VSL Sklep IV Cp 304/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-02-19

Barbara Žužek Javornik (preds.), Vanja Tinta Tavčar (poroč.), mag. Metoda Orehar Ivanc

ukrepi za varstvo koristi otroka - začasna odredba - mnenje Centra za socialno delo (CSD) - vezanost sodišča na mnenje - varstvo koristi otroka - ogroženost otroka - izbira osnovne šole - soglasje staršev

Vprašanje, ali je za izbiro šole in vpis potrebno soglasje staršev, ni urejeno v ZOsnŠ, ampak v DZ. V primeru nesoglasja staršev, odločitev sodišča nadomešča manjkajoče soglasje, ali bo predlog staršev upoštevan, pa bo odvisno od odločitve šole, sprejete v okviru zakonskih pristojnosti.

Ker sta izključenost iz šolskega okolja in prikrajšanost za obvezno osnovnošolsko izobraževanje za otroka ogrožajoči, se nakazuje, da bo o tem, kateremu staršu bo podeljeno pooblastilo za odločitev o kraju A. A. šolanja, treba odločiti z začasno odredbo. Ne zato, ker bi bilo zanj samo po sebi ogrožajoče, če bi do odločitve o glavni stvari obiskoval bodisi šolo v L. bodisi šolo v D., temveč zato, ker mu zaradi nesoglasja staršev grozi, da sploh ne bo mogel začeti obiskovati šole.

I. Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje:

- glede nadomestitve soglasja nasprotnega udeleženca za takojšen prepis otroka udeležencev A. A., EMŠO: ..., iz vrtca B. v L. v Vrtec C., Enota D., spremeni tako, da se predlog predlagateljice za izdajo začasne odredbe v tem delu zavrne;

- glede nadomestitve soglasja nasprotnega udeleženca za vpis otroka udeležencev A. A., EMŠO: ..., v prvi razred Osnovne šole C., Podružnična osnovna šola D., v šolskem letu 2026/2027, razveljavi in se zadeva v tem delu vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

II. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Udeleženca sta nekdanja partnerja in starša mladoletnega otroka A. A., roj. ... 2020 (5 let).

2. Družina je skupaj bivala na naslovu E. do 1. 10. 2024, ko se je predlagateljica odselila. Nasprotni udeleženec še vedno živi na tem naslovu, predlagateljica pa se je pred približno letom dni preselila na naslov D.

3. Nasprotni udeleženec je po poklicu kapitan ladje in je zaradi dela skupno odsoten približno šest mesecev na leto, pri čemer je izmenjaje dva do tri mesece doma in dva do tri mesece zdoma. Predlagateljica je policistka in dela v L.

4. A. A. od prvega leta starosti na podlagi skupne odločitve staršev obiskuje vrtec B. v L., v šolskem letu 2026/2027 bo začel obiskovati osnovno šolo.

5. Predlagateljica kot bistveno predlaga, da se A. A. v vzgojo in varstvo zaupa njej, da ima stalno bivališče na njenem naslovu in da obiskuje vrtec in kasneje v šolo v kraju njenega bivališča. Stiki otroka z nasprotnim udeležencem naj v času, ko je odsoten iz Slovenije, potekajo preko videokonference, v času njegove prisotnosti v Sloveniji pa vsak drugi vikend in po dogovoru tudi med tednom.

6. Nasprotni udeleženec kot bistveno predlaga, da sodišče A. A. zaupa v skupno varstvo in vzgojo, pri čemer otrok čas s starši preživlja tako, da v času, ko je sam odsoten iz Slovenije, biva pri predlagateljici in ima z njim posredne stike, v času njegove prisotnosti v Sloveniji pa biva pri njem, s predlagateljico pa ima stike vsak drugi vikend. Otrok naj ima stalno bivališče prijavljeno na njegovem naslovu, vrtec in kasneje šolo pa naj obiskuje v L.

Izpodbijana odločba in navedbe strank v pritožbenem postopku

7. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugodilo predlogu predlagateljice za izdajo začasne odredbe ter nadomestilo soglasje nasprotnega udeleženca za prepis A. A. iz vrtca B. v L. v Vrtec C., Enota D. ter za vpis dečka v prvi razred Osnovne šole C., Podružnična osnovna šola D. v šolskem letu 2026/2027 (I. točka izreka). Sodišče je odločilo, da začasna odredba stopi v veljavo z dnem njene izdaje in velja do pravnomočne odločitve o glavni stvari oziroma do drugačne odločitve sodišča (II. točka izreka), pri čemer pravno sredstvo zoper njo ne zadrži njene izvršitve (III. točka izreka). Odločitev o stroških postopka v zvezi z začasno odredbo je pridržalo do končne odločitve v zadevi (IV. točka izreka).

