VSL Sklep III Cp 312/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2025-03-12

povrnitev pravdnih stroškov pri umiku tožbe - povod za tožbo - umik tožbe - stroški postopka - zahtevek na izselitev

Glede na listinsko dokumentacijo, ki potrjuje, da so toženci začeli uresničevati aktivnosti za izvršitev izpolnitvenega ravnanja, ki mu že pred vložitvijo tožbe niso nasprotovali, kar izhaja iz dopisa toženke iz aprila 2024, je po presoji pritožbenega sodišča zaključek sodišča prve stopnje, da so toženci dali povod za tožbo, ker niso natančneje določili časovnice izselitve, zmoten.

I. Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep v II. točki izreka spremeni tako, da tožeča stranka sama krije svoje stroške postopka.

II. Tožeča stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ustavilo postopek (I. točka izreka) in odločilo, da so toženci dolžni v roku 15 dni tožnikoma povrniti stroške postopka v višini 492,78 EUR, po poteku navedenega roka z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva zamude naprej do plačila (II. točka izreka).

2. Zoper stroškovno odločitev (II. točka izreka) se pritožujejo toženci zaradi nepravilne ugotovitve dejanskega stanja in napačne uporabe materialnega prava. Pritožbenemu sodišču predlagajo, da pritožbi ugodi in sklep razveljavi ter samo odloči o zadevi, podrejeno naj zadevo vrne v ponovno odločanje sodišču prve stopnje.

Navajajo, da toženci tožnikoma niso dali nikakršnega povoda za tožbo. Ko si je sin tožnikov izbral drugo žensko, sta jim tožnika sprva zagotavljala, da jih nikoli ne bosta "trajbala" iz hiše. Potem pa se je sin tožnikov hotel vrniti k toženki in ker tega ni hotela, se je vsa komunikacija ustavila, razen groženj z maščevanjem in je prišlo pričakovano pismo - poziv za izpraznitev z dne 20. 3. 2024. Toženci so pričakovali, da bodo s tožnikoma sedli za skupno mizo in se pogovorili o izselitvi in vračilu vlaganj v njuno hišo, kar bi bilo edino razumno, saj so sorodniki. Vendar se to ni zgodilo, saj se je komunikacija popolnoma ustavila. Sodišče se je postavilo na stališče, da je stanovanje mogoče najti v treh mesecih in ker ga toženci niso našli in ker niso povedali, do kdaj ga bodo našli, naj bi zakrivili tožbo. Dejansko pa ni tako preprosto, saj primernih stanovanj na trgu ni, kar vsakodnevno beremo v medijih. Brskanje po spletu pokaže, da zasebniki najemna stanovanja oglašajo, vendar je najnižja najemnina med 500 do 600 EUR. Razpisi javnih stanovanj pa so praviloma za mlade družine. Toženci so odpirali vsa možna vrata, da bi dobili stanovanje, kar jim je uspelo v rekordnem času. Je pa res, da če bi bili finančno premožnejši in če bi jim tožnika povrnila sredstva vlaganj, bi morda hitreje našli stanovanje. Poudarjajo, da nikoli ne bi ostali v hiši tožnikov, po vsem, kar se je zgodilo. To so tožnika in njun sin dobro vedeli. Zato je bila tožba nepotrebna in zgolj maščevanje, ker toženka ni zmogla oprostiti prešuštva. Dejstvo je, da nobena od toženih strank, še najmanj pa mladoletni toženec, niso z ničemer dali povoda za tožbo. Takoj so odgovorili na pisni poziv tožnikov, da se bodo izselili, čim dobijo primerno stanovanje in ju opomnili, da ima tudi njun sin (in ne zgolj toženka) obveznosti do otrok. To pa pomeni, da so dobesedno pripoznali njihov zahtevek že pred in takoj po vložitvi tožbe. Niti besede ni bilo o tem, da se ne bodo izselili. Tudi glede na to, da niso dali povoda za tožbo, ni bil sporen zahtevek, kar so jasno povedali. Problem izselitve je bil izven njih, zlasti v možnosti najti drugo stanovanje na trgu. Zato bi sodišče moralo uporabiti določilo 157. člena ZPP in ugotoviti, da povoda za tožbo ni bilo in da zahtevek za tožence ni bil sporen.

3. Tožnika v odgovoru na pritožbo predlagata zavrnitev pritožbe in v izpodbijanem delu potrditev sklepa sodišča prve stopnje.

5. Tožnika, ki sta babica in dedek drugega in tretjega toženca, sta dne 24. 6. 2024 zoper njiju in njuno mater vložila tožbo za izselitev. Toženci so se 21. 9. 2024 izselili, zato sta tožnika 7. 10. 2024 tožbo umaknila in predlagala, naj sodišče odloči o stroških postopka tako, da so jima jih dolžni povrniti toženci.

6. V skladu s 158. členom ZPP mora tožnik, ki je umaknil tožbo, povrniti nasprotni stranki pravdne stroške, razen če je tožbo umaknil takoj, ko je tožena stranka zahtevek izpolnila. ZPP v 157. členu določa, da če tožena stranka ni dala povoda za tožbo, ali je tožbeni zahtevek pripoznala v odgovoru na tožbo oz. na glavni obravnavi preden se je spustila v obravnavanje glavne stvari, ji mora tožnik povrniti stroške postopka. Povod za tožbo ni podan, kadar stranka že v času pred vložitvijo tožbe privoli v izpolnitveno ravnanje, kot ga zahteva tožeča stranka.

7. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je toženka že pred vložitvijo tožbe, in sicer v odgovoru na poziv tožnikov na izselitev dne 24. 4. 2024 (A7) navedla, da se bodo izselili. Da je toženka v izpolnitveno ravnanje privolila še pred vložitvijo tožbe, potrjuje tudi listinska dokumentacija, ki so jo toženci priložili v odgovoru na tožbo. Iz mnenja CSD z dne 8. 5. 2024 (B5) izhaja, da CSD predlaga, da se ugodi prošnji toženke za dodelitev neprofitnega stanovanja. Iz potrdila z dne 30. 7. 2024 (B6) je razvidno, da je toženka že pred vložitvijo tožbe na izselitev, in sicer 28. 3. 2024 oddala vlogo za dodelitev stanovanja v najem. Glede na listinsko dokumentacijo, ki potrjuje, da so toženci začeli uresničevati aktivnosti za izvršitev izpolnitvenega ravnanja, ki mu že pred vložitvijo tožbe niso nasprotovali, kar izhaja iz dopisa toženke iz aprila 2024, je po presoji pritožbenega sodišča zaključek sodišča prve stopnje, da so toženci dali povod za tožbo, ker niso natančneje določili časovnice izselitve, zmoten. Toženci torej za tožbo niso dali povoda in so tožniki dolžni sami kriti svoje stroške postopka.

8. Ker je pritožba utemeljena, ji je pritožbeno sodišče na podlagi določila 3. točke 365. člena ZPP ugodilo in izpodbijani sklep v stroškovnem delu spremenilo tako, da tožniki sami krijejo svoje stroške (154. v zvezi s 158. členom ZPP v zvezi s 165. členom ZPP).

9. Pritožniki stroškov pritožbenega postopka niso priglasili. Na podlagi prvega odstavka 154. člena ZPP v zvezi s 165. členom ZPP so tožniki, ki so vložili odgovor na pritožbo, dolžni sami kriti svoje stroške pritožbenega postopka.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 157, 158

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.