija navedeno pravilo razlaga v smislu, da mora biti prenos pristojnosti v otrokovo korist

oziroma, da se naj prenos pristojnosti izvede zgolj, če lahko sodišče druge države članice bolje zaščiti otrokovo korist, pri tem pa teorija izpostavlja, da lahko bolje zaščiti otrokovo korist tisto sodišče, ki je z zadevo posebej blizu povezano ali če govorijo razlogi razumevanja jezika drugega sodišča posebej za to, da o zadevi odloča sodišče druge države članice.

V obravnavani zadevi pa postopek vse od leta 2021, ko se je začel, poteka v slovenskem jeziku, zadeva je bila obravnavana na treh instancah rednih sodišč in na Ustavnem sodišču, spis je zelo obsežen, saj obsega okoli 800 strani listovnih številk in približno toliko strani prilog, kar pomeni, da bi prenos pristojnosti na avstrijsko sodišče terjal obsežne prevode, vse to pa je povezano z večjimi stroški in precejšnjo porabo časa. V postopkih za varstvo koristi otrok je treba odločati hitro (14. člen DZ, 99. člen ZNP-1), obravnavana zadeva pa se je začela že leta 2021, sklep sodišča prve stopnje je bil izdan pred več kot dvema letoma in pol (in sicer 13. 6. 2023), zadeva pa je v zaključni fazi, saj je treba na pritožbeni stopnji končno meritorno odločiti le še o preostalem odprtem (nepravnomočno rešenem) vprašanju, to je zgolj o vprašanju skrbništva nad mld. A. A., ki je že pravnomočno nameščena k svoji teti v Avstrijo.

Vse te okoliščine obravnavane zadeve kažejo na to, da prenos pristojnosti na avstrijsko sodišče nikakor ne bi bil v korist mld. A. A., zato pogoji za prenos pristojnosti iz 15. člena Bruseljske uredbe IIa niso izpolnjeni.

25. V obravnavani zadevi je bila nasprotni udeleženki, mati štirih deklet, rojenih leta 2000, 2008, 2010 in 2020, odvzeta starševska skrb. V tem postopku je že pravnomočno odločeno, da se najmlajša od njih (mld. A. A.), namesti k pritožnici (teti), o stikih mld. A. A. z nasprotno udeleženko in njenimi polsestrami in o preživnini. Mld. A. A., ki je v času odločanja sodišča druge stopnje stara 5 let, je že dve leti nameščena k svoji teti (pritožnici) v Avstrijo, tik za slovensko mejo.

26. Pritožnica se s pritožbo zavzema za skrbništvo. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom za skrbnika mld. A. A. postavilo CSD, sodišče druge stopnje pa s sklepom III Cp 688/2023 z dne 20. 12. 2023 pritožnico, vendar je bila navedena odločitev razveljavljena s sklepom Vrhovnega sodišča RS II Ips 43/2025 z dne 09.10.2025.

27. Sodišče druge stopnje v tej zvezi ugotavlja, da je Vrhovno sodišče RS

izrazilo pomisleke, ali je bila pritožnica celostno ocenjena, zlasti v povezavi s skrbjo za (veliko) premoženje mld. A. A. Navedlo je, da bi pravilna uporaba materialnega prava "od višjega sodišča terjala, da presodi predvsem, ali so izpolnjeni zakonski pogoji iz 241. člena DZ, zlasti zakonski zahtevi, da si koristi varovanca in skrbnika ne smejo nasprotovati (četrta

alineja 241. člena DZ) in da skrbnik ne more biti oseba, od katere glede na njene osebne lastnosti ali razmerja z varovancem ali njegovimi starši, ni mogoče pričakovati, da bo pravilno opravljala skrbniške obveznosti (šesta alineja 241. člena DZ)."

28. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da pravna teorija zakonsko zahtevo, da si koristi varovanca in skrbnika ne smejo nasprotovati (tretja alineja 241. člena DZ), razlaga zlasti v povezavi s četrto in peto alinejo istega člena, ki določata, da skrbnik ne more biti oseba, ki je z varovancem sklenila pogodbo o dosmrtnem preživljanju ali katere zakonec ali zunajzakonski partner je z varovancem sklenil pogodbo o dosmrtnem preživljanju, saj se domneva, da so v takem primeru skrbnikove koristi v nasprotju z interesi varovanca.

