VSM Sklep I Cp 536/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-19

Dita Mlakar (preds.), mag. Andreja Veselič (poroč.), Vlasta Polanec

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE

kreditna pogodba v CHF - ničnost kreditne pogodbe - kondikcijski zahtevek - vprašanje za predhodno odločanje Sodišču Evropske unije - razlaga prava EU - stališča SEU - sklicevanje na sodbo SEU - enotna uporaba prava - učinek erga omnes - prekinitev postopka

Odločitev Sodišča EU bo pravno zavezujoča (šesti odstavek 113.a člena ZS) in ne bo imela učinka le na zadevo, v kateri je bilo postavljeno vprašanje za predhodno odločanje, ampak bo moralo sodišče upoštevati sprejeto razlago prava EU v vseh sorodnih zadevah, tako tudi v obravnavani zadevi. Cilj enotne uporabe prava EU, ki mu je namenjen postopek po 267. členu PDEU, ni mogoče doseči v popolnosti, če odločitve Sodišča EU nimajo pravnega učinka erga omnes.

Postopek se prekine do odločitve Sodišča Evropske Unije glede predhodnega vprašanja, ki ga je postavilo Vrhovno sodišče RS v zadevi II Ips 14/2025.

1. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je njegova odločitev o kondikcijskem zahtevku v obravnavani zadevi odvisna od rešitve istega vprašanja za predhodno odločanje glede razlage prava Evropske Unije, kot ga je že postavilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (v nadaljevanju VSRS) s Predlogom II Ips 14/2025 z dne 21. 5. 2025 v zadevi, ki jo bo obravnavalo sodišče Evropske Unije (v nadaljevanju Sodišče EU).

2. VSRS je postavilo naslednje predhodno vprašanje:

"Ali je v nasprotju s členoma 6(1) in 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah sodna razlaga nacionalnega prava, po kateri lahko sodišče pri odločanju o kondikcijskem zahtevku potrošnika v zvezi z vzajemno izpolnjeno nično pogodbo o hipotekarnem kreditu v tuji valuti, v primeru, ko banka glede pomanjkljivih pojasnil o valutnem tveganju ni ravnala nepošteno v subjektivnem smislu in pogodba ne nasprotuje temeljnim moralnim načelom, banki naloži, da mora potrošniku vrniti razliko med seštevkom plačanih obrokov kredita v evrski vrednosti na dan plačila posameznega obroka ter zneskom kredita v evrski vrednosti na dan nakazila na račun potrošnika, zmanjšano za ustrezno nadomestilo za uporabo posojenega kapitala?"

3. Če je postavljeno vprašanje za predhodno odločanje (267. člen Pogodbe o delovanju Evropske Unije - PDEU), mora sodišče postopek prekiniti do odločitve Sodišča EU (tretji odstavek 113.a člena Zakona o sodiščih - v nadaljevanju ZS). Pritožbeno sodišče tudi v obravnavani zadevi sledi stališču,

da v skladu z načelom ekonomičnosti ne bo posredovalo istega vprašanja Sodišču EU tudi v tej zadevi, ampak je le prekinilo postopek do odločitve Sodišča EU glede predhodnega vprašanja VSRS, postavljenega v zadevi II Ips 14/202 z dne 21. 5. 2025. Obravnavana zadeva se namreč od zadeve, v kateri je bilo enako vprašanje že postavljeno, v bistvenem ne razlikuje niti po dejanski, niti po pravni podlagi.

4. Odločitev Sodišča EU bo pravno zavezujoča (šesti odstavek 113.a člena ZS) in ne bo imela učinka le na zadevo, v kateri je bilo postavljeno vprašanje za predhodno odločanje, ampak bo moralo sodišče upoštevati sprejeto razlago prava EU v vseh sorodnih zadevah, tako tudi v obravnavani zadevi. Cilj enotne uporabe prava EU, ki mu je namenjen postopek po 267. členu PDEU, ni mogoče doseči v popolnosti, če odločitve Sodišča EU nimajo pravnega učinka erga omnes.

5. Tudi v obravnavani zadevi, tako kot v zadevi VSRS sklep II Ips 14/2025 z dne 21. 5. 2025, sta tožnika kot potrošnika sklenila kreditno pogodbo, ki je bila vezana na tujo valuto švicarski frank (CHF), prav tako je bila v zavarovanje toženkine terjatve ustanovljena hipoteka na nepremičnini. Tožnika sta prav tako kredit že v celoti odplačala oziroma preplačala, pri čemer toženka ni nosila valutnega tveganja. Zahtevek, ki se nanaša na ničnost kreditne pogodbe, je v obravnavani zadevi že pravnomočen, in sicer je to postal s sodbo Višjega sodišča v Mariboru I Cp 329/2023 z dne 18. 4. 2024, z izpodbijano sodbo pa je sodišče prve stopnje v nadaljevanju odločilo še o kondikcijskem zahtevku in pobotnem ugovoru toženke, pri čemer je kondikcijskemu zahtevku deloma ugodilo, pobotni ugovor pa zavrnilo.

