VSM Sodba II Cp 43/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-20

Milena Šteharnik (preds.), Mirjana Klobasa (poroč.), Marko Čagran

prekoračitev policijskih pooblastil - šikaniranje - zavrnitev tožbenega zahtevka - prekrškovni postopek

Sodišče druge stopnje v tej zvezi poudarja, da tožnik s pritožbenim ponavljanjem očitkov o nepravilnostih v prekrškovnem postopku ni vzbudil nobenega dvoma v zaključek sodišča prve stopnje, da toženec ni prekoračil svojih pooblastil, prav tako ni ravnal iz maščevanja ali šikanozno.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

II. Tožeča stranka, tožena stranka in stranski intervenient sami krijejo svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Z uvodoma navedeno sodbo je sodišče prve stopnje v točki I izreka zavrnilo tožbeni zahtevek, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki plačati škodo v višini 2.500,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 18. 9. 2024. V točki II izreka je odločilo še, da mora tožeča stranka v roku 15 dni od prejema te sodbe toženi stranki povrniti pravdne stroške v znesku 1.230,94 EUR in stranskemu intervenientu v znesku 489,60 EUR, po poteku tega roka z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zamude dalje do plačila.

2. Zoper odločitev sodišča prve stopnje se je tožeča stranka (v nadaljevanju tožnik) pravočasno pritožil zaradi bistvenih kršitev določb postopka, zmotne ugotovitve dejanskega stanja in zaradi nepravilne uporabe materialnega prava. Sodišču prve stopnje je očital absolutne bistvene kršitve iz 8., 14. in 15. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Sodišče prve stopnje je spremenilo tožbeni zahtevek ter v 3. alinei točke 1 obrazložitve sodbe zapisalo spremenjeno trditveno podlago glede sodelovanja priče A. A. v prekrškovnem postopku. Odločitev o zavrnitvi tožbenega zahtevka je sodišče prve stopnje med drugim sprejelo na podlagi dokumenta, ki tožniku ni znan in ga ni v sodnem spisu. Gre za "ugotovitve Komisije PU Maribor", na katere se je sodišče prve stopnje sklicevalo v točki 15 obrazložitve sodbe. Naslednjo kršitev je sodišče prve stopnje storilo s tem, ko je zavrnilo dokazni predlog tožnika s postavitvijo izvedenca za policijska pooblastila ter z zaslišanjem prič B. B. in C. C. Zato so ostala neodgovorjena pomembna pravna vprašanja glede predpisanega zakonitega ravnanja toženca kot javnega uslužbenca - policista do tožnika ob vročitvi plačilnega naloga dne 27. 7. 2021. V tej zvezi je tožnik obširno povzemal določbe Zakona o prekrških (ZP-1), Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP) in Zakona o varstvu javnega reda in miru (ZJRM-2) v povezavi z dejanskim stanjem, kar bi moralo sodišče prve stopnje presojati. V tej zvezi je opozarjal še na nepravilnosti in neizvedene dokaze v prekrškovnem postopku. Vztrajal je pri navedbah podanih v postopku na prvi stopnji, da je ravnanje toženca pri opravljanju javne funkcije policista v prekrškovnem postopku odstopalo od potrebne skrbnosti do te mere, da je njegovo ravnanje postalo protipravno z elementi naklepa oziroma hude malomarnosti, kar utemeljuje njegovo odškodninsko odgovornost. Vztrajal je, da si je nalogo posredovanja po prijavi D. D. kljub dodelitvi patrulji izbral toženec sam, saj je po zaporedju dodelitve nalog pripadala njegovemu sodelavcu E. E. Poleg tega je toženec sam priznal, da si je zaščitni telovnik s kamero oblekel pred vročitvijo plačilnega naloga tožniku, saj slednji "znan kot pritožnik na vse policijske postopke", kar kaže na šikaniranje, maščevanje, zastraševanje in sovraštvo do tožnika. Nadaljnjo kršitev je storil s tem, ko od tožnika ni hotel sprejeti dokaza - USB ključa s posnetkom tožnikovega spora z D. D. ter glede sodelovanja A. A. kot priče. Ne drži tudi zaključek sodišča prve stopnje, da v pomiritvenem postopku na Policijski postaji Ptuj tožencu ni bil izrečen noben ukrep, saj mu je bilo izrečeno opozorilo. Prav tako je sodišče prve stopnje v škodo tožnika v sodbi povzelo ugotovitve pomiritvenega postopka, zavrženje podane kazenske ovadbe ter ugotovitve komisije Policijske uprave Maribor. Sodišču druge stopnje je predlagal, da izpodbijano sodbo v celoti razveljavi in spremeni tako, da odloči v korist tožnika, tožencu pa naloži plačilo vseh tožnikovih stroškov postopka vključno s pritožbenimi stroški.