V obravnavani zadevi iz podatkov spisa ne izhaja, da bi pritožnica ali njen zakonec (J. J.) z mld. A. A. sklenila pogodbo o dosmrtnem preživljanju ali kakršnokoli pogodbo. Tudi sicer iz podatkov spisa ne izhajajo nobene druge okoliščine, ki bi kazale na konflikt premoženjskih interesov med pritožnico in mld. A. A., zlasti pa obravnavana zadeva ni primerljiva s primeri iz sodne prakse, kjer je bilo ugotovljeno navzkrižje korist varovanca in (kandidata za) skrbnika.

29. Nadalje se je sodišče druge stopnje že na pritožbeni obravnavi 20.12.2023 v zadevi III Cp 688/2023 prepričalo, da ima pritožnica ustrezne starševske kapacitete in je tudi osebnostno primerna za izvajanje varstva in vzgoje mld. A. A.,

na podlagi česar zaključuje, da je tudi osebnostno primerna za izvajanje skrbništva (v skladu z določbo 240. člena DZ se za skrbnika imenuje oseba, ki ima osebne lastnosti in sposobnosti, potrebne za opravljanje obveznosti skrbnika, in ki privoli, da bo skrbnik), kar pomeni, da ni podan zakonski dejanski stan iz 6. alineje 241. člena DZ, v skladu s katerim za skrbnika ne more biti določena oseba, od katere, glede na njene osebne lastnosti ni mogoče pričakovati, da bo pravilno opravljala skrbniške obveznosti.

30. Vprašanje je, ali je od pritožnice glede razmerja z varovancem ali njegovimi starši, mogoče pričakovati, da bo pravilno opravljala skrbniške obveznosti (6. alineja 241. člena DZ), na kar je opozorilo Vrhovno sodišče RS s sklepom II Ips 43/2025 z dne 09.10.2025. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da je pritožnica sestra nasprotne udeleženke (matere mld. A. A.) ter teta mld. A. A., pri čemer sta nasprotna udeleženka in mld. A. A. lastnici kmetije v Sloveniji (vsaka do 1/2 od celote),

ki sta jo podedovali po pokojnem možu nasprotne udeleženke oziroma očetu mld. A. A. Ta okoliščina sama po sebi še ne pomeni, da od pritožnice ni mogoče pričakovati, da bo pravilno opravljala skrbniške obveznosti, zlasti z ozirom na to, da v skladu z določbo 242. člena DZ sodišče za skrbnika, če je mogoče in če to ni v nasprotju s koristmi varovanca, imenuje sorodnika. DZ namreč izhaja iz predpostavke, da varovanca najbolje poznajo njegovi sorodniki, z njim so najbolj povezani, zato bodo lahko najbolje poskrbeli za njegove pravice in koristi.

Sodišče druge stopnje tudi ocenjuje, da pri pritožnici tudi ni podana nobena druga okoliščina iz 241. členom DZ, kjer je opredeljeno, katera oseba ne more biti skrbnik.

31. Sodišče druge stopnje ocenjuje, da razlogi vsakdanjega življenja (npr. izbira zdravnika, izbira vrtca, izbira šole, odloča o zdravstvenih pregledih ipd.) govorijo za to, da je v korist mld. A. A., da skrbniške naloge opravlja oseba, h kateri je mld. A. A. nameščena, tj. pritožnica. Vendar pa po oceni pritožbenega sodišča ne bi bilo v korist mld. A. A., da bi pritožnica, h kateri je mld. A. A. nameščena, opravljala tudi skrbniške naloge v zvezi z upravljanjem njenega nepremičnega premoženja (kmetije) v Sloveniji, in sicer iz razloga, da se bo lahko pritožnica v celoti posvetila varstvu in vzgoji mld. A. A., pri čemer bi jo skrb za upravljanje kmetije zgolj ovirala.

