VSL Sklep II Cp 211/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-02-05

dr. Tadeja Jelovšek (preds.), mag. Barbara Petrič (poroč.), Polona Marjetič Zemljič

motenje posesti - zavrnjena začasna odredba - ureditvena oz. regulacijska začasna odredba - začasna ureditev spornega razmerja - restriktiven pristop pri izdaji regulacijske začasne odredbe - pogoji za izdajo regulacijske začasne odredbe - neznatna škoda - tehtanje neugodnih posledic izdaje začasne odredbe - izkazanost narave in obsega zelo hudih posledic za stranko - subjektivna nevarnost - težko nadomestljiva škoda - premoženjska škoda - pomanjkljiva trditvena podlaga - varstvo lastninske pravice - prepozna dopolnitev pritožbe

Izdaja regulacijske začasne odredbe je pridržana izjemnim in nujnim primerom, toliko bolj, kadar jo stranka predlaga v sporu o motenju posesti, pri katerem se ne upoštevata pravica do posesti in dobrovernost posestnika.

I. Dopolnitev pritožbe z dne 7. 1. 2026 se zavrže.

II. Pritožba z dne 17. 12. 2025 se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanjem sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog za izdajo začasne odredbe, s katero bi toženki naložilo vzpostaviti prejšnje posestno stanje tako, da odstrani na novo nameščene ključavnice na vhodnih in garažnih vratih stanovanjske hiše na naslovu ..., ..., in ponovno namesti stare ključavnice, ter prepovedalo takšna ali podobna motilna ravnanja v prihodnje, vse pod grožnjo denarne kazni v višini 1.000 EUR. Ocenilo je, da je tožnik uspel z zadostno stopnjo verjetnosti izkazati obstoj nedenarne terjatve, nastanka težko nadomestljive škode ali uporabe sile pa ne.

2. Zoper sklep se (najprej pravočasno) pritožuje tožnik po svoji pooblaščenki zaradi nepravilno in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja ter bistvenih kršitev pravil postopka iz 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Poudarja, da je izkazal obstoj terjatve. Opozarja na določbo 272. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ), da je dovolj, da izkaže eno izmed v drugem odstavku navedenih predpostavk, ter na njegov tretji odstavek, po katerem ni dolžan izkazovati nevarnosti, če izkaže za verjetno, da bi s predlagano odredbo utrpel le neznatno škodo. Ocenjuje, da je sodišče prve stopnje z nasprotno razlago, da mora za izdajo regulacijske začasne odredbe uporabiti restriktiven pristop, pravni standard objektivne nevarnosti vsebinsko napolnilo z zahtevo, ki sicer velja za izdajo začasne odredbe zaradi zavarovanja denarne terjatve, in ga izenačilo s t. i. subjektivno nevarnostjo. To pa je v nasprotju z namenom zakonodajalca, da so pogoji za izdajo začasne odredbe za zavarovanje denarne terjatve milejši. Zaradi zmotnega izhodišča je po njegovi oceni nepravilno in nepopolno ugotovilo dejansko stanje. Ob tem ni opravilo tehtanja med neugodnimi posledicami, ki bi lahko brez izdane začasne odredbe nastale toženki, in tistimi, ki bi brez nje nastale njemu. Opozarja na odločitve Višjega sodišča v Ljubljani II Cp 680/2019, II Cp 1158/2016, I Cp 2102/2016, I Cp 2087/2017, II Cp 1673/2022 in druge. Poudarja, da toženka z izdajo začasne odredbe ne bi bila v ničemer ovirana, zlasti ker se je iz sporne nepremičnine s hčerko izselila in tam ne prebiva več. Pa tudi, da mu je popolnoma onemogočen dostop do njegove lastnine, toženka pa s tem izvršuje pritisk nanj, da bi klonil njenim zahtevam v postopku delitve premoženja in določitve preživnine za mladoletno hčer. Ocenjuje, da bi bilo treba v vsakem primeru ugoditi njegovemu predlogu. Toženka ga je namreč izključila iz skupne uporabe nepremičnine, ki je v skupni lasti in zavrača vsak poskus sporazumne ureditve. Sodišču prve stopnje očita, da se do navedb iz njegove tretje pripravljalne vloge, da mu je 9. 12. 2025 prenehalo najemniško razmerje za stanovanje v ... in je tako ostal brez strehe nad glavo, ni opredelilo. Izguba bivališča v zimskih mesecih, ko je brez dostopa do toplejših oblačil, izpostavljen hudi stiski, pa je nedvomno nenadomestljiva škoda, to lahko vodi tudi v nastanek zdravstvenih težav, ki so ob njegovem že porušenem psihičnem ravnovesju zanj lahko ogrožajoče. Pritožbenemu sodišču predlaga izdajo začasne odredbe, podredno pa, da izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Zahteva tudi povračilo stroškov pritožbenega postopka.

3. Tožnik vlaga tudi dopolnitev pritožbe.

4. Toženka je odgovorila na pritožbo in njeno dopolnitev. Predlaga njuno zavrnitev in zahteva povračilo stroškov odgovora.

