VSL Sklep IV Cp 57/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-02-06

Majda Irt (preds.), Alenka Kobal Velkavrh (poroč.), Katarina Marolt Kuret

CIVILNO PROCESNO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE

pristojnost slovenskega sodišča v sporu z mednarodnim elementom - ugovor krajevne pristojnosti - navezna okoliščina najožje koneksnosti - otrokovo običajno prebivališče

Pristojnost slovenskega sodišča za odločanje o varstvu in vzgoji ter stikov mladoletnega otroka s staršema je prvo sodišče pravilo utemeljilo na prvem odstavku 7. člena Uredbe IIb, ki veže pristojnost na otrokovo običajno prebivališče v trenutku, ko je sodišče začelo postopek. Tudi pristojnost za preživninske zahtevke je pravilno oprlo na Uredbo Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 2008 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah, ki v točki b prvega odstavka 3. člena ureja splošno sodno pristojnost, in sicer določa pristojnost sodišča, kjer ima upravičenec običajno prebivališče. Osrednja navezna okoliščina za določitev pristojnosti je torej otrokovo običajno prebivališče.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor nasprotnega udeleženca ter sklenilo, da je za odločanje v predmetni zadevi pristojno sodišče v Republiki Sloveniji.

2. Zoper sklep vlaga nasprotni udeleženec pravočasno pritožbo zaradi napačne uporabe materialnega prava, kršitve pravil o mednarodni pristojnosti ter bistvenih kršitev določb postopka. Pritožbenemu sodišču predlaga, da ugovoru nepristojnosti ugodi ter slovensko sodišče razglasi za nepristojno, zadevo pa prenese na Občinsko sodišče v Visokom, BiH, kot krajevno in dejansko pristojno sodišče, ali podrejeno, da pritožbi ugodi, odločbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Opozarja, da je sodišče prezrlo dejstvo, da okoliščine bivanja otroka in matere v Sloveniji ne predstavljajo običajnega prebivališča. Sodišče je prezrlo Zakon o ureditvi kolizije zakonov s predpisi drugih držav v določenih razmerjih, ki ga je potrebno uporabiti glede na to, da gre za postopek, v katerem so vsi udeleženci državljani Bosne in Hercegovine, in ne državljani Slovenije. Merilo "običajnega prebivališča" v smislu člena 7 Uredbe (EU) 2019/1111 (Bruselj IIb) ni bilo pravilno uporabljeno, saj zahteva trajne in stabilne vezi z državo članico. Predlagateljica in otrok sta državljana Bosne in Hercegovine, kjer sta imela in še imata stalno prebivališče, tam je bila med udeležencema tudi sklenjena zakonska zveza. Bivanje predlagateljice v Sloveniji je začasno in pogojeno z njeno zaposlitvijo. Predlagateljica ima sklenjeno pogodbo o zaposlitvi le za določen čas, do 25. 5. 2025. Predlagateljica ima enotno dovoljenje, ki se izda državljanom tretjih držav in omogoča hkratno bivanje in delo v Republiki Sloveniji. Sklicuje se na zadevo C-497/10 Sodišča EU C497/10, v kateri je razloženo, da običajno prebivališče otroka ni kraj formalne registracije ali trenutnega prebivališča, temveč kraj, kjer ima otrok stabilno in stalno središče življenja, ki se določi glede na objektivne okoliščine (trajanje prebivanja, šola, socialne vezi, nameni staršev). Ugotovljeno dejstvo, da otrok obiskuje šolo v Sloveniji ter da ima mati v Sloveniji službo, ne zadostuje za sklep o običajnem prebivališču otroka v Sloveniji, ne da bi se ugotovilo, koliko časa sta mati in otrok že v Sloveniji, ali imata stalno prebivališče oziroma ali obstaja namen trajne naselitve. Mati in otrok v Sloveniji nimata stalnega prebivališča, namen trajne naselitve pa ne izhaja niti iz navedb niti iz dokazov. Prebivanje enega leta pred vložitvijo predloga zagotovo ni zadostno, da bi sodišče ugotovilo obstoj običajnega prebivališča. Sodišče tako pri odločanju ni uporabilo meril za ugotavljanje, ali gre za običajno prebivališče. Poleg tega Uredba 4/2009 o preživnini ne izključuje pristojnosti sodišča države, katere državljani so starši, zlasti kadar imajo otrok in starši državljanstvo tretje države.