32. Pritrditi je pritožbenim navedbam, da iz praktičnih življenjskih razlogov ne bi bilo v korist mld. A. A., če bi bil za skrbnika mld. A. A. v celoti določen CSD (predlagatelj), saj bi v takem primeru slovenski CSD moral urejati izbiro in menjavo šole za mld. A. A. v Avstriji, odločati o zdravstvenih odločitvah, sodelovati pri pridobitvi ali podaljšanju osebnih dokumentov, odprtju bančnega računa v imenu otroka in podobno, poleg tega bi nastajali dodatni stroški s prevodi, saj je mld. A. A. nameščena k pritožnici v Avstriji, predlagatelj pa je slovenski organ, pa tudi s časovnega vidika bi bilo urejanje teh zadev zamudno. Predlagatelj tudi ni pristojen za mednarodno komunikacijo, zato bi moral vse zadeve urejati preko Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve ter enake možnosti, le-to pa bi zadevo posredovalo na pristojno avstrijsko ministrstvo, preko tega pa bi zadeva bila obravnavana pri avstrijskem mladinskem uradu (nem. Jugendamt), kar bi imelo za posledico dodatno porabo časa in zaplete. Vse to so razlogi, ki govorijo za to, da določitev CSD za skrbnika mld. A. A. ne bi bila v največjo korist, temveč je smiselno, da glavnino skrbniških nalog opravlja pritožnica, h kateri je mld. A. A. že skoraj dve leti nameščena.

33. Kot rečeno, sodišče druge stopnje ocenjuje, da je v korist mld. A. A., da se pritožnica razbremeni odgovornosti za upravljanje nepremičnega premoženja mld. A. A. v Sloveniji (kmetijskega gospodarstva), in se v celoti posveti varstvu in vzgoji mld. A. A. Zato se je odločilo za uporabo pooblastila iz drugega odstavka 244. člena DZ, v skladu s katerim lahko sodišče omeji skrbnikove pravice in odloči, da bo posamezne skrbnikove naloge opravljal center za socialno delo. To v obravnavani zadevi pomeni, da je po oceni sodišča druge stopnje v največjo korist mld. A. A., da so naloge skrbnika iz razlogov vsakodnevne skrbi za mld. A. A. poverjene pritožnici v Avstriji,

h kateri je mld. A. A. nameščena, glede skrbi za nepremično premoženje mld. A. A. v Sloveniji pa skrbnikove naloge opravlja predlagatelj (CSD).

34. S takšno rešitvijo se je strinjala kolizijska skrbnica mld. A. A., pa tudi pritožnica je v vlogi z dne 30. 1. 2026 zapisala, da ji ne nasprotuje. Takšni rešitvi je v vlogi z dne 19. 2. 2026 nasprotoval zgolj CSD (v vlogi z dne 28. 1. 2026 se o tem ni izjavil, čeprav ga je sodišče k temu izrecno pozvalo), ki se s prevzemom delnega skrbništva ni strinjal, pri čemer se ni izrekel, koga naj sodišče postavi za skrbnika mld. A. A., temveč je izražal zgolj pomisleke, da bi v primeru deljenega skrbništva moral poročati organu v Avstriji, ki bi nadzoroval izvajanje skrbništva, kar bi bilo povezano s stroški za prevod in zapleti. Sodišče druge stopnje pojasnjuje, da so ti predlagateljevi pomisleki odveč.

35. Sodišče druge stopnje na tem mestu posebej pojasnjuje, da se ta sklep, s katerim je odločeno o skrbništvu nad mld. A. A., prizna v Republiki Avstriji, kjer pritožnica biva, kot to določa 21. člen Bruseljske uredbe IIa,

ki je uporabljiva v predmetni zadevi. V skladu s točko (b) prvega odstavka 1. člena Bruseljske uredbe IIa se navedena uredba uporablja tudi za "podelitev, izvrševanje, prenos, omejitev ali odvzem starševske odgovornosti", pri čemer zajema tudi skrbništvo (nem. die Vormundschaft), kot je razvidno iz točke (b) drugega odstavka 1. člena Bruseljske uredbe IIa. Priznavanje in izvrševanje sodnih odločb, izrečenih v državi članici, temelji na načelu medsebojnega zaupanja med državami članicami v ustrezen nivo zagotavljanja sodnega varstva v vsaki od njih (21. točka uvodne izjave k Bruseljski uredbi IIa). Priznanje je avtomatično (avtomatična učinkovanje sodne odločbe v drugi državi članici), zato za priznanje ni treba začeti kakršnegakoli posebnega postopka, na podlagi katerega bi se učinki sodne odločbe o skrbništvu prenesli na drugo državo članico.

