VSM Sklep II Kp 9753/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-22

dr. Vanja Verdel Kokol (preds.), mag. Mateja Kamenšek Gornik (poroč.), dr. Barbara Nerat

zahteva za izločitev sodnika - preiskovalni sodnik - izločitveni razlog - napačen oziroma pomanjkljiv pravni pouk - zavrnitev pritožbe

Zagovornica graja odločitev sodišča prve stopnje ter navaja, da sta v konkretni zadevi podana izločitvena razloga po 1. točki drugega odstavka 39. člena ZKP ter 6. točki prvega odstavka 39. člena ZKP. Glede prvega razloga navaja, da je izvajanje preiskovalnih dejanj dežurnega preiskovalnega sodnika, razlog za njegovo izločitev v nadaljnjih aktivnostih pri izvajanju „rednih“ preiskovalnih dejanj. V zvezi z drugim razlogom navaja, da je preiskovalni sodnik zavzel stališče o krivdi obdolženca v zvezi z očitanim kaznivim dejanjem, kar se kaže v obrazložitvi izpodbijanega sklepa. Razlaga pritožbe, da v postopku preiskave ne bi smel sodelovati preiskovalni sodnik, ki je v predmetni zadevi postopal in odločal kot dežurni preiskovalni sodnik, nima podlage v zakonu. Pritožbeno sodišče se namreč v celoti strinja z razlogi izpodbijanega sklepa v točki 4, da je upoštevaje zakonsko dikcijo in sodno prakso izločitev sodnika po tej točki potrebno razlagati v smeri, da sodnik, ki je opravljal preiskavo oziroma posamezna preiskovalna dejanja (ne glede na to ali nujna ali redna, ker jih zakon v tem primeru ne loči), ne sme v isti zadevi odločati niti o obtožbi niti o pravnih sredstvih zoper odločbo, v kateri je bilo o obtožbi odločeno. Pritrditi je izpodbijanem sklepu, da v konkretnem primeru, ko je preiskovalni sodnik v dežurnem času opravljal posamezna preiskovalna dejanja oziroma sprejemal odločitve, to ni razlog, da ne bi smel opravljati nadaljnjih preiskovalnih dejanj v preiskavi, ki bodo glede na podatke spisa sledila. Zato so drugačna stališča pritožbe neutemeljena.

Pritožba zagovornice obdolženega A. A. se kot neutemeljena zavrne.

1. Predsednica Okrožnega sodišča na Ptuju je s sklepom Su 733/2025 z dne 14. 11. 2025 zavrnila zahtevo za izločitev preiskovalnega sodnika B. B.

2. Zoper sklep se je pritožila zagovornica obdolženega zaradi bistvene kršitve določb kazenskega postopka, kršitev kazenskega zakona, zmotno in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja ter kršitve 25. člena Ustave Republike Slovenije (v nadaljevanju Ustava). Pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep razveljavi ter zadevo vrne v ponovno odločanje, podrejeno, da zahtevi za izločitev preiskovalnega sodnika B. B. ugodi.

4. Zagovornica v pritožbi navaja, da izpodbijani sklep nima ustreznega pravnega pouka o pravici do pritožbe, ker ne vsebuje roka za pritožbo in kdaj začne rok teči, niti kako rok teče in katero sodišče bo odločalo o pritožbi ter v kolikih izvodih je potrebno vložiti pritožbo, s čimer naj bi po navajanju zagovornice obdolžencu bila kršena ustavna pravica do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave.

5. V kazenskopravni teoriji in sodni praksi je uveljavljeno stališče, da pravni pouk sam po sebi pravice do pravnega sredstva ne zagotavlja, prav tako napačen pravni pouk ali pomanjkljiv oziroma celo izostali pravni pouk v pisnem odpravku sodne odločbe, te pravice ne jemlje, saj gre za pravico do pritožbe, ki je upravičencu dana na podlagi samega zakona, v konkretnem primeru četrtega odstavka 42. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP).

6. Čeprav drži navajanje zagovornice, da je pravni pouk izpodbijanega sklepa res pomanjkljiv v smislu roka za pritožbo in pristojnega sodišča, ki bo odločal o vloženi pritožbi, je bistveno, da izpodbijani sklep pravni pouk o pravici do pritožbe ima. Izpodbijani sklep je bil pravilno vročen obdolžencu, tako da je bil obdolženi seznanjen s pravico do pritožbe, ki jo lahko vloži zoper prvostopni sklep in s tem uresničuje tudi svojo pravico do obrambe. V konkretnem primeru je pritožbo zoper izpodbijani sklep vložila zagovornica, zato se ni mogoče strinjati s pritožbo, da je bila obdolžencu kršena pravica do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave, prav tako mu z ničemer ni bila kršena pravica do obrambe.

7. Zagovornica v nadaljevanju graja odločitev sodišča prve stopnje ter navaja, da sta v konkretni zadevi podana izločitvena razloga po 1. točki drugega odstavka 39. člena ZKP ter 6. točki prvega odstavka 39. člena ZKP. Glede prvega razloga navaja, da je izvajanje preiskovalnih dejanj dežurnega preiskovalnega sodnika, razlog za njegovo izločitev v nadaljnjih aktivnostih pri izvajanju "rednih" preiskovalnih dejanj. V zvezi z drugim razlogom navaja, da je preiskovalni sodnik zavzel stališče o krivdi obdolženca v zvezi z očitanim kaznivim dejanjem, kar se kaže v obrazložitvi izpodbijanega sklepa. Pri tem zagovornica izpostavlja obrazložitev v izpodbijanem sklepu, da je obdolženi dalj časa izvajal fizično in psihično nasilje nad oškodovanko ter zaključi, da takšno stališče preiskovalnega sodnika poraja dvom v njegovo nepristranskost v postopku preiskave.