3. Toženec in stranski intervenient sta se v odgovorih na pritožbo zavzemala za zavrnitev pritožbe in potrditev sodbe sodišča prve stopnje ter priglasila pritožbene stroške.

5. V skladu s 350. členom ZPP preizkusi sodišče druge stopnje sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu ter v mejah pritožbenih razlogov, pri čemer po uradni dolžnosti pazi na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. (razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje), 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP ter na pravilno uporabo materialnega prava.

6. Sodišče druge stopnje uvodoma ugotavlja, da sodba sodišča prve stopnje ali pravdni postopek nista obremenjena ne z uradoma ali v pritožbi uveljavljanimi procesnimi kršitvami. Predvsem ni podana absolutna bistvena kršitev določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, na katero se je tožeča stranka v pritožbi le pavšalno sklicevala, saj je sodba sodišča prve stopnje ne glede na obsežne, težko razumljive in ponavljajoče se navedbe tožnika jasna, razumljiva in jo je mogoče preizkusiti. Drži pritožbena navedba da se v spisu ne nahaja dokument z naslovom "ugotovitve Komisije PU Maribor", na katerega se je sodišče prve stopnje sklicevalo v točki 15 obrazložitve sodbe. Kljub napačnemu sklicevanju sodišča prve stopnje na naziv dokumenta

pa ne gre za napačno povzemanje njegove vsebine, kar bi predstavljalo v pritožbi navedeno absolutno bistveno kršitev določb postopka iz 15. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, niti iz tega dokumenta ne izhajajo dejstva, ki bi bila tožniku kakorkoli nova ali neznana. Nenazadnje je ravno povzemanje vsebine tega in ostalih listinskih dokazov v točki 15 obrazložitve razlog za pravilen zaključek sodišča prve stopnje, da je tožnik zoper toženca sprožil številne postopke, v katerih se je ravnanje toženca izkazalo kot strokovno in zakonito. Sodišče prve stopnje je tudi ravnalo pravilno, ko je zavrnilo dokazne predloge s postavitvijo izvedenca za policijska pooblastila ter z zaslišanjem prič B. B. in C. C. in s tem tožniku ni odvzelo pravice do izjave v smislu 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, kot je navedel v pritožbi. V točki 5 obrazložitve sodbe je v tej zvezi pravilno pojasnilo, da je vprašanje ravnanja toženca pri izdaji plačilnega naloga pravno vprašanje, ki je v pristojnosti sodišča. Prav tako sodišče prve stopnje ni spreminjalo tožbenega zahtevka (na plačilo 2.500,00 EUR odškodnine), niti za odločitev ni pomembno, kako je sodišče prve stopnje v sodbi povzelo obsežne, ponavljajoče se in težko razumljive navedbe tožnika v tožbi.