V EU sodne odločbe s priznanjem dobijo učinke, ki jim pripadajo v državi izvora, kar pomeni, da ima sodna odločba iz ene države članice v drugi državi članici načeloma iste učinke kot v državi, kjer je bila izdana (teorija razširitve učinkov).

To pomeni, da ta sklep, s katerim je sodišče druge stopnje določilo skrbnika mld. A. A., učinkuje tudi v Avstriji, kjer bivata pritožnica (skrbnica) in mld. A. A. (varovanka), kar pomeni, da bo imela pritožnica tudi v Avstriji priznan status skrbnice nad mld. A. A.

36. Nadzorovanje skrbniških nalog in dajanje dovoljenj za opravljanje določenih pravnih poslov je pomembno za zagotavljanje varovančevih koristi. Vendar to ne pomeni, da bi za tisti del nalog skrbnika, ki so zaupane CSD, CSD mora poročati tujemu organu in njega zaprositi za dovoljenja, kot zmotno meni predlagatelj. Iz načela suverenosti držav izhaja, da organi ene države niso podrejeni organom druge države, temveč državni organi izvajajo javna pooblastila na ozemlju svoje države. Zato v primeru omejitve skrbništva po drugem odstavku 244. člena DZ, ko del obveznosti skrbnika opravlja CSD po svojem delavcu, skrbnik in mld. otrok (varovanec) pa živita v drugi državi (kot v obravnavanem primeru), delavec CSD, ki mu je na podlagi pooblastila po prvem odstavku 244. člena DZ zaupano izvajanje skrbniških nalog, izvaja skrbništvo le v tistem obsegu, kot mu je zaupano. V obravnavani zadevi je to izvajanje skrbništva nad nepremičnim premoženjem mld. A. A. v Sloveniji. Slovenska zakonodaja predvideva, da država skrbi za varovanje interesov varovanca tudi na ta način, da mora skrbnik za določene posle ali opravila zaprositi za dovoljenje CSD (248. in 260. člen DZ) in poročati CSD o svojem delu (250. člen DZ). Navedeno velja sicer tudi, če skrbniške naloge opravlja CSD po svojem delavcu (prvi odstavek 244. člena DZ) - v takem primeru poročilo pripravi delavec CSD.

Vendar to ne pomeni, da bi moral delavec CSD o svojem delu poročati nadzornemu organu v Avstriji, temveč je nadzorni organ, ki preverja skrbno in vestno izpolnjevanje nalog skrbnika v Sloveniji, CSD (tudi če je opravljanje nalog skrbnika zaupano delavcu CSD po prvem odstavku 244. člena DZ).

To pomeni, da bo v obravnavni zadevi popis nepremičnega premoženja (246. člen DZ) mld. A. A. v Sloveniji opravil pooblaščen delavec CSD (v skladu s prvim odstavkom 244. člena DZ), ta isti delavec bo poročal CSD kot nadzornemu organu (250. člen DZ) in CSD kot nadzorni organ zaprosil za dovoljenja (248. in 260. člen DZ).

37. Po drugi strani pa za nadzor nad izvajanjem skrbniških nalog, ki so zaupane pritožnici, ki živi z mld. A. A. (varovanko) v Avstriji, niso pristojni slovenski, temveč avstrijski organi. Kot pojasnjeno zgoraj, je ta sklep o določitvi skrbnika predmet priznanja v Avstriji, zaradi česar bo imela pritožnica v Avstriji priznan status skrbnice nad mld. A. A., kar pomeni, da so v delu, kjer so pritožnici zaupane skrbniške naloge, nadzor nad izvajanjem skrbništva dolžni izvajati pristojni organi v Avstriji, kjer pritožnica (skrbnica) z mld. A. A. (varovanko) živi. Načelo medsebojnega zaupanja med državami članici pa utemeljuje pričakovanje, da nivo izvajanja nadzora nad izvajanjem skrbniških nalog v Avstriji ne bo nižji kot v Sloveniji.

