VSL Sklep IV Cp 2257/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-07

dr. Vesna Bergant Rakočević (preds.), Maša Butenko (poroč.), Zvone Strajnar

začasna odredba - določitev stikov med staršem in otrokom - osebni stiki z otrokom - mnenje Centra za socialno delo (CSD) - korist mladoletnega otroka - odklanjanje stikov s strani otroka - ogroženost otroka - denarna kazen kot sredstvo izvršbe

Namen denarnega kaznovanja pri začasnih odredbah za varstvo koristi otrok je v zagotovitvi, da se začasna odredba dejansko izvaja ter da se otrok na tak način takoj zaščiti.

I. Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu potrdi.

II. Odločitev o stroških tega pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Predlagatelj in nasprotna udeleženka sta starša mladoletnega dečka A. A., ki je bil v času izdaje uvodoma navedenega sklepa star 5 let in 9 mesecev. Deček že vse od razpada življenjske skupnost med udeležencema v novembru 2024 živi pri očetu in njegovih starših. Oba starša v tem postopku predlagata zaupanje A. A. v varstvo in vzgojo ter določitev stikov in preživnine.

2. Z izpodbijano odločitvijo pod I. točko izreka napadenega sklepa je prvostopno sodišče na predlog nasprotne udeleženke in po uradni dolžnosti izdalo začasno odredbo glede ureditve stikov med njo in A. A. Sklenilo je, da ti začasno potekajo med tednom vsak ponedeljek in vsako sredo (od 15.30 do 19.30 ure) ter vsak drugi vikend (v petek od 15.30 do 19.30, v soboto in nedeljo pa od 9.00 do 19.30 ure). Določilo je še način prevzema ter predaje otroka (v vrtcu oziroma na parkirišču pred trgovino) in da se udeleženca lahko ob predaji na stik samo pozdravita in izmenjata kratke informacije o otroku.

3. V pravočasni pritožbi predlagatelj uveljavlja pritožbene razloge zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, nepravilne uporabe materialnega prava ter bistvene kršitve določb pravdnega postopka.

Navaja, da se materino nasilje do A. A. v predmetni zadevi ne jemlje dovolj resno. Izpostavlja dele izpovedbe predlagatelja (o ravnanjih mame v času skupnega življenja), nasprotne udeleženke (o njenih vzgojnih metodah) ter strokovne delavke CSD (zakaj je bilo ocenjeno, da se nasprotno udeleženko napoti na Društvo za nenasilno komunikacijo - DNK). Mnenje CSD z dne 30. 1. 2025 ni relevantno, ker je deček začel odklanjati stike pet mesecev kasneje. Mnenje z dne 21. 8. 2025 ne upošteva dejstva, da deček stik odklanja do s silovito negativno reakcijo in noče v vrtec, če ve, da ga bo prevzela mati. Sprašuje se, kako je možno, da vrtec v mnenju z dne 7. 8. 2025 ni poročal o otrokovi stiski, čeprav je otrok že od junija 2025 odklanjal, da bi ga mati prevzela v vrtcu. Poročili vrtca z dne 11. 9. 2025 in 30. 9. 2025 ne poročata o posebnostih vedenja pri dečku. Zato je očitno, da odsotnost stikov z materjo na dečka vpliva tako, da se obnaša normalno, nima osebne stiske, saj ga nihče ne zanemarja in ni nasilen do njega. Tudi policija, ki je prišla na intervencijo 25. 4. 2025, je ugotovila, da otrok ni želel z materjo in je zato otroka pustila pri očetu. Na dne 26. 10. in 27. 10. 2025 predlagatelj otroka ni mogel pripraviti na stik z materjo, otrok se je skril na senik. Predlagatelj ga je eno uro tolažil, ko ga je našel. Pomočniku direktorja na CSD je hotel pojasniti okoliščine, vendar je bil ta odsoten. Odšel je tudi na policijsko postajo, kjer so mu svetovali, da naj jih vsakič, ko deček ne bi želel na stik, obvesti po elektronski pošti. Meni, da bi bilo potrebno s pomočjo izvedenke ugotoviti, kaj je razlog za otrokovo stanje, ne pa da se poskuša zlomiti odpor otroka z denarnim kaznovanjem očeta.

Predlagatelju se ne verjame, da je mati tudi po odselitvi še vedno izvrševala nasilje nad A. A. Materino ravnanje se minimalizira in se šteje za urejeno s tem, ko se je vključila v DNK. Potrebno bi bilo narediti psihološki pregled obeh staršev s strani izvedenca, za ustrezno presojo bi bilo potrebno poznavanje obeh staršev, vpogled v njune vzgojne pristope in celotno družinsko dinamiko. Zgolj na podlagi enkratnega razgovora z otrokom ni mogoče zaključiti o vplivanju očeta na otrokovo doživljanje in ni možno sklepati, da je obnašanje otroka posledica vpliva besed predlagatelja in njegovih staršev. A. A. je predlagatelju sam povedal, kaj o njem govori nasprotna udeleženka. Opiše še dogodek po A. A. prihodu iz tabora, ko ni želel z nasprotno udeleženko. Ta je ob tej priliki predlagatelja napadla, ga odrinila in želela otroka na silo vzeti iz avtomobila, norela je in z vrati predlagateljevega avtomobila parkrat udarila v sosednji avto. Prenehala je šele, ko je predlagatelj rekel, da bo poklical policijo. Ko se je predlagatelj s sinom odpeljal, je udarila po zadnjem robu strehe avtomobila.