8. Zoper sklep vlaga pritožbo nasprotni udeleženec. Kot bistveno navaja, da je sodišče ogroženost otroka utemeljilo zgolj z vsakodnevno vožnjo v vrtec v L., ne da bi bila ugotovljena kakršnakoli konkretna škoda. Nobena strokovna institucija (vrtec, pediater) ni zaznala negativnih posledic voženj za otroka. Sodišče je nekritično sprejelo navedbe predlagateljice o otrokovi razdražljivosti in utrujenosti, ne da bi bile te objektivizirane ali preverjene. Prezrlo je, da otrok že več kot tri leta in pol brez težav obiskuje isti vrtec v L. Takšna abstraktna razlaga pojma ogroženosti pomeni napačno uporabo materialnega prava. Izpodbijani sklep temelji skoraj izključno na mnenju centra za socialno delo (CSD), čeprav je ta opravil osebni razgovor le s predlagateljico. Nasprotni udeleženec se zaradi odsotnosti razgovora ni udeležil, pri čemer ni pričakoval, da bo to tako pomembno vplivalo na mnenje. Nasprotni udeleženec je na mnenje podal obsežne pripombe, vendar CSD mnenja ni dopolnil. CSD tudi ni opravil celovite presoje koristi otroka, ni ovrednotil očetove starševske vloge niti pojasnil, zakaj okoliščine, ki več let niso predstavljale težave, nenadoma pomenijo ogroženost. Sodišče se do teh pomanjkljivosti ni opredelilo. Začasna odredba drastično omejuje odnos med očetom in otrokom. Med udeležencema je več kot leto dni veljal ustaljen režim, po katerem otrok strnjeno prebiva pri očetu v obdobjih, ko je ta doma, in pri materi v času njegove odsotnosti. Takšna ureditev je bila stabilna, otroku znana in je omogočala enakovredno navezanost na oba starša. Z izdajo začasne odredbe je nasprotni udeleženec postavljen v položaj občasnega izvajalca stikov. Sodišče je s sprejeto odločitvijo prejudiciralo odločitev o glavni stvari. Prepis otroka v drug vrtec in kasnejši vpis v drugo osnovno šolo onemogočata vzpostavitev prejšnjega stanja ne glede na izid glavnega postopka ali morebitno izvedensko mnenje. Sodišče zmotno izhaja iz predpostavke, da je otrok navezan izključno na lokalno okolje D., in prezre, da je večino življenja prebival v E., tam pa v času, ko je pri očetu, biva še sedaj. Prepis v drug vrtec tik pred vstopom v šolo (septembra 2026) v nobenem primeru ni v otrokovo korist.

9. Predlagateljica v odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev. Navaja, da sodišče v postopku izdaje začasne odredbe odloča po dokaznem standardu verjetnosti ter mora izvesti le toliko dokazov, da z zadostno stopnjo verjetnosti ugotovi obstoj ogroženosti otroka in potrebo po njeni odpravi ali omilitvi. Sodišče prve stopnje je temu standardu zadostilo. Izpostavlja posebno težo mnenja CSD v postopkih izdaje začasnih odredb za zaščito otroka in navaja, da v konkretnem primeru ni nobenega razloga za dvom v pravilnost ali strokovnost dela CSD. Nasprotni udeleženec se vabilu na razgovor ni odzval, čeprav je bil nanj povabljen. Predlagateljica poudarja, da bi izvedba naroka in angažiranje izvedenca klinične psihologije postopek po nepotrebnem zavlekla ter izničila namen in smisel začasne odredbe, ki je v hitrem in učinkovitem varstvu otrokovih koristi. Glede obstoja ogroženosti se sklicuje na mnenje CSD ter poudarja, da so dolgotrajne vsakodnevne vožnje za otroka obremenjujoče in predstavljajo prometno tveganje, hkrati pa mu onemogočajo razvoj socialnih vezi v okolju njegovega bivanja ter vključevanje v zunajšolske dejavnosti.