38. Sodišče druge stopnje na tem mestu še pojasnjuje, da je treba ločiti postopek odločanja o določitvi skrbnika (to je predmetni postopek) od postopkov nadzora nad izvajanjem skrbniških nalog. Gre za dva ločena postopka, pri čemer po naravi stvari skrbništva ni mogoče nadzorovati, dokler skrbnik ni postavljen. Zato morebitno kasnejše nadzorovanje izvajanja skrbniških nalog ne more vplivati na potek postopka za določitev skrbništva (postopka sta si razmerju vzrok - posledica: zaradi imenovanja skrbnika je treba nadzorovati izvajanje skrbniških nalog, preden skrbnik ni imenovan, nima pooblastila za izvajanje skrbniških nalog). Zato morebitni dogovori o prenosu pristojnosti za izvajanje nadzora nad skrbništvom, ki jih omenja predlagatelj v svoji vlogi z dne 28. 1. 2026, ne morejo vplivati na odločitev o določitvi skrbnika.

39. Neutemeljeno je predlagateljevo sklicevanje na 82. člen Bruseljske uredbe IIb, ki ureja namestitev otroka v drugo državo članico. Kot pojasnjeno zgoraj, omenjena uredba v obravnavani zadevi ni uporabljiva. Vsebinsko isto določbo sicer vsebuje 56. člen Bruseljske uredbe IIa, vendar tudi navedena določba v tej fazi postopka ne pride več v poštev. Navedena določba namreč ureja pogoje za namestitev otroka v drugo državo članico, o čemer je že bilo pravnomočno odločeno s sklepom naslovnega sodišča III Cp 688/2023 z dne 20.12.2023 v zvezi s sklepom VSRS II Ips 43/2025 z dne 9. 10. 2025,

ne pa pogoje za odločitev o skrbništvu, o čemer je treba odločiti s tem sklepom. Ker je o namestitvi mld. A. A. k teti (pritožnici) v Avstrijo že pravnomočno odločeno, presoja pogojev iz 56. člena Bruseljske uredbe IIa ne pride v poštev.

40. Ker tudi niso podane uradno upoštevne kršitve določb postopka, je sodišče druge stopnje pritožbi delno ugodilo in odločilo, kot je razvidno iz I. točke izreka tega sklepa (3. točka 365. člena ZPP), v preostalem pa pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo (tj. v delu, kjer je CSD ostal skrbnik nepremičnega premoženja mld. A. A.) in v izpodbijanem, a nespremenjenem delu (V. točka izreka) potrdilo sklep sodišča prve stopnje, kot je razvidno iz II. točke izreka tega sklepa (2. točka 365. člena ZPP). Pri tem se je opredelilo zgolj do pritožbenih navedb, ki so odločilnega pomena (360. člen ZPP).

41. O pritožbenih stroških je sodišče druge stopnje že odločilo s sklepom III Cp 688/2023 z dne 20. 12. 2023,

odločitev o tem pa je že pravnomočna, saj stroškovna odločitev s sklepom VSRS II Ips 43/2025 z dne 9. 10. 2025 ni bila razveljavljena. Po izdaji navedenega sklepa Vrhovnega sodišča RS udeleženci nadaljnjih pritožbenih stroškov niso priglasili, zato je odločitev o njih odpadla.