Do dogodka, ko se je otrok upiral in ni hotel z nasprotno udeleženko, ko ga je ta vlekla preko dvorišča do avta, se sodišče sploh ni opredelilo. Ni prav, da je sodišče spremenilo lokacijo prevzemov. V dani situaciji se mu zdi edina primerna rešitev določitev stikov otroka z nasprotno udeleženko pod nadzorom. Predlaga spremembo z zavrnitvijo predloga in razveljavitvijo začasne odredbe oziroma razveljavitev izpodbijanega sklepa ter vrnitev zadeve v novo odločanje sodišču prve stopnje. Priglaša pritožbene stroške.

4. Nasprotna udeleženka se v odgovoru na pritožbo zavzema za njeno zavrnitev in priglaša stroške.

6. Uvodoma uveljavljanega pritožbenega razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka pritožba ne utemeljuje. Zato velja na tako posplošeno uveljavljani pritožbeni razlog odgovoriti le, da ni podana kakšna od postopkovnih kršitev, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP

7. Pritožbeno ni sporno, da je deček po razpadu življenjske skupnost med udeležencema sprva rad preživljal čas z mamo, od poletja 2025 pa se stiki ne izvajajo. Dečka oče ob dnevih, ko bi moral po vrtcu na stik z materjo, v vrtec ne pripelje. Poskusi matere, da bi otroka prevzela bodisi na domu ali ob prihodu iz taborjenja, se končajo z neprimerno komunikacijo med udeležencema, s predlagateljevimi starši in celo posredovanjem policije. Deček doživlja stisko, ker ni prejel ustrezne pomirjujoče razlage glede odhoda matere in je pod vplivom besed, ki jih sliši od predlagatelja in starih staršev

8. Kot spornega pritožba napada zaključek prvostopnega sodišča, da otrokovo odklanjanje stikov ni posledica materinega neprimernega oziroma nasilnega vedenja. Gotovo je, da v pritožbi izpostavljeno preteklo ravnanje nasprotne udeleženke, njen odnos do telesnega kaznovanja ter njeno dojemanje vzgojnih metod zahtevajo posebno pozornost. Vendar nezaupanje predlagatelja, da nasprotna udeleženka za dečka v času stika ne bo ustrezno skrbela, nima podlage v ugotovitvah prvega sodišča glede ravnanja nasprotne udeleženke do dečka v času od razhoda s predlagateljem dalje. Ne le na podlagi izpovedbe nasprotne udeleženke, temveč predvsem na podlagi mnenja CSD, razgovorov, ki jih je CSD opravil z dečkom (dva od teh že v času, ko naj bi deček po trditvah pritožbe začel odklanjati stike z mamo), poročila pediatrinje ter poročil vrtca, je prvostopno sodišče zaključilo, da nasprotna udeleženka vse od razhoda s predlagateljem ni več otroka nikoli udarila ali potegnila za lase, pa tudi sicer ni imela nobenih težav z otrokom v smislu, da bi se počutila vzgojno nemočna. Pravilnosti te ugotovitve pritožba z opisom lastnega videnja dogodkov ne more omajati.

9. V tej fazi postopka, ko se načrtuje, da bo izvedenka k izdelavi izvedeniškega mnenja pristopila šele po mesecu maju 2026, ni mogoče čakati na izdelavo izvedeniškega mnenja kot to predlaga pritožba. Verjetno izkazanost dečkove ogroženosti je sodišče ugotovilo predvsem zaradi ravnanja predlagatelja in njegovih staršev, ki stike z mamo omejujejo oziroma onemogočajo, otrok pa je pod vplivom besed in izrazov predlagatelja ter njegovih staršev o mami, ki jih ne bi smel slišati, saj niso primerne. Obstoj nasilja nad otrokom od razpada življenjske skupnosti naprej s strani mame ni izkazan. Stiki pod nadzorom zato niso potrebni. Konfliktna dinamika, ki poteka med staršema, je tista, ki vsakodnevno ogroža A. A. psihofizični razvoj.

10. Ključno vlogo pri otrokovem razvoju ima ustrezno spoštovanje in komunikacija med staršema, saj se otrok iz teh izkušenj uči kako izražati čustva, kako razumevati sebe in druge, kako reševati nesoglasja in kako vzpostaviti odnose. Otrokovo znanje in zmožnost oblikovanja zdravih odnosov v času odraslosti je torej odvisno od razumevanja in sodelovanja med njegovima staršema. Ker otroku pomaga razvijati občutek varnosti, zaupanja in spoštovanja do sebe in drugih ravno komunikacija s staršema in njuna medsebojna komunikacija, je priporočljivo, da starši v primeru, ko teh veščin nimajo, v dobro svojih otrok sami poiščejo potrebno podporo in pomoč.

