VSM Sklep V Kp 42208/2022
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-15

mag. Mateja Kamenšek Gornik (preds.), dr. Barbara Nerat (poroč.), mag. Karmen Krajnc

izločitev dokazov - hišna preiskava - odredba za hišno preiskavo - obrazloženost odredbe

Nepotrebno in nesmiselno je, da bi preiskovalni sodnik v odredbi za hišno preiskavo navajal druge (dodatne) razloge, če pa so zadostovali že tisti, ki so bili navedeni v obrazložitvi predloga tožilstva.

Pritožba zagovornika obdolžene A. A. se zavrne kot neutemeljena.

1. Okrajno sodišče v Mariboru je s sklepom III K 42208/2022 z dne 6. 11. 2025 na podlagi drugega odstavka 83. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) zavrnilo zahtevo zagovornika obdolžene A. A. za izločitev dokazov z dne 22. 9. 2025.

2. Zoper sklep se pritožuje obdolženkin zagovornik zaradi bistvenih kršitev določb kazenskega postopka ter kršitev ustavnih in konvencijskih pravic. Pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep spremeni tako, da predlogu za izločitev dokazov v celoti ugodi, podredno pa, da izpodbijani sklep razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

4. Po preizkusu razlogov izpodbijanega sklepa v okviru pritožbenih navedb pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno in zakonito, ko predlogu za izločitev dokazov ni ugodilo, svojo odločitev pa je tehtno in argumentirano pojasnilo. S prvostopenjskimi razlogi pritožbeno sodišče v celoti soglaša in jih kot pravilne povzema.

5. Sodišče prve stopnje je v sklepu pravilno navedlo, zakaj ni podlage za izločitev dokazov, ki so bili pridobljeni na osnovi zakonito opravljene hišne preiskave. Tudi po presoji pritožbenega sodišča obrazložitev odredbe za hišno preiskavo (vključno z odredbama za podaljšanje) ustreza vsem zahtevanim standardom v smislu odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije Up 1006/13 z dne 9. 6. 2016 (točke od 14 do 18 razlogov izpodbijanega sklepa). Pritožnik sodišču prve stopnje na tem mestu očita bistveno kršitev določb kazenskega postopka po 11. točki prvega odstavka 371. člena ZKP, ki naj bi jo storilo s tem, ko se ni opredelilo do trditev o pomanjkljivi obrazložitvi odredbe za hišno preiskavo, vendar mu ni mogoče pritrditi. Sodišče prve stopnje je namreč temeljito in tehtno pojasnilo, da je obravnavana odredba za hišno preiskavo ustrezno obrazložena. Z razlogi, ki niso pavšalni, kot to skuša prikazati pritožnik, pač pa so povsem konkretni, pritožbeno sodišče v celoti soglaša in jih kot pravilne povzema. Po mnenju pritožnika ni mogoče preizkusiti obstoja utemeljenih razlogov za sum, ker ravnanja, s katerimi naj bi osumljenci izpolnili zakonske znake očitanih kaznivih dejanj, niso jasno in določno opredeljena v času in prostoru. Takšna zatrjevanja je prepričljivo zavrnilo že sodišče prve stopnje v točkah 15 in 16 razlogov izpodbijanega sklepa, kjer je pravilno poudarilo, da je preiskovalni sodnik v odredbi za hišno preiskavo o obstoju utemeljenih razlogov za sum utemeljeno sklepal na podlagi ugotovitev policije, kazenske ovadbe B. B. (vključno z dopolnitvami) ter na podlagi zbranih obvestil in listin, pridobljenih tekom predkazenskega postopka, ki jih je preiskovalni sodnik v odredbi tudi ustrezno ocenil. V točkah od 4 do 14 obrazložitve odredbe je tako podrobno pojasnjeno, na čem temeljijo zaključki preiskovalnega sodnika o utemeljenih razlogih za sum, da so vodilni delavci družbe S. d.o.o. v obdobju najmanj od leta 2013 zavestno izvrševali kazniva dejanja zlorabe položaja ali zaupanja pri opravljanju gospodarske dejavnosti po drugem v zvezi s prvim odstavkom 240. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1), s tem ko so uslužbenkam v administraciji družbe (pod grožnjo izgube službe) odredili, da morajo ponarejati različno dokumentacijo in jo posredovati potencialnim naročnikom oziroma nadzornim institucijam v državah, kamor so bili delavci napoteni na delo, in da so s svojimi ravnanji izvršili tudi kaznivo dejanje kršitve temeljnih pravic delavcev po 196. členu KZ-1. Očitana dejanja so bila v tej fazi po času in prostoru povsem ustrezno opredeljena. Pritožnik pa prezre namen konkretne hišne preiskave. Ta je bila namreč odrejena in opravljena ravno iz razloga, da se ugotovi, kdo in na katerih elektronskih napravah (predvsem računalnikih) je ponarejal različno dokumentacijo, vezano na napotitve delavcev v tuje države (točke 15, 16 in 17 razlogov odredbe za hišno preiskavo). Šele izvedba hišne preiskave je omogočila tako natančno konkretizacijo opisov kaznivih dejanj, ki jih že za to fazo pričakuje pritožnik. Zato so povsem na mestu zaključki sodišča prve stopnje v točki 15 razlogov izpodbijanega sklepa, da glede na tedanjo fazo postopka ni bilo nujno oziroma mogoče, da bi bil opis kaznivega dejanja bolj natančen oziroma določen, kot se to pričakuje za kasnejšo fazo postopka. Ponavljajoče se pritožbene navedbe, da je preiskovalni sodnik v odredbi za hišno preiskavo zgolj prepisal navedbe iz kazenske ovadbe, ne da bi sam presodil očitana ravnanja ter pojasnil utemeljene razloge za sum, je utemeljeno zavrnilo že sodišče prve stopnje v točki 16 razlogov izpodbijanega sklepa, kjer se je tudi sklicevalo na ustrezno sodno prakso. Tudi sicer je Višje sodišče v Mariboru v tej zadevi že s sklepom V Kp 42208/2022 z dne 20. 3. 2025 pojasnilo, da obrazložitev odredbe za hišno preiskavo ni vsebinsko prazna (kar bi bilo v nasprotju s prvim odstavkom 215. člena ZKP in bi predstavljalo kršitev 22. člena Ustave Republike Slovenije - v nadaljevanju Ustava) in da je preiskovalni sodnik v celoti sprejel temeljite in prepričljive razloge, ki jih je vsebovala že obrazložitev predloga tožilstva za izdajo odredbe o hišni preiskavi, v kateri so bili podrobno in konkretno obrazloženi utemeljeni razlogi za sum. Povsem nepotrebno in nesmiselno je namreč, da bi preiskovalni sodnik navajal druge (dodatne) razloge, če pa so zadostovali že tisti, ki so bili navedeni v obrazložitvi predloga tožilstva. Zato pritožbeno sodišče ne vidi v tem nobene nepravilnosti, zaradi česar tudi nista podani uveljavljani bistvena kršitev določb kazenskega postopka iz 11. točke prvega odstavka 371. člena ZKP ter kršitev pravic iz 22. in 23. člena Ustave.

