VSL Sklep V Cp 372/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-04-07

odločitev o pravdnih stroških - potrebni pravdni stroški - umik pritožbe - stroški v postopku zavarovanja - pravdni stroški po uspehu

Večinska sodna praksa zastopa stališče, da se o stroških izdaje začasne odredbe, ki je bila predlagana in izdana med pravdo, odloča ob upoštevanju končnega uspeha v pravdi. Ne gre za samostojen postopek. Stroški postopka v zvezi z (med pravdo) izdano začasno odredbo, so potemtakem del pravdnih stroškov, o katerih se odloči ob koncu pravdnega postopka, praviloma glede na končni uspeh v pravdi po 154. členu ZPP.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom naložilo tožnikoma, da povrneta toženki njene stroške odgovora na pritožbo v znesku 746,64 EUR,v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. V pravočasni pritožbi tožnika izpodbijata sklep iz vseh pritožbenih razlogov. Poudarjata, da bi moralo sodišče pri odločanju o stroških, nastalih v zvezi z izdajo začasne odredbe v pravdnem postopku, upoštevati načelo končnega uspeha v pravdnem postopku, ki je določeno v 154. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Takšno je tudi večinsko stališče sodne prakse. Stroški postopka v zvezi z med pravdo izdano začasno odredbo so del pravdnih stroškov, o katerih se odloči glede na končni uspeh v pravdi. Namen drugačne ureditve v izvršilnem postopku ni enak pravdnemu. Zato je zmotna odločitev sodišča, da sta tožnika dolžna povrniti toženki stroške v zvezi z odgovorom na pritožbo. Utemeljenost zahtevka za povrnitev tovrstnih stroškov pa bi moralo sodišče presoditi tudi z vidika potrebnosti vloge. Predmetna začasna odredba je bila v ključnem delu ugodena. V zavrnilnem delu, zoper katerega sta tožnika vložila pritožbo, pa je bila sodna praksa višjih sodišč neusklajena. Vrhovno sodišče RS je šele dne 16. 4. 2025 s sklepom II Ips 10/2025 v zvezi s spornim vprašanjem sprejelo stališče, da ni nobene potrebe, da bi bil položaj potrošnikov zavarovan dvojno ter da je ukrep, s katerim pogodba in notarski zapis začasno ne učinkujeta, zadosti učinkovit in nudi dovolj učinkovito varstvo potrošnika. Ker sta tožnika v bistvenem delu uspela s svojim predlogom za izdajo začasne odredbe, je sodišče z izpodbijanim sklepom neutemeljeno naložilo povrnitev pravdnih stroškov toženke. Potrebnost stroškov je pogoj, da jih sodišče sploh upošteva. Toženka pa v odgovoru na pritožbo ni dodala nič bistvenega, kar bi bilo pomembno za odločitev o pritožbi. Odgovor na pritožbo je vsebinsko prazen. Pri odločanju o povrnitvi stroškov postopka se povrnejo le potrebni stroški za pravdo. Tudi sodna praksa ne priznava stroškov odgovora na pritožbo, če oceni, da ni pripomogel k odločitvi o zadevi. Zato predlagata razveljavitev izpodbijanega sklepa.

4. Odločitev sodišča prve stopnje, ki je tožnikoma naložilo, da toženki povrneta stroške odgovora na pritožbo, temelji, sklicujoč se na določbo 2. odst. 158. člena ZPP, na ugotovitvi, da sta tožnika umaknila pritožbo zoper zavrnilni del sklepa o izdaji začasne odredbe z dne 5. 11. 2024

5. Sodišče prve stopnje je v tem pravdnem postopku s sklepom z dne 5. 11. 2024 sklenilo, da se učinkovanje pravnih poslov zadrži do pravnomočnosti končanja pravdnega postopka, zavrnilo pa je tožnikov predlog za izdajo začasne odredbe v delu, da se toženki prepove razpolaganje s terjatvami,... in glede izreka denarne kazni. Tožnika sta 13. 11. 2024 zoper zavrnilni del sklepa o izdaji začasne odredbe vložila pritožbo, toženka pa po vročitvi pritožbe odgovor na pritožbo z dne 10. 12. 2024. Naknadno, dne 15. 5. 2025, sta tožnika umaknila pritožbo, zato je sodišče s sklepom s 19. 6. 2025 postopek s pritožbo ustavilo, z izpodbijanim sklepom z dne 10. 9. 2025 pa je odločilo o priglašenih stroških toženke v zvezi z odgovorom na pritožbo.