11. Pripravljenost starša na sodelovanje s strokovnimi službami in sprejemanje pomoči, kadar je to v korist otroka, sodelovanje in komunikacija med staršema, pripravljenost na sodelovanje pri izvajanju starševske skrbi ter spoštovanje otrokove pravice do odnosa z drugim staršem so zgolj nekatere od okoliščin, na podlagi katerih se otroka zaupa v starševsko skrb. Brez pripravljenosti staršev, da po svojih najboljših močeh sodelujejo, upoštevajo strokovna priporočila in delujejo v korist svojega otroka, namreč namreč odločitev sodišča ne more imeti želenega učinka - največje otrokove koristi. Temeljni pogoj za ustrezno varstvo A. A. koristi ob izkazanosti njegove ogroženosti ni izdelava izvedeniškega mnenja kot to ocenjuje pritožba, temveč čimprejšnja vzpostavitev stikov med nasprotno udeleženko in A. A. v obliki, kakršno je na pravilno ugotovljena dejstva določilo prvostopno sodišče z izpodbijanim sklepom (153., 157. in 161. člen DZ

12. Sodišče prve stopnje je pod 43. do 45. točko obrazložitve pojasnilo, zakaj se je odločilo za drugačno lokacijo prevzemov od tiste, ki je bila dogovorjena z začasno sodno poravnavo z dne 7. 3. 2025. Pritožba s temi razlogi ne polemizira, saj sploh ne pojasnjuje, zakaj ni prav, da je lokacija spremenjena. Na podlagi takšnega neargumentiranega izpodbijanja se prvostopna odločitev ne more izkazati za zmotno.

13. Izvrševanje izpodbijanega sklepa zahteva takojšnjo vključenost obeh staršev v takšno izvajanje starševske skrbi, ki A. A. ne bo ogrožala. Namen denarnega kaznovanja ni zlomiti odpor otroka, kot to meni pritožba, ampak zagotoviti, da se začasna odredba dejansko izvaja ter da se otrok na tak način takoj zaščiti. Povedano še drugače - gre za vzpostavitev jasnih mej in odgovornosti obema staršema, da ravnanja, ki ogrožajo otroka, niso dopustna. Ne gre za sankcioniranje, temveč za spodbudo, da bosta oba starša, ne le oče, ravnala skladno z začasno odredbo.

14. Zgolj z obveščanjem policije in centra za socialno delo, da otrok noče na stike, se predlagatelj ne more razbremeniti dolžnosti omogočanja stika, prav tako ne more preprečiti morebitnega denarnega kaznovanja. Iz podatkov v spisu izhaja, da je v namen priprave na stike in vzpostavitve stikov strokovna pomoč in podpora s strani CSD staršema ponujena. Na njima je, ali jo bosta sprejela. Sodišče bo v nadaljevanju postopka skrbno spremljalo ravnanje obeh udeležencev v tem kontekstu. Pri končni odločitvi, komu bo zaupalo otroka v starševsko skrb, bo temeljno vodilo A. A. največja korist, v okviru katere pa bodo upoštevane tudi tovrstne starševske sposobnosti.

15. Kakšni pritožbeno izpostavljeni razlogi, ki bi govorili proti režimu stikov, ki jih je določilo prvostopno sodišče, niso podani. Ker ni podan niti kakšen razlog, na katerega ob odločanju o pritožbi pazi pritožbeno sodišče uradoma, se je pritožba izkazala za neutemeljeno. Zato jo je bilo potrebno zavrniti in sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu potrditi (2. točka 365. člen, 366. člen in 353. člen ZPP).

16. O stroških, ki so udeležencema nastali v zvezi s tem pritožbenim postopkom, bo odločeno s končno odločbo, saj so stroški zavarovanja del stroškov nepravdnega postopka (prvi odstavek 165. člena in 151. člen ZPP, 101. člen ZNP-1).

Zakon o pravdnem postopku (ZPP), Uradni list RS, št. 26/99 in nasl. V postopku izdaje začasnih odredb za varstvo koristi otrok se ZPP smiselno uporablja na podlagi 100. člena Zakona o nepravdnem postopku (ZNP-1; Uradni list RS, št. 16/19) in 239. ter 15. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ; Uradni list RS, št. 51/98 in nasl.).

Neprimerno komunikacijo očeta v prisotnosti dečka sta zaznali tako strokovna delavka CSD kot dečkova pediatrinja.

Družinski zakonik (DZ), Uradni list RS, št. 15/17 in nasl.

Družinski zakonik (2017) - DZ  - člen 153, 157, 161

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 15, 239

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.