5. Dopolnitev pritožbe je prepozna, pravočasna pritožba pa ni utemeljena.

6. Dopolnitev pritožbe je tožnik vložil (oddal priporočeno) 8. 1. 2026. Izpodbijano odločbo pa je preko svoje pooblaščenke prejel 16. 12. 2025. Sklep mu je bil res vročen brez podpisa prejemnika,

a je že 17. 12. 2025 njegova pooblaščenka datirala pravočasno pritožbo. Vsaj tedaj je sklep že imela. Rok za vložitev pritožbe je najpozneje pričel teči naslednji dan, to je 18. 12. 2025, in bi potekel 26. 12. 2025, kar je bil praznični dan. Zato je ta potekel 29. 12. 2025 (ponedeljek). Dopolnitev pritožbe pa je tako prepozna in jo je pritožbeno sodišče zavrglo (352. člen ZPP zvezi s 366. členom ZPP). Odgovorilo bo le na navedbe, ki jih je tožnik podal v pravočasni pritožbi.

7. Z izdajo t. i. regulacijske začasne odredbe sodišče začasno, do pravnomočne odločitve o glavni stvari, uredi sporno razmerje. Njena izdaja je pridržana izjemnim in nujnim primerom, kadar poznejše sodno varstvo ne bi imelo več pravega pomena, v sporu o motenju posesti pa je treba že pri presoji pogojev za njeno izdajo pred očmi imeti še, da se v njem ne upoštevata pravica do posesti in dobrovernost posestnika (33. člen Stvarnopravnega zakonika - SPZ). Restriktivni pristop narekuje strožjo presojo pogojev, tudi pogoja iz tretjega odstavka 270. člena ZIZ, po katerem upnik ni dolžan dokazovati nevarnosti, če izkaže za verjetno, da bi dolžnik s predlagano odredbo pretrpel le neznatno škodo.

Zadržanost sprejema tudi večinska sodna praksa, ali tako, da odklanja njeno izdajo na podlagi te predpostavke, ali tako, da jo izjemoma dopusti, za uspešno uveljavljanje takšnega pogoja pa zahteva izkaz obsega neugodnih posledic na vsaki strani in njihovo tehtanje.

Predlagatelj mora tako izkazati obseg neugodnih posledic na vsaki strani in z njihovim tehtanjem pokazati na potrebo po začasni ureditvi spornega razmerja,

ne pomeni pa to izkaza subjektivne nevarnosti, kot skuša prikazati pritožnik.

8. Tožnik bi moral tako konkretno zatrjevati neugodne posledice, ki bi mu nastale, če predlagana začasna odredba ne bi bila izdana. Pritožbeno sodišče pritrjuje stališču sodišča prve stopnje, da tega ni uspel. Predlog za izdajo začasne odredbe je podal skupaj s tožbo, zato te s kasnejšimi okoliščinami ne more utemeljiti (izguba bivališča, toženkina izselitev in podobno). Te je sicer večinoma res omenjal že v postopku na prvi stopnji, a na njih ni utemeljeval izdaje začasne odredbe (ne v predlogu za njeno izdajo ne v morebitni dopolnitvi predloga), zato se v izpodbijanem sklepu sodišču prve stopnje do njih ni bilo treba opredeljevati.

Tudi v pritožbenem postopku z njimi ne more uspeti. V predlogu ni pojasnil niti, do katerih sezonskih oblačil in dokumentov ter bančnih podatkov ne more, niti, kaj konkretno to pomeni zanj. Sklicevanje na morebitno izredno situacijo ali toženkino odsotnost od doma, pri kateri ne bi mogli do hčerinih osebnih, zdravstvenih in šolskih dokumentov, izdaje začasne odredbe ne more narekovati. Kot je razumeti njegove navedbe, želi predvsem varstvo svoje lastninske pravice, a ne pojasni, kakšna škoda nastaja na nepremičnini.

K temu pritožbeno sodišče dodaja, da o lastninski pravici sodišče prve stopnje ne bo razpravljalo niti v okviru motenjskega spora, premoženjska škoda pa praviloma ni težko nadomestljiva.

9. Tako tožnik ni uspel izkazati, da mu bo nastala težko nadomestljiva škoda, sodišče pa ni moglo opraviti tehtanja med neugodnimi posledicami, ki bi lahko nastale njemu, in tistimi, ki bi lahko nastale toženki.

10. Pritožbeni razlogi se tako niso potrdili, pritožbeno sodišče pa tudi ni našlo razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti. Zato je pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

11. O stroških pritožbenega postopka bo odločeno s končno odločbo.

S podpisom vročevalca, kot potrjuje vročilnica, pripeta k izpodbijanem sklepu.

In se v ob presoji pogojev za izdajo nedenarne terjatve uporablja na podlagi določbe tretjega odstavka 272. člena ZIZ.

Primerjaj npr. odločbo Višjega sodišča v Ljubljani II Cp 1250/2023.

Primerjaj Pogorelčnik, N., Regulacijske začasne odredbe, Zbornik znanstvenih razprav, letnik 2013.

Sodna praksa, na katero se sklicuje, tako ni uporabljiva.

Tudi v tožbi so njegove navedbe skope, k njim pritožbeno sodišče dodaja le, da bolnišnična obravnava ni pogojena z uporabo potovalnih kovčkov, do poročnega lista pa je mogoče dostopati tudi drugače.

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 270, 270/3, 272, 272/2, 272/3

Stvarnopravni zakonik (2002) - SPZ  - člen 33

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 352

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.