11. Sodišče prve stopnje je kot materialnopravno podlago izpodbijane odločitve pravilno opredelilo določbe Družinskega zakonika (DZ) o ukrepih za varstvo koristi otroka in v okviru teh ukrepov določbe o začasnih odredbah.

12. Pravilno je tudi ugotovilo, da je pogoj za izrek ukrepov za varstvo koristi otroka njegova ogroženost, pri čemer je otrok ogrožen, če je utrpel ali je zelo verjetno, da bo utrpel škodo, in je ta škoda oziroma verjetnost, da bo škoda nastala, posledica storitve ali opustitve staršev ali posledica otrokovih psihosocialnih težav, ki se kažejo kot vedenjske, čustvene, učne ali druge težave v njegovem odraščanju. Škoda obsega škodo na telesnem ali duševnem zdravju in razvoju otroka ali na otrokovem premoženju (157. člen DZ).

13. CSD v postopkih za varstvo koristi otroka nastopa kot specifični pomočnik sodišča, ki sodišču pomaga pri razjasnjevanju strokovnih vprašanj. S tem se naloga CSD približa izvedenčevi, njegovo mnenje glede koristi in morebitne ogroženosti otroka ima v postopku posebno dokazno težo. Kljub temu CSD ni organ odločanja, zato sodišče na njegovo mnenje ni vezano. Presoja ogroženosti otroka in končna ocena, kaj je v otrokovo največjo korist, zahtevata pravno vrednotenje, ki je v izključni pristojnosti sodišča.

14. Če sodišče v postopku odločanja o predlogu za izdajo začasne odredbe pridobi mnenje CSD in nanj opre odločitev, mora z njim seznaniti udeležence postopka, jim dati možnost, da se do njega opredelijo, nato pa na morebitne pravno pomembne pripombe zoper mnenje obrazloženo odgovoriti. Če je za odgovor na pripombe in presojo ogroženosti otroka treba opraviti narok in izvesti dodatne dokaze, mora storiti tudi to. Odstop od teh zahtev je dopusten, če iz mnenja izhaja takšna stopnja ogroženosti otroka, da je nujno njegovo takojšnje zavarovanje z začasno odredbo; v tem primeru se kontradiktornost glede določenega ali vsega procesnega gradiva vzpostavi naknadno - v ugovornem postopku.

15. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano začasno odredbo nadomestilo soglasje nasprotnega udeleženca glede dveh vprašanj izvajanja starševske skrbi: 1) prepis A. A. iz vrtca B. v L. v vrtec v D. in 2) vpis A. A. v prvi razred Osnovne šole C., Podružnična osnovna šola D. s šolskim letom 2026/2027. Čeprav to ne izhaja niti iz navedb predlagateljice niti iz ugotovitev sodišča prve stopnje, vsako od navedenih vprašanj predstavlja samostojno odločitev, zato je treba izpolnjenost pogojev za izdajo začasne odredbe presoditi za vsakega posebej.

16. Predlagateljica je potrebo po izdaji začasne odredbe utemeljevala z naslednjimi okoliščinami: 1) v otrokovo največjo korist je, da začne obiskovati vrtec v kraju, kjer dejansko živi, in nato tukaj obiskuje tudi šolo; 2) vožnja na relaciji D.-L.-D. je za otroka nevarna, saj poteka v času prometnih konic, ko je tveganje za prometne nezgode povečano; 3) dolgotrajne vsakodnevne vožnje so za otroka obremenjujoče; 4) zaradi teh voženj otrok doživlja vsakodnevni stres in psihično obremenitev, je razdražljiv, neprespan in utrujen; 5) težave bodo še večje, ko bo začel obiskovati šolo in bo učno obremenjen in 6) predlagateljica zaradi službenih obveznosti otroka ne more vsak dan voziti v vrtec, zato je pri prevozih odvisna od pomoči svojcev in novega partnerja, kar pa je izvedljivo le občasno.