6. V zadevi, v kateri je VSRS postavilo predhodno vprašanje, je sodišče prve stopnje prav tako ugotovilo, da so kreditna pogodba, notarski zapis in sporazum o zavarovanju denarne terjatve z ustanovitvijo hipoteke, nični ter ugodilo kondikcijskemu zahtevku. Zoper odločitev VSC Cp 67/2024 z dne 20. 5. 2024 je tamkajšnja toženka zoper sodbo sodišča druge stopnje vložila predlog za dopustitev revizije, ki mu je Vrhovno sodišče s sklepom II DoR 274/2024 z dne 20. 11. 2024 ugodilo in revizijo dopustilo glede vprašanja, ali je v konkretnem primeru materialnopravno pravilna odločitev sodišč prve in druge stopnje glede višine kondikcijskega zahtevka tožeče stranke - to je, da mora banka potrošniku vrniti celotno preplačilo nad vrednostjo najetega kredita, kar se izračuna na način, da se od seštevka plačanih obrokov kredita v evrski vrednosti na dan plačila posameznega obroka odšteje znesek dobljenega kredita v evrski vrednosti na dan nakazila na račun potrošnika? V nadaljevanju je v revizijskem postopku pred VSRS sporna višina potrošnikovega kondikcijskega zahtevka v zvezi z vzajemno izpolnjeno pogodbo o hipotekarnem kreditu, ki je v celoti nična zaradi nepoštenega pogoja o kreditu v tuji valuti. Prav tako je tudi v predmetni zadevi sporna višina potrošnikovega kondikcijskega zahtevka v zvezi z vzajemno izpolnjeno pogodbo o kreditu, ki je v celoti nična.

7. Razloge za postavitev predhodnega vprašanja je navedlo in obrazložilo VSRS v Predlogu II Ips 14/2025 z dne 21. 5. 2025, katerim pritožbeno sodišče v celoti pritrjuje in se na njih tudi sklicuje v predmetni zadevi.

8. Po obrazloženem je pritožbeno sodišče pritožbeni postopek glede izpodbijane sodbe, ki poleg dajatvenega dela vsebuje tudi odločitev o pobotnem ugovoru (in ki se prav tako nanaša na samo višino kondikcijskega tožbenega zahtevka), prekinilo do odločitve Sodišča Evropske Unije o predlogu VSRS v zadevi II Ips 14/2025 za predhodno odločanje glede razlage členov 6(1) in 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah.

Tudi Vrhovno sodišče RS je že prekinilo nacionalni postopek, ne da bi hkrati postavilo enako vprašanje za predhodno odločanje v sorodni zadevi (npr. zadevi I Up 239/2016 in I Up 309/2016). Glej tudi: VSM Sklep I Cp 840/2021 z dne 16. 11. 2021, VSM sklep I Ip 376/2018 11. 7. 2018, VSM sklep I Ip 561/2018 z dne 12. 9. 2018 in druge.

Navedeno stališče urejujeta teorija o precedensu in teorija inkorporacije. Glej Varanelli, L.: Predhodno odločanje o evropskem pravu, Uradni list Republike Slovenije, Ljubljana 2010, str. 126 in nasl. Za erga omnes učinek se zavzema tudi Knez, ki pojasnjuje, da odločbe Sodišča EU postanejo del samega pravila prava EU, ki se razlaga. Knez, R.: Analiza prakse uporabe prava EU v Sloveniji - delovni in socialni spori v: Pravosodni bilten (PB) 1/2013, str. 27 in nasl. Tudi v slovenski sodni praksi je že bilo zavzeto stališče o erga omnes učinku odločb Sodišča EU v postopku predhodnega odločanja (sklep II Ips 160/2013). Vrhovno sodišče je že prekinilo nacionalni postopek, ne da bi hkrati postavilo enako vprašanje za predhodno odločanje v sorodni zadevi (npr. zadevi I Up 239/2016 in I Up 309/2016).

Pogodba o delovanju  Evropske unije (PDEU) - člen 267

Zakon o sodiščih (1994) - ZS  - člen 113a, 113a/6

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.