VSL Sklep II Kp 94815/2023
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-03-25

Mateja Lužovec (preds.), Barbara Črešnar Debeljak (poroč.), dr. Alja Kratovac

lex specialis - kaznivo dejanje kršitve temeljnih pravic delavcev - kaznivo dejanje zaposlovanja na črno - zaposlovanje na črno

Pritožba spregleda, da prvi odstavek 5. člena Zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno določa, da gre za zaposlovanje na črno tudi v primeru, če delodajalec posameznika ne prijavi v (vsa) obvezna socialna zavarovanja, zaradi česar se izkazuje kot pravilna prvostopenjska ugotovitev, da je kaznivo dejanje po členu 199 KZ-1 lahko podano tudi v primeru, ko je posameznik prijavljen s strani delodajalca v osnovno pokojninsko, ne pa v dodatno obvezno pokojninsko oziroma poklicno zavarovanje, če so sicer izpolnjeni tudi drugi zakonski znaki tega kaznivega dejanja.

1. Okrožno sodišče v Ljubljani je z izpodbijanim sklepom na podlagi sedmega odstavka 169. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP) zahtevo za preiskavo Okrožnega državnega tožilstva v Murski Soboti zoper osumljena A. A. in B., d. o. o., zaradi kaznivega dejanja kršitve temeljnih pravic delavcev po drugem v zvezi s prvim odstavkom 196. člena KZ-1 in kaznivega dejanja kršitve temeljnih pravic delavcev po drugem v zvezi s prvim odstavkom 196. člena KZ-1 v zvezi z 42. členom KZ-1 ter 7. točko prvega odstavka 25. člena in 3. točko 4. člena Zakona o odgovornosti pravnih oseb za kazniva dejanja (ZOPOKD) zavrnilo kot neutemeljeno in na podlagi prvega odstavka 96. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP) s stroški kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP, potrebnimi izdatki in nagrado zagovornikov ter potrebnimi izdatki osumljenih obremenilo proračun.

2. Zoper navedeni sklep je vložila pritožbo višja državna tožilka iz pritožbenega razloga zmotne ugotovitve dejanskega stanja in predlagala, da Višje sodišče v Ljubljani pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi ter zadevo pošlje v novo odločitev sodišču prve stopnje.

3. Na pritožbo višje državne tožilke so odgovorili zagovorniki osumljenega A. A., odvetniki iz Odvetniške družbe C., ter zagovornica osumljene gospodarske družbe odvetnica mag. D. D. ter predlagali zavrnitev pritožbe kot neutemeljene.

5. Sodišče druge stopnje po proučitvi pritožbenih navedb, razlogov izpodbijanega sklepa ter podatkov spisa ugotavlja, da je odločitev sodišče prve stopnje o zavrnitvi zahteve za opravo preiskave utemeljena.

6. Nosilni razlog izpodbijane odločitve predstavlja ugotovitev prvostopenjskega senata, da ni podan utemeljen sum očitanih kaznivih dejanj, s ključnim razlogovanjem, da do 1. 9. 2021, ko se je v zahtevi za opravo preiskave zatrjevano inkriminirano obdobje že izteklo, osumljeni A. A. oškodovanca ni prijavil v obvezno dodatno pokojninsko oziroma poklicno zavarovanje. Res se v obrazložitvi prvostopenjskega sklepa pojavlja tudi navedba, da v opisu očitanega kaznivega dejanja ni zaznati konkretizacije zakonskih znakov očitanih kaznivih dejanj, vendar pa razumevanje obrazložitve v njeni celovitosti terja zaključek o izostalosti potrebnega dokaznega standarda kot podlagi za sprejeto odločitev.

7. Pritožbene navedbe, ki se nanašajo na ugovore osumljenega A. A. in osumljene pravne osebe oziroma njunih zagovornikov, in sicer glede domnevne neenotnosti sodne prakse in zakonodaje v zvezi z obveznostjo plačila prispevkov iz naslova omenjenega obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja, zastaranja posamičnih plačilnih zahtevkov in izostalosti oškodovalnega namena na strani osumljenega A. A., se izkazujejo kot brezpredmetne, saj se na izpostavljene obrambne ugovore sodišče prve stopnje v izpodbijani odločitvi ne sklicuje.

8. Dejansko zmotno pa je razlogovanje pritožnice, da dejstvo vključenosti oškodovanca v osnovno obvezno pokojninsko zavarovanje izpodbija pravilnost prvostopenjskega sklepanja o izostalosti utemeljenega suma storitve očitanih kaznivih dejanj. Pritožba spregleda, da prvi odstavek 5. člena Zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno

določa, da gre za zaposlovanje na črno tudi v primeru, če delodajalec posameznika ne prijavi v (vsa) obvezna socialna zavarovanja, zaradi česar se izkazuje kot pravilna prvostopenjska ugotovitev, da je kaznivo dejanje po členu 199 KZ-1 lahko podano tudi v primeru, ko je posameznik prijavljen s strani delodajalca v osnovno pokojninsko, ne pa v dodatno obvezno pokojninsko oziroma poklicno zavarovanje, če so sicer izpolnjeni tudi drugi zakonski znaki tega kaznivega dejanja. Pritožnica v ničemer ne napada niti stališča pravne teorije, na katero se upravičeno, v perspektivi ugotavljanja lex specialis, sklicuje prvostopenjsko sodišče, namreč da izvršitveno ravnanje očitanega kaznivega dejanja po drugem v zvezi s prvim odstavkom člena 196 KZ-1 predstavlja neplačilo predpisanih prispevkov v primeru, ko je delavec prijavljen v potrebna socialna zavarovanja.

9. Ker so pritožbene navedbe neutemeljene, sodišče druge stopnje pa pri presoji izpodbijanega sklepa tudi ni ugotovilo kršitev, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti (peti odstavek člena 402 ZKP), je pritožbo tožilstva zavrnilo kot neutemeljeno (tretji odstavek člena 402 ZKP).

Glede na akcesornost odgovornosti pravne osebe se zaključki v izpodbijani odločitvi logično nanašajo tudi na zatrjevano odgovornost pravne osebe.

UL RS št. 32/14, s spr. in dopol.; v nad. ZPDZC-1.

Kazenski zakonik (2008) - KZ-1  - člen 196, 199

Zakon o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno (2014) - ZPDZC-1  - člen 5, 5/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.