17. CSD je ugotovil, da je A. A. ogrožen in da ga je treba za odpravo te ogroženosti nemudoma prepisati v vrtec v D., nato pa vpisati v osnovno šolo v D. Ogroženost otroka je utemeljil z naslednjimi razlogi: 1) otroku je v največjo korist stabilno in predvidljivo okolje, občutek pripadnosti in socialne vključenosti, varnost in čustvena povezanost z osebami, ki zanj skrbijo, ter možnost rednega druženja z vrstniki iz okolja, kjer dejansko živi; 2) če bo otrok obiskoval vrtec in šolo v kraju dejanskega bivališča, bo imel stike z lokalnimi vrstniki, lahko bo sodeloval pri popoldanskih aktivnostih, čustveno bo bolj stabilen, starši bodo lažje vzdrževali sodelovanje s šolo in vzgojitelji; 3) vsakodnevna vožnja v času prometnih konic za otroka predstavlja čustveni napor, zaradi katerega je neprespan in utrujen; 4) zaradi dolgotrajnih voženj ima otrok manj časa za počitek in igro, kar negativno vpliva na koncentracijo, učenje in razpoloženje, otrok nima dovolj časa za vključevanje v prostočasne dejavnosti; 5) najprimerneje je, da otrok že pred vstopom v šolo obiskuje vrtec v kraju dejanskega prebivališča, kjer ima vsakodnevno življenje, socialno mrežo in družinsko podporo; 6) neupoštevanje tega načela se lahko odrazi v socialni izoliranosti, utrujenosti, manjši čustveni varnosti in oteženem socialnem razvoju otroka; 6) A. A. ni vključen v lokalno mrežo vrstnikov na Štajerskem; s prepisom v tamkajšnji vrtec bi se postopoma navezal na otroke, s katerimi bi kasneje vstopil v osnovno šolo, kar bi krepilo občutek kontinuitete, varnosti in pripadnosti; 7) otrok lahko občuti zmedenost, ker okolje, v katerem se socializira, ni isto kot okolje, kjer živi in ima v njem svojo primarno čustveno bazo; 8) takšna razpetost med dvema okoljema lahko povzroča negotovost, stres in čustveno stisko, kar je v občutljivem razvojnem obdobju otroka posebej neugodna okoliščina.

18. Nasprotni udeleženec je na mnenje podal obširne in obrazložene pripombe. Sodišče s pripombami ni seznanilo CSD niti mu ni naložilo dopolnitve mnenja. V izpodbijanem sklepu je ogroženost otroka utemeljilo s povzetimi navedbami predlagateljice in ugotovitvami CSD.

19. Pritožbeno sodišče pritrjuje nasprotnemu udeležencu, da niti prve niti druge ne napolnjujejo pravnega standarda ogroženosti A. A. zaradi obiskovanja vzgojno-izobraževalnih ustanov v L., ki bi terjala, da sodišče predlagateljici še pred odločitvijo o glavni stvari omogoči prepis otroka v vzgojno-izobraževalne ustanove v D.

20. Številni otroci iz različnih razlogov obiskujejo vzgojno-izobraževalne ustanove zunaj kraja svojega bivanja in se do njih vsakodnevno vozijo na daljše razdalje. Pritožbeno sodišče se ne strinja s stališčem CSD, ki mu je pritrdilo tudi sodišče prve stopnje, da so vsi ti otroci ogroženi zaradi čustveno napornih in utrujajočih voženj, manjše čustvene stabilnosti in občutka varnosti, oteženega socialnega razvoja, socialne izoliranosti in prikrajšanosti za zunajšolske dejavnosti. Sprejem takšnega posplošenega stališča bi pomenil ne le, da bi morala država poseči v starševsko skrb v vseh primerih, ko starši otrokom ne zagotavljajo obiskovanja vzgojno-izobraževalnih ustanov v kraju bivanja, temveč tudi, da bi morala v okviru obveznosti iz 56. člena Ustave ustrezno razširiti mrežo teh ustanov, tako da noben otrok ne bi bil izpostavljen daljšim vsakodnevnim prevozom.

21. Povedano pa ne izključuje možnosti, da v posameznem primeru obstajajo okoliščine, zaradi katerih so obiskovanje vzgojno-izobraževalne ustanove zunaj kraja bivanja in z njim povezane vsakodnevne daljše vožnje za konkretnega otroka ogrožajoče. V obravnavanem primeru takšne posebne okoliščine niso izkazane.

22. A. A. od prvega leta starosti obiskuje vrtec zunaj kraja svojega bivanja. Čeprav je družina živela v E., je bil na podlagi skupne odločitve udeležencev

vpisan v vrtec v L., zato se je že pred razpadom njune partnerske skupnosti v vrtec vsakodnevno vozil več kot pol ure.