42. Treba je odločiti še o priglašenih revizijskih stroških, saj je Vrhovno sodišče RS s sklepom II Ips 43/2025 z dne 9. 10. 2025 odločitev o revizijskih stroških pridržalo za končno odločbo (III. točka izreka). Revizijske stroške je priglasila udeleženka C. C. Sodišče druge stopnje je na podlagi 101. člena ZNP-1, v skladu s katerim o stroških postopka za varstvo koristi otroka odloči sodišče po prostem preudarku, ocenilo, da je glede na to, da je odločanje o namestitvi otroka, stikih in skrbništvu v korist mld. A. A., primerno, da udeleženka C. C. sama krije svoje revizijske stroške. Predlagatelj revizijskih stroškov ni priglasil, zato je odločitev o njih odpadla.

Po naravi stvari ugoditev pritožbi glede rejništva oz. skrbništva povleče za sabo način izvajanja stikov in plačevanja preživnine, saj je slednje neločljivo povezano z odgovorom na vprašanje, komu bo mld. A. A. zaupana v rejništvo oziroma skrbništvo.

Vrhovno sodišče RS je o reviziji predlagatelja sprva odločilo s sklepom II Ips 47/2024 z dne 13. 11. 2024 in jo zavrnilo. Vsled ustavne pritožbe predlagatelja je Ustavno sodišče z odločbo Up-71/25-21 ta sklep Vrhovnega sodišča RS razveljavilo in mu zadevo vrnilo v novo odločanje z zahtevo, da tudi na tretje dopuščeno revizijsko vprašanje odgovori vsebinsko (tretje dopuščeno revizijsko vprašanje se je glasilo: "3. Ali je višje sodišče pravilno uporabilo materialno pravo?"). Vrhovno sodišče RS je o tretjem revizijskem vprašanju nato ponovno odločilo s sklepom VSRS II Ips 43/2025 z dne 09.10.2025.

Kot je pojasnilo že v sklepu III Cp 688/2023 z dne 20. 12. 2023 (24. točka obrazložitve, 13. opomba pod črto).

T. Rauscher v T. Rauscher (ur.), Europäisches Zivilprozess- und Kollisionsrecht: EuZPR/EuIPR: Kommentar, Bd. [2]: Brüssel IIa-VO, EG-UntVO, EG-ErbVO-E, HUntStProt 2007, Sellier, München 2010-2011, str. 372-373 (komentar k 61. členu Bruseljske uredbe IIa).

Glej M. Nademleinsky, M. Neumayr, Internationales Familienrecht, 2. Auflage, Facultas, Dunaj 2017, str. 186, ki 61. člen Bruseljske uredbe IIa razlagata, da se uporabijo pravila Bruseljske uredbe IIa o mednarodni pristojnosti, če ima otrok ob začetku postopka običajno prebivališče v eni od držav članic, če pa ima otrok običajno prebivališče v tretji državi, se uporabijo določbe Haaške konvencije iz leta 1996, če je država otrokovega običajnega prebivališča pogodbenica navedene konvencije.

M. Nademleinsky, M. Neumayr, nav. delo, str. 187.

S. Kraljić v M. Repas, V. Rijavec, Mednarodno zasebno pravo EU, Uradni list RS, Ljubljana 2018, str. 370 (avtorica pojasnjuje, da se s takšno ureditvijo želi omogočiti nosilcu pravice do stikov, ki so zaradi spremembe otrokovega običajnega prebivališča okrnjeni ali celo izostali, da pred sodiščem države članice, ki bi bilo pred preselitvijo mednarodno pristojno, zahteva prilagoditev odločbe o stikih), M. Nademleinsky, M. Neumayr, nav. delo, str. 197, B. Hess, Europäisches Zivilprozessrecht, 2., vollständig überarbeitete Aufl., De Gruyter, Berlin, Boston 2021, str. 527.

S. Kraljić v M. Repas, V. Rijavec, nav. delo, str. 384.

Tretji odstavek 15. člena Bruseljske uredbe IIa določa, da se šteje, da je otrok posebej povezan z državo članico v smislu odstavka 1, če je:(a) otrok v njej pridobil običajno prebivališče, po tem ko se je začel postopek pred sodiščem iz odstavka 1, ali(b) v njej prejšnje običajno prebivališče otroka ali(c) otrok njen državljan ali(d) v njej običajno prebivališče nosilca starševske odgovornosti ali(e) v njej otrokovo premoženje in se zadeva tiče ukrepov za zaščito otroka, ki se nanašajo na upravljanje, ohranjanje in razpolaganje s tem premoženjem.

