VSL Sklep III Cp 2140/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-02-03

Barbara Žužek Javornik (preds.), mag. Metoda Orehar Ivanc (poroč.), Vanja Tinta Tavčar

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE - PREDHODNO ODLOČANJE SEU - SODSTVO

prekinitev postopka - kreditna pogodba v CHF - tožba za ugotovitev ničnosti pogodbe - pogoji za prekinitev pravdnega postopka - predlog za predhodno odločanje Sodišča Evropske unije - prekinitev postopka do odločitve SEU

Tako 113.a člen ZS kot pravila ZPP, ki urejajo prekinitev postopka, se nanašajo na postopek kot celoto. Predmet postopka je z vložitvijo tožbe in postavitvijo zahtevkov opredelil tožnik. Presoja o tem, ali bo o vseh zahtevkih odločilo z eno odločbo ali o posameznih zahtevkih izdalo delno sodbo, je v domeni sodišča (314. člen ZPP). Eno izmed vodil v tej presoji je tudi načelo ekonomičnosti postopka, v skladu s katerim si mora sodišče prizadevati, da se postopek opravi brez zavlačevanja in s čim manjšimi stroški.

Glede na to, da sme predhodno vprašanje postaviti tudi sodišče prve stopnje, da ga je postavilo že Vrhovno sodišče, da je v izpodbijanem sklepu ugotovljeno, da je tudi odločitev v obravnavani zadevi odvisna od že postavljenega vprašanja, in da sodba SEU zavezuje vsa sodišča države članice, je v analogni uporabi 113.a člen ZS podana tudi podlaga za prekinitev postopka, ne da bi sodišče prve stopnje tudi samo pri SEU vložilo predlog za predhodno odločanje.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

II. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom prekinilo postopek do prejema odločitve Sodišča Evropske unije (v nadaljevanju SEU) o predhodnem vprašanju, ki ga je postavilo Vrhovno sodišče v zadevi II Ips 14/2025.

2. Tožnik v pritožbi zoper navedeni sklep uveljavlja pritožbena razloga bistvenih kršitev določb postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa.

S prekinitvijo se izgublja dragocen čas in podaljšuje že tako nerazumno dolg postopek. Sodišče bi lahko med čakanjem na odločitev SEU izvedlo že ves dokazni postopek. O ničnosti kreditne pogodbe lahko odloči z delno sodbo. Prekinitev postopka je zato v nasprotju z načelom ekonomičnosti in z zahtevo po učinkovitem (hitrem) varstvu pravic strank. Odločitev o kondikcijskem zahtevku je zgolj zadnja faza v sicer dolgotrajnem sodnem postopku, v katerem je bistveni poudarek na vprašanju ničnosti. Tožnik ima samostojen interes za odločitev o ničnosti pogodbe, ta odločitev pa tudi ni odvisna od odločitve SEU.

3. Toženka v odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev. Tožnik ni izkazal, da bi postopek pred sodiščem prve stopnje kot sodiščem z največjim pripadom novih zadev trajal že nerazumno dolgo, sicer pa se niti ni poslužil pospešitvenih sredstev. Načelo ekonomičnosti postopka vključuje tudi zahtevo po izvedbi postopka s čim nižjimi stroški, kar bo z izdajo ene odločbe o vseh postavljenih zahtevkih doseženo. Sicer pa tožnik ni navedel, v čem ima ob dejstvu, da je pogodba že izpolnjena, samostojen pravni interes za odločitev o ničnosti pogodbe.

5. S tožbo, vloženo 9. 2. 2024, tožnik zahteva ugotovitev ničnosti kreditne pogodbe, sklenjene v septembru 2004 z odplačilno dobo 20 let, izbris hipoteke in plačilo 38.713,41 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od posameznega plačila. Postopek o predlogu za izdajo začasne odredbe z odložitvijo izvrševanja pogodbe do pravnomočnosti sodbe je bil s sklepom z dne 16. 10. 2024 ustavljen (tožnik ni plačal sodne takse za predlog).

6. Odločitev o prekinitvi postopka temelji na ugotovitvah, - da je ničnostni zahtevek predhodno vprašanje v razmerju do denarnega zahtevka, odločitev o denarnem zahtevku pa je tesno povezana s pravom Evropske unije, - da je vprašanje, ki ga je v predlogu za predhodno odločanje v zadevi II Ips 14/2025 postavilo Vrhovno sodišče, odločilno za presojo v tej zadevi, - da bo odločitev SEU zavezovala tudi sodišče prve stopnje in - da je pomembno, da se razmerje med strankama razreši celovito.

