VSM Sklep I Cp 778/2024
Sodna praksa višjih sodišč, 2025-03-18

Vlasta Polanec (preds.), dr. Andrej Ekart (poroč.), mag. Igor Strnad

odločitev o pravdnih stroških - potrebni pravdni stroški

Neutemeljen je pritožbeni očitek, da toženka in stranski intervenient nista upravičena do odmerjenih pravdnih stroškov, ker nista z ničemer pripomogla k rešitvi zadeve. Kot izhaja iz pregleda spisa, je toženka v obravnavani zadevi vložila odgovor na tožbo z dne 25. 10. 2022, stranski intervenient pa je dne 24. 11. 2022 prijavil stransko intervencijo in vložil prvo (in edino) pripravljalno vlogo z dne 8. 5. 2023. S temi procesnimi dejanji je po eni strani toženka preprečila izdajo zamudne sodbe, stranski intervenient pa je izkoristil svojo pravico priglasiti intervencijo na strani toženke in sodelovati v postopku. Z navedenima vlogama sta toženka in stranski intervenient obrazloženo odgovorila na tožničine navedbe in predloge. Pritožbeno sodišče nadalje ugotavlja, da je bil v predmetni zadevi razpisan le en narok za glavno obravnavo, toženka in stranski intervenient pa imata pravico sodelovati na naroku in priglasiti stroške. Iz tega razloga pritožbeno sodišče zaključuje, da so navedena procesna dejanja toženke in stranskega intervenienta ter pravdni stroški v tej zvezi bili potrebni za pravdo, zaradi česar jih je sodišče prve stopnje v skladu s prvim odstavkom 155. člena ZPP utemeljeno odmerilo v breme tožnice.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da je tožeča stranka (v nadaljevanju tožnica) dolžna povrniti toženi stranki (v nadaljevanju toženki) pravdne stroške v znesku 1.925,48 EUR (I. točka izreka), stranskemu intervenientu pa pravdne stroške v višini 1.999,41 EUR (II. točka izreka), oboje v primeru zamude s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. Zoper takšno odločitev se s pravočasno laično pritožbo pritožuje tožnica brez izrecne navedbe pritožbenih razlogov. Navaja, da so pravdni stroški toženke in stranskega intervenienta v celoti neupravičeni, ker nista v ničemer doprinesla k uspešnosti sodbe. Pojasnjuje, da toženka in stranski intervenient nista napisala nobenega odgovora na pripravljalni spis. Sodišču prve stopnje očita, da je od tožnice zahtevalo, da sama odgovarja na vse pripravljalne vloge, čeprav je vedelo, da je pravni laik. Končno izpostavlja, da je dejansko stanje zadeve takšno, kot ga je zatrjevala tožnica in navaja, da je izgubila zaupanje v pravosodni sistem. Stroškov ne priglaša.

4. Pritožbeno sodišče preizkusi sklep sodišča prve stopnje v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa pazi po uradni dolžnosti na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in na pravilno uporabo materialnega prava (drugi odstavek 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP).

5. Pritožbeni preizkus pokaže, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo uradno upoštevnih kršitev določb postopka,

da je pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje, na tako ugotovljeno dejansko stanje pa pravilno uporabilo materialno pravo, kot bo obrazloženo v nadaljevanju.

6. Pregled zadeve pokaže, da je sodišče prve stopnje pravdne stroške odmerilo ob upoštevanju sodbe sodišča prve stopnje opr. št. II P 161/2022 z dne 24. 5. 2023, s katero je glede pravdnih stroškov na podlagi četrtega odstavka 163. člena ZPP

odločilo, da je tožnica dolžna povrniti toženki in stranskemu intervenientu njune pravdne stroške ter da bo o višini stroškov odločeno s posebnim sklepom po pravnomočnosti sodbe. Navedena sodba je postala pravnomočna s sodbo Višjega sodišča v Mariboru opr. št. I Cp 913/2023 z dne 4. 6. 2024, s katero je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo tožnice in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo. To pomeni, da so bili podani vsi pogoji za odločanje o višini pravdnih stroškov.