7. Sodišče prve stopnje je v točkah 12. in 13. obrazložitve sodbe pravilno povzelo ugotovljeno dejansko stanje glede ravnanja toženca kot člana policijske patrulje pri zbiranju obvestil in dokazov po prijavi D. D. dne 12. 7. 2021 ter pri vročitvi plačilnega naloga tožencu dne 21. 7. 2021. Sodišče druge stopnje v tej zvezi poudarja, da tožnik s pritožbenim ponavljanjem očitkov o nepravilnostih v prekrškovnem postopku ni vzbudil nobenega dvoma v zaključek sodišča prve stopnje, da toženec ni prekoračil svojih pooblastil, prav tako ni ravnal iz maščevanja ali šikanozno. V tej zvezi mu je sodišče prve stopnje tudi pravilno pojasnilo, da sklicevanje na napake v postopku ne pomeni protipravnosti ravnanja policista, saj tožniku škode ni povzročil naklepno ali iz hude malomarnosti, kot določa 135. člen Zakona o javnih uslužbencih (ZJU-1).

8. Sodišče prve stopnje je to določbo materialnega prava pravilno razlagalo v točki 17 obrazložitve, kjer je tožniku pojasnilo, da pojma protipravnosti ravnanja policista ni mogoče enačiti z dejstvom, da je bil sporni plačilni nalog v postopku z zahtevo za sodno varstvo razveljavljen.

Prav tako je pravilen zaključek sodišča prve stopnje, da je vsaka intervencija državnih organov, usmerjena proti posamezniku zanj neprijetna in poseže v njegove ustavno in zakonsko varovane pravice, a zato še ni protipravna, dokler ni prekoračena meja dopustnega, kar se v obravnavani zadevi še ni zgodilo.

9. Sodišče druge stopnje tako zaključuje, da k zgoraj povzetemu nima kaj dodati in je pravilna odločitev sodišča prve stopnje o zavrnitvi tožbenega zahtevka Zato je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP), kot izhaja iz točke I izreka.

10. Tožeča stranka zaradi neuspeha s pritožbo sama krije svoje pritožbene stroške (154. in 165. člen ZPP). Tudi glede stroškov odgovora na pritožbo mora sodišče druge stopnje opraviti preizkus njihove potrebnosti

(prvi odstavek 155. člena ZPP), v zvezi s temeljnim načelom ekonomičnosti (prvi odstavek 11. člena ZPP). V obravnavanem primeru bi pritožbeno sodišče sprejelo enako odločitev tudi če odgovor na pritožbo ne bi bil vložen, zato je odločilo, da tudi tožena stranka in stranski intervenient sama krijeta vsak svoje stroške postopka s pritožbo, kot izhaja iz točke II izreka.

Sodišče druge stopnje ugotavlja, da se v priloženem policijskem spisu opr. št. 2600-399/2021 nahaja dopis Policijske uprave Maribor z dne 21. 12. 2021 naslovljen kot Pritožba F. F. - odgovor na pisanje (zveza vaše pisanje z dne 1. 12. 2021 in 15. 12. 2021). Iz vsebine tega dopisa med drugim izhaja, da je bilo ravnanje policistov strokovno in zakonito, pri čemer se dopis sklicuje na strinjanje tožnika s takimi ugotovitvami v pomiritvenem postopku.

Sodišče druge stopnje v tej zvezi dodaja, da je Okrajno sodišče na Ptuju v točki 11 obrazložitve sodbe ZSV 338/2021 z dne 2. 9. 2021 izrecno poudarilo, da prekrškovni organ (torej toženec) ni zagrešil nobene kršitve. Do razveljavitve plačilnega naloga je prišlo izključno zaradi spremenjenih izjav prič v dopolnjenem dokaznem postopku.

Npr. zaradi dopustne uporabe 337. člena ZPP; v primerih pritožbene obravnave; kadar se odgovor na pritožbo vlaga zaradi zagotovitve pravice do opredeljevanja sodišča in s tem pogoja izčrpanosti pravnih sredstev; Up-1266/05-24, 7. 6. 2007; Up-43/10, 7. 4. 2011.

Zakon o javnih uslužbencih (2025) - ZJU-1  - člen 135

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.