Za razmerja med zakoncema se uporablja pravo države, katere državljana sta. Če sta državljana različnih držav, se uporablja pravo države, v kateri imata skupno prebivališče. Za razmerja med starši in otroki, vključno z obveznostjo preživljanja, se uporablja pravo države, katere državljani so starši in otroci.

Poudarja, da je popolnoma izključen iz vseh pomembnih vprašanj, ki se tičejo otroka. Center za socialno delo je oblikoval mnenje na podlagi tega, kar je povedala mati, ne da bi se obrnil na pristojni Center za socialno delo v Bosni in Hercegovini ter ne da bi opravil preverjanje in očetu dal možnost, da izrazi svoje mnenje. Materin namen je popolnoma izključiti očeta iz življenja mladoletne hčerke z namenom prikazati očeta v negativnem kontekstu.

3. Predlagateljica je na pritožbo odgovorila in predlaga njeno zavrnitev.

5. Sodišče prve stopnje je na ugovor nasprotnega udeleženca in po uradni dolžnosti na podlagi 29. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi z 42. členom Zakona o nepravdnem postopku (ZNP-1) presojalo, ali je sodišče Republike Slovenije pristojno za odločanje o predlogu predlagateljice za razvezo zakonske zveze, zaupanje otroka, določitev preživnine in stikov, in pri tem pravilno ugotovilo, da je za odločitev pristojno sodišče v Republiki Sloveniji. Sodišče prve stopnje je v sklepu pregledno, podrobno in argumentirano predstavilo pravno podlago in stališča, na podlagi katerih je sprejelo izpodbijano odločitev.

6. CSD Ljubljana je nasprotnega udeleženca povabil na razgovor v postopku priprave poročila o koristih otroka, vendar se vabilu ni odzval niti ni predlagal alternativnega termina ali načina sodelovanja (na primer pisne izjave ali razgovora na daljavo). Nasprotni udeleženec je torej imel realno možnost sodelovanja v postopku, ki pa je ni izkoristil, zato se sedaj v pritožbi ne more sklicevati na to, da je CSD slepo sledil samo navedbam predlagateljice.

7. Sodišče prve stopnje je kot pravno podlago za odločanje o pristojnosti v zvezi z razvezo zakonske zveze udeležencev pravilno navedlo 5. alinejo točke a) prvega odstavka 3. člena Uredbe Sveta (EU) 2019/1111 z dne 25. junija 2019 o pristojnosti, priznavanju in izvrševanju odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o mednarodnem protipravnem odvzemu otrok (Uredba IIb), ki določa, da so v zadevah glede razveze zakonske zveze, prenehanja življenjske skupnosti ali razveljavitve zakonske zveze pristojna sodišča države članice, na ozemlju katere vlagatelj običajno prebiva, če je prebival tam najmanj leto dni neposredno pred vložitvijo zahtevka. Ker predlagateljica v Sloveniji prebiva najmanj od 22. 4. 2024, predlog pa je bil vložen 9. 5. 2025, je sodišče prve stopnje pristojnost slovenskega sodišča pravilno navezalo na navedeno okoliščino.

8. Pristojnost slovenskega sodišča za odločanje o varstvu in vzgoji ter stikov mladoletnega otroka s staršema je prvo sodišče pravilo utemeljilo na prvem odstavku 7. člena Uredbe IIb, ki veže pristojnost na otrokovo običajno prebivališče v trenutku, ko je sodišče začelo postopek. Tudi pristojnost za preživninske zahtevke je pravilno oprlo na Uredbo Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 20o8 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah, ki v točki b prvega odstavka 3. člena ureja splošno sodno pristojnost, in sicer določa pristojnost sodišča, kjer ima upravičenec običajno prebivališče. Osrednja navezna okoliščina za določitev pristojnosti je torej otrokovo običajno prebivališče. Kot je pravilno navedlo sodišče prve stopnje, je pojem običajnega prebivališča potrebno razlagati tako, da to prebivališče ustreza kraju, ki pomeni integracijo otroka v družbeno in družinsko življenje oziroma je za otroka središče njegovih življenjskih interesov.