Predlagateljica ni zatrjevala, da bi se takšno stanje kakor koli negativno odrazilo na otrokovem telesnem ali čustvenem stanju oziroma ogrozilo njegov zdrav razvoj. Ker takšnih negativnih posledic ni ugotovil niti CSD, je ugotovitev sodišča prve stopnje, da je A. A. zaradi vsakodnevnih voženj in zahtevnega urnika že utrpel določene težave z zdravjem in počutjem brez podlage v spisovni dokumentaciji. Ključno vprašanje je zato, ali in kako se je stanje spremenilo s selitvijo predlagateljice v D. Zaradi te selitve A. A. večinoma prebiva v D. in se v vrtec v L. pretežno vozi iz te smeri.

23. Vožnja iz D. v L. je sicer daljša kot vožnja iz E. v L., vendar časovno ne traja bistveno dlje.

Predlagateljica je navajala, da je A. A. zaradi teh voženj utrujen, pod vsakodnevnim stresom in obremenjen, vendar teh trditev kljub ugovoru nasprotnega udeleženca ni podprla z nobenim objektivnim dokazom. Še manj je izkazala, da so navedena razpoloženja tako intenzivna, da se resno odražajo na otrokovem duševnem stanju. Prav tako ni zadovoljivo pojasnila, zakaj so te vožnje za otroka bolj obremenjujoče od voženj, katerim ga je po lastni volji več let vsakodnevno izpostavljala že pred razhodom z nasprotnim udeležencem. Namigovanja, da naj bi bile zaradi prometnih konic nevarnejše in dolgotrajnejše, ne vzdržijo kritične presoje. Vožnja po avtocesti je praviloma varnejša in udobnejša kot vožnja po regionalnih cestah, splošno znano je tudi, da se prometni zastoji v času prometnih konic pojavljajo na vseh vpadnicah v L., zato smer prihoda v L. sama po sebi bistveno ne vpliva na podaljšanje predvidenega časa vožnje.

24. Predlagateljica prav tako ni pojasnila, zakaj so okoliščine, da otrok zaradi voženj v L. težje razvija in vzdržuje socialno mrežo ter obiskuje zunajšolske dejavnosti, sedaj bolj obremenjujoče, kot so bile te iste okoliščine v času njegovega bivanja v E. Še več, niti zatrjevala niti izkazala ni nobenih konkretnih negativnih posledic obiskovanja vzgojno-izobraževalnih ustanov v L. na vključenost A. A. v vrstniške mreže ali na možnost razvijanja njegovih interesov. Glede socialne vključenosti A. A. je nasprotno navajala njegovo zelo dobro vpetost v socialno okolje D., njene navedbe o prikrajšanju za zunajšolske dejavnosti pa so ostale na ravni trditev o hipotetičnih možnostih in prikrajšanjih.

25. Občutnih negativnih posledic za otrokovo čustveno stanje in njegov zdrav razvoj ni razumno pričakovati niti v primeru, če bo ob vstopu v prvi razred vstopil v povsem novo skupino vrstnikov. Začetek obiskovanja osnovne šole za otroka praviloma pomeni spremembo socialne mreže, prilagoditvene sposobnosti povprečnega otroka pa so v tem starostnem obdobju dovolj razvite, da takšno spremembo prenese brez večjih težav. Tudi sicer predlagateljica navaja, da je A. A. zelo dobro vključen v okolje v D., zato lahko socialne vezi z morebitnimi bodočimi sošolci krepi tudi v popoldanskem času.

Posebej glede nadomestitve soglasja za prepis otroka v drug vrtec

26. Na podlagi navedenega pritožbeno sodišče pritrjuje nasprotnemu udeležencu, da ni verjetno izkazano, da je A. A. zaradi obiskovanja vrtca v L. ogrožen. Še manj je mogoče trditi, da je stopnja njegove ogroženosti takšna, da bi bilo treba predlagateljici nemudoma omogočiti, da otroka le nekaj mesecev pred predvidenim zaključkom obiskovanja vrtca, ki ga obiskuje več let, prepiše v vrtec v kraju njenega bivanja in ga s tem izpostavi dvakratni spremembi okolja v kratkem času. Predlog za izdajo začasne odredbe je v tem delu neutemeljen.