6. Zagovornik v pritožbi glede izvedbe hišne preiskave ponavlja trditve iz predloga za izločitev dokazov, pri čemer je že sodišče prve stopnje obširno in tehtno pojasnilo, da se je hišna preiskava dejansko opravila v poslovnih prostorih družbe S. d.o.o. (točke od 19 do 21 razlogov izpodbijanega sklepa). Pritožnik izpostavlja, da družba S. d.o.o. nikoli ni imela poslovnih prostorov v stavbi št. 6192, ki stoji na parc. št. 176/41, k.o. ..., kot to izhaja iz odredbe za hišno preiskavo, pač pa ima poslovne prostore v stavbi št. 15, ki stoji na parc. št. 176/98, k.o. ..., kjer se je dne 19. 2. 2021 dejansko izvajala hišna preiskava. V zvezi s tem pritožbeno sodišče dodaja, da stavba, ki jo izpostavlja pritožnik (stavba št. 15 na parc. št. 176/98, k.o. ...) po podatkih javno dostopnega portala Prostor Geodetske uprave Republike Slovenije nima naslova, zaradi česar je v izreku odredbe za hišno preiskavo z naslovom poslovnih prostorov in konkretnim nazivom družbe povsem ustrezno označen kraj oprave hišne preiskave. Sodišče prve stopnje se je namreč pravilno sklicevalo na ugotovitve policije o dejanskem naslovu poslovanja družbe S. d.o.o. in na specifično situacijo, ko se je na naslovu, nahajal poslovni objekt z več stavbami, ki nimajo ločenih naslovov. Nobenega dvoma ni, da je družba S. d.o.o. imela sedež na naslovu, katerega so policisti, preden je bila izdana odredba za hišno preiskavo, preverili na sami lokaciji in pri tem ugotovili, da se tam nahaja stavba, označena z napisi S. d.o.o. Sama hišna preiskava je bila tudi dejansko opravljena v prostorih omenjene družbe, pri čemer ugovori v zvezi s krajem oprave hišne preiskave tekom same preiskave niso bili podani. Na podlagi vsega navedenega in upoštevaje razloge izpodbijanega sklepa so pritožbene navedbe, da je bila hišna preiskava nezakonita in opravljena brez veljavne pravne podlage, očitno neutemeljene.

7. Neutemeljene pa so tudi pritožbene trditve, da v odredbi za hišno preiskavo ni obrazložen pogoj nujnosti. Pritožbeno sodišče pritrjuje zaključkom sodišča prve stopnje v točki 17 razlogov sklepa, da obrazložitev nujnosti ni splošna in vsebinsko prazna. Pravilno je namreč naziranje, da je potrebno odredbo oziroma njene razloge brati in upoštevati kot celoto, ne pa po posameznih segmentih. Preiskovalni sodnik je konkretiziral okoliščine, ki so narekovale oceno, da bi bilo z izdajo odredbe nevarno odlašati. V točki 24 (v povezavi s točkama 14 in 23) je jasno navedel, da se preiskava odreja kot nujno preiskovalno dejanje, ker gre za dokazovanje kaznivega dejanja in zbiranje predmetov, ki jih je moč skriti ali uničiti, zaradi česar bi bilo s hišno preiskavo in preiskavo elektronskih naprav, najdenih pri hišni preiskavi, nevarno odlašati. Po prepričanju pritožbenega sodišča gre za zadostno konkretizacijo, zaradi česar pritožnik tudi v tem delu pritožbe ne more uspeti.

8. Po obrazloženem, ker je sklep sodišča prve stopnje pravilen in zakonit, pritožba pa neutemeljena, je pritožbeno sodišče odločilo, kot je razvidno iz izreka tega sklepa (tretji odstavek 402. člena ZKP).

9. Če bo za obdolženko nastopila taksna obveznost, bo sodno takso za zavrnitev pritožbe zoper sklep o zavrnitvi predloga za izločitev dokazov po tarifni številki 74013 Taksne tarife v zvezi s šestim odstavkom 3. člena in 7. točko prvega odstavka 5. člena Zakona o sodnih taksah odmerilo sodišče prve stopnje po pravnomočnosti sodbe.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 83, 83/2, 215, 215/1, 371, 371/1, 371/1-11

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.