9. V tej fazi postopka se presoja izključno vprašanje pristojnosti slovenskega sodišča, in ne vprašanje uporabe prava, ki bo relevantno šele pri meritorni odločitvi.

10. Iz ugotovitev sodišča prve stopnje in listin v spisu izhaja, da:

- je mld. A. A. hči udeležencev postopka,

- je bila mld. A. A. rojena ... 5. 2017 v Bosni in Hercegovini;

- so predlagateljica, nasprotni udeleženec in mld. A. A. državljani Bosne in Hercegovine;

- ima predlagateljica od 24. 5. 2024 dalje, nasprotni udeleženec pa od 15. 11. 2024 začasno prebivališče v Sloveniji na naslovu B.

- imata stalno prebivališče tako predlagateljica kot tudi nasprotni udeleženec v Bosni in Hercegovini, vendar na različnih naslovih ter da ima mld. A. A. stalno prebivališče prijavljeno na materinem naslovu v BIH;

- ima mld. A. A. na enakem naslovu kot predlagateljica prijavljeno začasno prebivališče;

- je mld. A. A. v Republiki Sloveniji prijavljena v zdravstveno zavarovanje;

- je predlagateljičino dovoljenje za prebivanje trenutno veljavno do 21. 4. 2027 ter je od 20. 5. 2024 zaposlena v Domu upokojencev C.;

- je nasprotni udeleženec vlogo za dovoljenje za prebivanje v Sloveniji vložil 20. 9. 2024 in je bilo veljavno do 30. 10. 2025, ter da je bil v Sloveniji zaposlen od 15. 11. 2024 do 28. 2. 2025;

- v februarju 2025 se je nasprotni udeleženec vrnil v Bosno in Hercegovino;

- pred organi Bosne in Hercegovine postopek glede ureditve starševske odgovornosti ne poteka;

- je mld. A. A. od rojstva do prihoda v Slovenijo živela in obiskovala šolo v Bosni in Hercegovini, po prihodu se je vključila v šolo v Sloveniji, otroci so jo lepo sprejeli, ima veliko prijateljev in v šolo rada prihaja, slovensko še ne govori tekoče, razume pa jo deloma; pri materi ima dobre, varne in ustrezne bivalne pogoje, večina širše družine po materini in očetovi strani se nahaja v Bosni in Hercegovini;

- mld. A. A. z očetom nima rednih stikov, prav tako ni v stiku s širšo družino po očetovi strani, ter zavrača vrnitev k očetu v Bosno in Hercegovino in želi ostati pri materi.

11. Iz zgoraj povzetih okoliščin izhaja, da je središče življenjskih interesov mld. A. A. v Sloveniji, kar utemeljuje pristojnost slovenskega sodišča. Dejstvo, da ima predlagateljica sklenjeno pogodbo o zaposlitvi le za določen čas, na presojo obstoja običajnega prebivališča ne vpliva, saj običajno prebivališče ni vezano na formalno trajnost zaposlitve, temveč na dejansko bivanje ter integracijo v okolje. Prav tako formalna prijava stalnega prebivališča ter državljanstvo nista odločilna sama po sebi, temveč je ključno, kje ima otrok dejansko središče življenjskih interesov.

12. Pritožba se tako izkaže za neutemeljeno, zato jo je bilo treba zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 29

EU - Direktive, Uredbe, Sklepi / Odločbe, Sporazumi, Pravila

Uredba Sveta (EU) 2019/1111 z dne 25. junija 2019 o pristojnosti, priznavanju in izvrševanju odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o mednarodnem protipravnem odvzemu otrok (prenovitev) (2019) - člen 3, 3/1, 3/1-a, 3/1-a(5), 7, 7/1

Uredba Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 2008 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah - člen 3, 3/1, 3/1-b

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.