Posebej glede nadomestitve soglasja nasprotnega udeleženca za vpis A. A. v osnovno šolo v D. v šolskem letu 2026/2027

27. Udeleženca vzgojo in varstvo otroka trenutno izvajata skupaj, tudi sicer je izbira osnovne šole pomembna in vpliva na otrokov nadaljnji razvoj. To pomeni, da je za vpis A. A. v osnovno šolo potrebno soglasje obeh staršev (151. člen DZ). Tega ne spremenijo določbe tretjega in petega odstavka 44. člena Zakona o osnovni šoli (ZOsnŠ) ter prvega in drugega odstavka 48. člena ZOsnŠ, ki določajo obveznost staršev, da otroka vpišejo v osnovno šolo, in obveznost osnovne šole, da ob izpolnitvi zakonskih pogojev otroka sprejme. Vprašanje, ali je za izbiro šole in vpis potrebno soglasje staršev, ni urejeno v ZOsnŠ, ampak v DZ. V primeru nesoglasja staršev, odločitev sodišča nadomešča manjkajoče soglasje, ali bo predlog staršev upoštevan, pa bo odvisno od odločitve šole, sprejete v okviru zakonskih pristojnosti.

28. Pritožbeno sodišče je zgoraj obrazložilo, zakaj ocenjuje, da A. A. trenutno ni ogrožen. Kljub temu pa ugotavlja, da glede na dolgotrajno in utrjeno nesoglasje med udeležencema o kraju sinovega šolanja ni verjetno, da se bosta do začetka šolskega leta o tem sporazumela. Prav tako je malo verjetno, da bo do takrat pravnomočna končna odločitev. Ker sta izključenost iz šolskega okolja in prikrajšanost za obvezno osnovnošolsko izobraževanje za otroka ogrožajoči, se nakazuje, da bo o tem, kateremu staršu bo podeljeno pooblastilo za odločitev o kraju A. A. šolanja, treba odločiti z začasno odredbo. Ne zato, ker bi bilo zanj samo po sebi ogrožajoče, če bi do odločitve o glavni stvari obiskoval bodisi šolo v L. bodisi šolo v D., temveč zato, ker mu zaradi nesoglasja staršev grozi, da sploh ne bo mogel začeti obiskovati šole.

29. Sodišče prve stopnje je v izpodbijanem sklepu izhajalo iz zmotnega in posplošenega stališča o ogroženosti otroka zaradi trenutnega in morebitnega prihodnjega obiskovanja vzgojno-izobraževalnih ustanov v L. Posledično ni ustrezno raziskalo okoliščin, ki so pomembne za odgovor na vprašanje, ali je v položaju ogroženosti A. A., ki je posledica nezmožnosti udeležencev sporazumeti se o kraju njegovega šolanja, zanj koristneje, da se sledi predlogu predlagateljice ali predlogu nasprotnega udeleženca.

30. Nasprotni udeleženec je na mnenje CSD podal obširne, obrazložene in relevantne pripombe, vendar sodišče prve stopnje z njimi ni seznanilo CSD niti ni zahtevalo dopolnitve mnenja. Tako mnenje CSD kot tudi odziv sodišča na argumente nasprotnega udeleženca sta ostala na ravni posplošenih in načelnih (deloma tudi vprašljivih) ugotovitev, stališč in razvojno-psiholoških tez. Sodišče prve stopnje je tako ravnalo kljub temu, da ogroženost otroka ni akutna, da je z začasno odredbo bistveno poseglo v odnos med otrokom in očetom ter da je v obrazložitvi že nakazalo (in s tem prejudiciralo) bodočo ureditev stikov med njima.

31. Sodišče prve stopnje je vsaj prenagljeno ugotovilo, da otrok trenutno biva pri predlagateljici v D., saj iz navedb udeležencev izhaja, da v času, ko je nasprotni udeleženec v Sloveniji, pri njem preživi velik del časa, pri čemer z njim strnjeno (po več dni skupaj) preživlja čas tudi med tednom.

Povsem neraziskane in nerazjasnjene so ostale osebne značilnosti, želje in prilagoditvene zmožnosti A. A., starševske veščine obeh udeležencev

ter odnos otroka z vsakim od njiju. Brez ugotavljanja teh okoliščin ni mogoče ustrezno presoditi vpliva s šolanjem v D. povezanega zmanjšanja osebnih stikov z očetom ter vpliva s šolanjem v L. povezanih dodatnega napora in izgube časa za A. A. telesno in čustveno dobrobit. Šele primerjava in ovrednotenje teh vplivov pa lahko vsebinsko napolni ugotovitev, pri kateri odločitvi njene prednosti pretehtajo nad njenimi negativnimi posledicami.