8. Z navajanji pritožbe se ni mogoče strinjati. Razlog za izločitev sodnika po 1. točki drugega odstavka 39. člena ZKP je izključitveni razlog, kar pomeni, da gre za razlog, kjer se ne tehtajo in vrednotijo okoliščine določenega primera, kot to velja za odklonitveni razlog, temveč je izločitev sodnika nujna že ob ugotovitvi obstoja katere od okoliščin, ki so v zakonu taksativno naštete in že po presoji zakonodajalca predstavljajo razlog za izključitev sodnika. Razlaga pritožbe, da v postopku preiskave ne bi smel sodelovati preiskovalni sodnik, ki je v predmetni zadevi postopal in odločal kot dežurni preiskovalni sodnik, nima podlage v zakonu. Pritožbeno sodišče se namreč v celoti strinja z razlogi izpodbijanega sklepa v točki 4, da je upoštevaje zakonsko dikcijo in sodno prakso izločitev sodnika po tej točki potrebno razlagati v smeri, da sodnik, ki je opravljal preiskavo oziroma posamezna preiskovalna dejanja (ne glede na to ali nujna ali redna, ker jih zakon v tem primeru ne loči), ne sme v isti zadevi odločati niti o obtožbi niti o pravnih sredstvih zoper odločbo, v kateri je bilo o obtožbi odločeno. Pritrditi je izpodbijanem sklepu, da v konkretnem primeru, ko je preiskovalni sodnik v dežurnem času opravljal posamezna preiskovalna dejanja oziroma sprejemal odločitve, to ni razlog, da ne bi smel opravljati nadaljnjih preiskovalnih dejanj v preiskavi, ki bodo glede na podatke spisa sledila. Zato so drugačna stališča pritožbe neutemeljena.

9. Pritožba je neutemeljena tudi v delu, kjer navaja, da je preiskovalni sodnik B. B. v "fazi kot dežurni preiskovalni sodnik" podal vrednostno sodbo, da je obdolženi ponavljajoči se storilec kaznivega dejanja. V skladu z določbo 6. točke prvega odstavka 39. člena ZKP sodnik ne sme opravljati sodniške dolžnosti, če so podane okoliščine, ki vzbujajo dvom o njegovi nepristranskosti. Katere so te okoliščine zakon ne navaja, temveč se te presojajo glede na konkretno zadevo. Odločilna sta tako subjektivni kriterij, pri katerem gre za ugotavljanje osebnega prepričanja sodnika, ki odloča v konkretnem primeru, kot tudi objektivni kriterij, kjer gre za presojo, ali sodnik v postopku zagotavlja uresničevanje procesnih jamstev tako, da je izključen vsak upravičen dvom v njegovo nepristranskost.

10. Pritrditi je razlogom izpodbijanega sklepa v točki 5 obrazložitve, da preiskovalni sodnik v sklepu o podaljšanju prepovedi približevanja I Kpd 9753/2025 z dne 21. 2. 2025, ni odločal ali zavzemal stališča o krivdi obdolženca. Gre namreč za ukrep, s katerim se prepove približevanje žrtvi nasilja in se jo takoj zaščiti. Preiskovalni sodnik v okviru ukrepa presoja okoliščine, dejstva, podatke in dokaze, ki so podlaga za presojo (med drugim) utemeljenega suma, da je obdolženi storil očitano kaznivo dejanje ter drugih pogojev, ki jih določa prvi odstavek 195.a člena ZKP. Pritožba neutemeljeno in izven konteksta povzema obrazložitev preiskovalnega sodnika v zgoraj citiranem sklepu, v katerem preiskovalni sodnik ni presojal krivde obdolženca, temveč utemeljen sum, da je obdolženi storil očitano kaznivo dejanje ter nevarnost ponovitve nasilja s strani obdolženca po preteku 15-dnevnega roka (9. točka sklepa I Kpd 9753/2025 z dne 21. 2. 2025). Iz navedenih razlogov in ker tudi pritožba ne navaja okoliščin, ki bi na podlagi subjektivnega ali objektivnega testa za presojo nepristranskosti posameznega sodnika (lahko) vzbujale dvom o kakršnikoli pristranskosti preiskovanega sodnika, je bilo potrebno pritožbo tudi v tem delu zavrniti kot neutemeljeno.

11. Po obrazloženem, ko očitane kršitve in nepravilnosti niso podane, in ker pritožba glede odločilnih dejstev in okoliščin ne navaja ničesar drugega, kar bi terjalo posebno presojo in odgovor višjega sodišča, je slednje pritožbo zagovornice kot neutemeljeno zavrnilo (tretji odstavek 402. člen ZKP).

12. Če bo za obdolženca nastala taksna obveznost, bo višino sodne takse za zavrnitev pritožbe zoper izpodbijani sklep, odmerilo sodišče prve stopnje.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 39, 39/1, 39/1-6, 39/2, 39/2-1, 42, 42/4, 402, 402/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.