M. Nademleinsky, M. Neumayr, nav. delo, str. 203, B. Hess, nav. delo, str. 531.

M. Nademleinsky, M. Neumayr, nav. delo, str. 203.

Vsa ostala vprašanja so že pravnomočno rešena: odvzem starševske skrbi, namestitev k drugi osebi, stiki in preživnina.

Sodišče druge stopnje še pripominja, da je vprašljivo, ali je sploh dopustno, da bi o pritožbi zoper izpodbijani sklep, ki ga je izdalo slovensko sodišče, odločalo avstrijsko pritožbeno sodišče (pri čemer je povsem jasno, da je treba v obravnavani zadevi uporabiti slovensko pravo, zaradi česar je povsem očitno, da je z vidika poznavanja materialnega prava smiselno, da o zadevi odloča slovensko pritožbeno sodišče - naslovno sodišče).

VSRS sklep II Ips 43/2025 z dne 09.10.2025, 30. točka obrazložitve.

Vrhovno sodišče RS je v sklepu sicer navedlo, da gre za četrto alinejo 241. člena DZ, vendar gre dejansko za tretjo alinejo navedenega člena.

B. Novak v B. Novak (ur.), Komentar Družinskega zakonika, Uradni list, Ljubljana 2019, str. 783; N. Caharijas Ferme, v N. Weber, Družinski zakonik s komentarjem, GV Založba, Ljubljana 2024, str. 733.

Vrhovno sodišče RS je npr. v VSRS sklepu II Ips 32/2020 z dne 28.08.2020 ocenilo, da obstaja navzkrižje interesov med skrbnikom in varovancem, ker je bil (začasni) skrbnik oče oporočnega dediča in skrbnik varovanca, za katerega bi moral v zapuščinskem postopku uveljavljati nujni delež, pri čemer se je skrbnik odpovedal nujnemu deležu.V VSL sklep II Cp 1767/2020 z dne 20.10.2020 pa je sodišče ugotovilo navzkrižje koristi, ker je bil na sodišču spor o veljavnosti pravnih poslov razpolaganja z varovančevim premoženjem, ki sta jih sklenila kandidatka za skrbnico in varovanec.

Pri tem se v izogib ponavljanju v celoti sklicuje na dejanske ugotovitve in zaključke v sklepu VSM sklep III Cp 688/2023 z dne 20.12.2023, 15. do 17. točka obrazložitve.

Zlasti obravnavana zadeva ni primerljiva s primerom iz sodne prakse (VSM sklep III Cp 771/2023 z dne 28.11.2023), kjer je sodišče ocenilo, da osebnostna primernost predlaganega skrbnika ni bila podana, ker je varovanka sklenila pogodbo o dosmrtnem preživljanju z njegovo taščo, ob pa je bil dovzeten za vplive preživljalke in njenega soproga, zaradi česar ni bilo za pričakovati, da bi vestno skrbel za koristi varovanke (preživljanke).

Po podatkih spisa je mld. A. A. podedovala eno polovico polovice kmetije po svojem pokojnem očetu, drugo polovico pa njena mati - nasprotna udeleženka, ki je v tem delu postavljena pod skrbništvo CSD - predlagatelja.

B. Novak v B. Novak (ur.), nav. delo, str. 783-784, N. Caharijas Ferme, v N. Weber, nav. delo, str. 736-737.

V skladu z navedeno določbo skrbnik ne more biti oseba:- ki ji je odvzeta starševska skrb;- ki ni poslovno sposobna;- katere koristi so v navzkrižju s koristmi varovanca;- ki je z varovancem sklenila pogodbo o dosmrtnem preživljanju;- katere zakonec ali zunajzakonski partner je z varovancem sklenil pogodbo o dosmrtnem preživljanju;- od katere, glede na njene osebne lastnosti ali razmerja z varovancem ali njegovimi starši, ni mogoče pričakovati, da bo pravilno opravljala skrbniške obveznosti.