32. Ker se torej kaže nujnost odločanja o otrokovem vpisu v osnovno šolo, hkrati pa sodišče prve stopnje ni ugotavljalo dejstev, ki so pravno pomembna za to odločitev, je pritožbeno sodišče pritožbi nasprotnega udeleženca ugodilo, sklep glede odločitve o vpisu A. A. v osnovno šolo v D. razveljavilo in zadevo v tem obsegu vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek.

33. V ponovljenem postopku bo moralo sodišče prve stopnje upoštevati, da je postopek za izdajo začasne odredbe načelno res sumaren in hiter ter se v njem odloča na podlagi dokaznega standarda verjetnosti, vendar takšne značilnosti postopka ne smejo voditi do prenagljenih in premalo premišljenih odločitev. Manj kot je ogroženost otroka konkretna in resna ter bolj kot sprejeta odločitev posega v družinska razmerja in prejudicira odločitev o glavni stvari, večja je dolžnost sodišča, da pred izdajo začasne odredbe natančno preuči okoliščine obravnavanega primera in sprejme vsebinsko pretehtano odločitev.

34. Sodišče prve stopnje bo moralo CSD seznaniti s pripombami in stališči udeležencev glede izdelanega mnenja ter ga pozvati k njegovi dopolnitvi v zgoraj nakazani smeri. Koristno bo, če bo bodisi CSD bodisi sodišče samo pridobilo informacije od neodvisnih institucij (vrtec, pediater) o funkcioniranju otroka in njegovem odnosu s starši. Potreben je razmislek, ali in kako v postopek vključiti otroka, ter ali kompleksnost družinske situacije in daljnosežnost odločitve ne narekujeta, da sodišče pred njenim sprejetjem opravi narok in sporno vprašanje razrešuje v neposrednem stiku z udeležencema.

Odločitev pritožbenega sodišča in stroški pritožbenega postopka

35. Na podlagi vsega navedenega je pritožbeno sodišče pritožbi nasprotnega udeleženca ugodilo in sklep sodišča prve stopnje glede nadomestitve njegovega soglasja za takojšen prepis A. A. v drug vrtec spremenilo tako, da je predlog predlagateljice za izdajo začasne odredbe v tem delu zavrnilo. Glede nadomestitve soglasja nasprotnega udeleženca za vpis A. A. v prvi razred Osnovne šole C., Podružnična osnovna šola D. pa je izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo v tem delu vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. točka 365. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi z 42. členom Zakona o nepravdnem postopku - ZNP-1).

36. Odločitev o stroških pritožbenega postopka je pritožbeno sodišče pridržalo za končno odločbo (četrti odstavek 163. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1).

Primerjaj sklep Višjega sodišča v Ljubljani IV Cp 512/2025 z dne 25. 3. 2025 in v njem citirane odločbe.

Predlagateljica ni obrazloženo prerekala navedb nasprotnega udeleženca, da je bilo to prvenstveno njena želja, ker otroka ni želela cepiti, vrtec v L. pa je vpisoval tudi otroke, ki niso bili cepljeni po obveznem programu.

Razdalja med bivališčem nasprotnega udeleženca in vrtcem je 26 km, predvideni čas vožnje traja približno 35 minut.

Razdalja med bivališčem predlagateljice in vrtcem je 60 km, predvideni čas vožnje traja približno 40 minut.

Primerjaj sklep Višjega sodišča v Ljubljani IV Cp 1462/2025 z dne 18. 8. 2025.

Kako natančno A. A. v tem obdobju preživlja čas s starši, ni bilo ugotovljeno, čeprav so se navedbe udeležencev o tem razlikovale.

Vključno z odločitvijo predlagateljice, da se seli v D. kljub zavedanju, da bo to vplivalo na do tedaj ustaljen način vključevanja udeležencev v sinovo življenje.

Družinski zakonik (2017) - DZ  - člen 151, 157

Zakon o osnovni šoli (1996) - ZOsn  - člen 44, 44/3, 44/5, 48, 48/1, 48/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.