7. Neutemeljen je pritožbeni očitek, da toženka in stranski intervenient nista upravičena do odmerjenih pravdnih stroškov, ker nista z ničemer pripomogla k rešitvi zadeve. Kot izhaja iz pregleda spisa, je toženka v obravnavani zadevi vložila odgovor na tožbo z dne 25. 10. 2022, stranski intervenient pa je dne 24. 11. 2022 prijavil stransko intervencijo in vložil prvo (in edino) pripravljalno vlogo z dne 8. 5. 2023. S temi procesnimi dejanji je po eni strani toženka preprečila izdajo zamudne sodbe,

stranski intervenient pa je izkoristil svojo pravico priglasiti intervencijo na strani toženke in sodelovati v postopku. Z navedenima vlogama sta toženka in stranski intervenient obrazloženo odgovorila na tožničine navedbe in predloge. Pritožbeno sodišče nadalje ugotavlja, da je bil v predmetni zadevi razpisan le en narok za glavno obravnavo, toženka in stranski intervenient pa imata pravico sodelovati na naroku in priglasiti stroške. Iz tega razloga pritožbeno sodišče zaključuje, da so navedena procesna dejanja toženke in stranskega intervenienta ter pravdni stroški v tej zvezi bili potrebni za pravdo, zaradi česar jih je sodišče prve stopnje v skladu s prvim odstavkom 155. člena ZPP utemeljeno odmerilo v breme tožnice.

Sodišče druge stopnje dodaja, da je sodišče prve stopnje toženki in stranskemu intervenientu priznalo minimalni obseg pravdnih stroškov, ki so bili potrebni za pravdo.

8. Prav tako je neutemeljeno pritožbeno izvajanje, ki se nanaša na sam postopek o glavni stvari. Pritožbene navedbe v zvezi s procesnim postopanjem sodišča prve stopnje v obravnavani zadevi je pritožbeno sodišče namreč že presojalo v pritožbi zoper sodbo opr. št. II Ip 161/2022 z dne 24. 5. 2023, o kateri je bilo pravnomočno odločeno s sodbo Višjega sodišča v Mariboru opr. št. I Cp 913/2023 z dne 4. 6. 2024, zato ponovno odločanje o glavni stvari ni dopustno.

9. Sodišče druge stopnje končno ugotavlja, da tožničina graja višine stroškovne odmere prvega sodišča ni konkretizirana, zaradi česar je sodišče druge stopnje opravilo zgolj uradni preizkus pravilne uporabe materialnega prava (350. člen v zvezi s 366. členom ZPP), ki pa nepravilnosti ni pokazal (6. in 7. točka obrazložitve izpodbijanega sklepa).

10. Po obrazloženem je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

11. Tožnica pritožbenih stroškov ni priglasila, zato je odločitev o njih odpadla.

Tožnica v pritožbi procesnih kršitev ne uveljavlja, zato je sodišče druge stopnje opravilo zgolj uradoma upošteven preizkus procesnih kršitev, ki pa nepravilnosti ni pokazal.

Le-ta določa, da o zahtevi za povrnitev stroškov odloči sodišče v sodbi ali v sklepu, s katerim se konča postopek pred njim. V sodbi ali sklepu, s katerim se konča postopek, lahko sodišče odloči le, katera stranka nosi stroške postopka in v kakšnem deležu. V takem primeru se sklep o višini stroškov izda po pravnomočnosti odločitve o glavni stvari.

V skladu z določbo 318. člena ZPP sodišče izda zamudno sodbo, če tožena stranka v roku 30 dni ne odgovori na tožbo, če so izpolnjeni naslednji pogoji:1. da je toženi stranki pravilno vročena tožba v odgovor;2. da ne gre za zahtevek, s katerim stranke ne morejo razpolagati (tretji odstavek 3. člena tega zakona);3. da izhaja utemeljenost tožbenega zahtevka iz dejstev, ki so navedena v tožbi;4. da dejstva, na katera se opira tožbeni zahtevek, niso v nasprotju z dokazi, ki jih je predložil sam tožnik, ali z dejstvi, ki so splošno znana.

Prvi odstavek 155. člena ZPP določa, da pri odločanju o tem, kateri stroški naj se povrnejo stranki, upošteva sodišče samo tiste stroške, ki so bili potrebni za pravdo. O tem, kateri stroški so bili potrebni in koliko znašajo, odloči sodišče po skrbni presoji vseh okoliščin.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 155, 155/1, 163, 163/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.