Tudi sicer iz podatkov spisa ne izhaja, da pritožnica, odkar je mld. A. A. nameščena k njej, ne bi ustrezno varovala koristi mld. A. A.

V obsegu teh nalog je zajeta tudi pokojnina, ki jo mld. A. A. prejema po pokojnemu očetu v višini 400,00 EUR in jo prejema na račun, ki je odprt v Avstriji. S tem zneskom je pooblaščena upravljati pritožnica za kritje potreb mld. A. A. (plačilo vrtca in za druge potrebne izdatke, oblačila, obutev, hrana, zdravila, igrače, knjige, doplačila za vrtec - na primer za angleščino, glasbeno šolo, izlete, fotografije in tako dalje).

Le-ta se glasi: "Sodna odločba, izdana v državi članici, se v drugih državah članicah prizna, ne da bi bilo potrebno za priznanje začeti kakršenkoli poseben postopek."

A. Ekart, V. Rijavec v M. Repas, V. Rijavec, nav. delo, str. 253.

Sodba Sodišča EU z dne 4. 2. 1988 v zadevi C-145/86, Horst Ludwig Martin Hoffmann proti Adelheid Krieg. A. Ekart, V. Rijavec v M. Repas, V. Rijavec, nav. delo, str. 252.

S. Murgel v B. Novak (ur.), Komentar Družinskega zakonika, Uradni list, Ljubljana 2019, str. 789, 807, ki sicer opozarja, da je v takem primeru CSD v dvojni vlogi (izvaja skrbništvo in nadzoruje izvajanja skrbništva) in lahko pride do kolizije interesov (CSD poroča sam sebi, preglejuje svoja poročila, nadzirati skrbnika, ki je njegov delavec).

Zato v takem primeru delavec CSD poroča in zaprosi za dovoljenje CSD.

Sodišče druge stopnje je v 24. točki obrazložitve sklepa 36. III Cp 688/2023 z dne 20.12.2023 pojasnilo, da v skladu s 56. členom Bruseljske uredbe IIa soglasje Republike Avstrije za namestitev mld. A. A. k teti (pritožnici) v Avstrijo ni potrebno, ker se takšno soglasje zahteva le, v primeru namestitve otroka v oskrbo zavoda ali rejniške družine, sodišče druge stopnje pa se je za takšno obliko namestitve ni odločilo, temveč se je odločilo za skrbništvo. Pa tudi sicer iz uradnega sporočila Republike Avstrije Evropski Komisiji glede potrebe po soglasju druge države v primeru namestitve otroka v to drugo državo po Bruseljski uredbi IIb (ki se v predmetni zadevi sicer ne uporablja) izhaja, da soglasje Republike Avstrije v skladu z 82. členom Bruseljski uredbi Iib (ki je vsebinsko primerljiv 56. členu Uredbe 2201/2003) med drugim ni potrebno v primeru namestitve bratom ali sestram staršev (glej https://e-justice.europa.eu/37842/SL/brussels_iib_regulation__matrimonial_matters_and_matters_of_parental_responsibility_recast_?AUSTRIA&member=1). Glede na to, da je pritožnica sestra matere mld. A. A., soglasje Republike Avstrije za namestitev mld. A. A. k pritožnici, ki živi na avstrijskem ozemlju, ni potrebno. To izhaja tudi iz Odgovorov Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve št. 1205-13/2022/13 z dne 9. 12. 2022 (l.št. 311) in z dne 2. 3. 2023 (l.št. 393).

Sodišče druge stopnje je s V. točko izreka navedenega sklepa odločilo, da udeleženka B. B. in kolizijska skrbnica odvetnica krijeta sami svoje stroške pritožbenega postopka.

EU - Direktive, Uredbe, Sklepi / Odločbe, Sporazumi, Pravila

Uredba Sveta (EU) 2019/1111 z dne 25. junija 2019 o pristojnosti, priznavanju in izvrševanju odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o mednarodnem protipravnem odvzemu otrok (prenovitev) (2019) - člen 100, 101, 101/2

Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 - člen 9, 15, 21, 61

Družinski zakonik (2017) - DZ  - člen 240, 241, 242, 244, 244/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.