7. V skladu s 113.a čl. ZS lahko sodišče v primeru, ko je odločitev odvisna od rešitve predhodnega vprašanja glede razlage oziroma glede veljavnosti ali razlage prava Evropskih skupnosti, izda sklep, s katerim predhodno vprašanje odstopi v odločanje SEU, postopek pa - ob smiselni uporabi pravil ZPP o prekinitvi postopka - prekine do prejema predhodne odločbe. Dotlej sme opravljati samo tista procesna dejanja in sprejemati samo tiste odločitve, ki ne dopuščajo nobenega odlašanja in niso vezana na vprašanja, ki se tičejo predhodnega odločanja, ali ne urejajo pravnega razmerja dokončno.

8. Pritožnik ne nasprotuje presoji sodišča, da so podani razlogi za prekinitev postopka, meni pa, da bi moralo sodišče postavljena zahtevka obravnavati ločeno in pred prekinitvijo postopka sprejeti odločitev o zahtevku za ugotovitev ničnosti pogodbe.

9. Tako 113.a čl. ZS kot pravila ZPP, ki urejajo prekinitev postopka, se nanašajo na postopek kot celoto. Predmet postopka je z vložitvijo tožbe in postavitvijo zahtevkov opredelil tožnik. Presoja o tem, ali bo o vseh zahtevkih odločilo z eno odločbo ali o posameznih zahtevkih izdalo delno sodbo, je v domeni sodišča (314. čl. ZPP).

Eno izmed vodil v tej presoji je tudi načelo ekonomičnosti postopka, v skladu s katerim si mora sodišče prizadevati, da se postopek opravi brez zavlačevanja in s čim manjšimi stroški (1. odst. 11. čl. ZPP).

10. Pritožbene navedbe ne utemeljujejo sklepanja, da sodišče prve stopnje ni ustrezno ovrednotilo vseh vidikov, pomembnih z vidika ekonomičnosti postopka. Glede na to, da je bila sporna pogodba po rednem teku stvari pred izdajo izpodbijanega sklepa že izpolnjena, je pritožbeno stališče o samostojnem pravnem interesu za ugotovitev ničnosti vsebinsko prazno. Pritožnik namreč ni navedel, kakšno korist pričakuje od samostojne ugotovitvene sodbe. Poleg tega načelo ekonomičnosti ni spoštovano že v primeru, ko je postopek izveden čim hitreje, ampak je pomemben tudi stroškovni vidik. Ločeno obravnavanje zahtevkov privede do pomnožitve pravnih sredstev in s tem večjih stroškov. O tem vidiku se pritožnik ni izrekel. Nazadnje pa je tudi pritožbena navedba o (povsem) ločenih dokaznih postopkih, ki jih bo sodišče moralo izvesti v zvezi z ničnostjo in v zvezi s povračilnim zahtevkom, splošna in neobrazložena ter zato neizkazana.

11. Glede na to, da sme predhodno vprašanje postaviti tudi sodišče prve stopnje, da ga je postavilo že Vrhovno sodišče, da je v izpodbijanem sklepu ugotovljeno, da je tudi odločitev v obravnavani zadevi odvisna od že postavljenega vprašanja, in da sodba SEU zavezuje vsa sodišča države članice, je v analogni uporabi 113.a čl. ZS podana tudi podlaga za prekinitev postopka, ne da bi sodišče prve stopnje tudi samo pri SEU vložilo predlog za predhodno odločanje.

12. Po navedenem in po presoji, da po uradni dolžnosti preizkušeni pritožbeni razlogi niso podani, je pritožbeno sodišče tožnikovo pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdilo (2. točka 365. čl. ZPP).

13. Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na ugotovitvi, da postopek pred sodiščem prve stopnje še ni zaključen.

1. odst. 314. čl. ZPP se glasi: Če so od več tožbenih zahtevkov zaradi pripoznave ali na podlagi obravnavanja samo nekateri od njih zreli za končno odločbo […],

sodišče glede zrelih zahtevkov [...] konča obravnavo in izda sodbo (delna sodba). (poudarek dodan)

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 11, 11/1, 206, 206/1, 314

Zakon o sodiščih (1994) - ZS  - člen 113a

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.