6. Pritožba utemeljeno očita zmotnost uporabe materialnega prava. ZPP v 2. odst. 158. člena sicer določa, da mora stranka, ki umakne pravno sredstvo, povrniti nasprotni stranki stroške., nastale zaradi pravnega sredstva. Po določbi 7. odst. 163. člena ZPP, pa če sodišče izda sklep o ustavitvi postopka zaradi umika tožbe, umika pravnega sredstva ali drugih okoliščin, ki povzročijo konec postopka, se lahko zahteva povrnitev stroškov v 15 dneh od prejema sklepa o ustavitvi postopka. Ti dve določbi sta sicer specialni določbi glede umika pravnega sredstva, a v konkretnem primeru s konkretnim ravnanjem tožnikov postopek še ni končan. Določba 158. člena ZPP, na katero opira sodišče svojo odločitev, v dani situaciji ni uporabljiva. Drži namreč pritožbena navedba, da v sodni praksi ni enotnega stališča o tem, ali se pri odločanju o stroških, nastalih v zvezi z izdajo in izvršitvijo začasne odredbe v pravdnem postopku, upošteva načelo končnega uspeha v pravdi ali uspešnost posameznih dejanj. Vendar pa večinska sodna praksa zastopa stališče, da se o stroških izdaje začasne odredbe, ki je bila predlagana in izdana med pravdo, odloča ob upoštevanju končnega uspeha v pravdi. Ne gre za samostojen postopek. Stroški postopka v zvezi z (med pravdo) izdano začasno odredbo, so potemtakem del pravdnih stroškov, o katerih se odloči ob koncu pravdnega postopka, praviloma glede na končni uspeh v pravdi po 154. členu ZPP.

Med postopkom odloči sodišče s posebnim sklepom o stroških le tedaj, kadar pravica do povračila stroškov ni odvisna od odločbe o glavni stvari (6. odst. 163. člena ZPP). To je zlasti tedaj, kadar na podlagi krivdnega načela odloča o t. im. separatnih stroških ali stroških prič, izvedencev.

Za tak primer pa v konkretnem primeru (v zvezi s stroški odgovora na pritožbo v postopku zavarovanja) ne gre; nasprotno, odločitev o stroških pravdnega postopka, katerega del so tudi stroški zavarovanja, je odvisna od odločbe od glavne stvari, ki se kaže v uspehu strank v pravdi.

7. Kadar je postopek zavarovanja del pravdnega postopka, so stroški zavarovanja terjatve tako sestavni del pravdnih stroškov. Del teh stroškov so tudi stroški pritožbe ali odgovora na pritožbo v zvezi z izdajo začasne odredbe. To pomeni, da v dani situaciji sodišče ne more odločiti ločeno o stroških odgovora na pritožbo. Odločitev, da sta tožnika (že sedaj in v celoti) dolžna toženki povrniti njene stroške odgovora na pritožbo, je ob upoštevanju zgoraj povzetih določb ZPP napačna. Na ostale dodatne pritožbene navedbe (glede potrebnosti odgovora) zato ni bilo treba odgovarjati.

8. Ker je pritožba utemeljena, je pritožbeno sodišče na podlagi 2. točke 365. člena ZPP pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo. Sodišče prve stopnje bo o stroških odgovora na pritožbo odločilo, ko bo znana odločitev o glavni stvari.

9. Odločanje o stroških tega pritožbenega postopka je pridržano za končno odločbo (165. člen ZPP).

Prim. odl. VSL II CP 853/2024 in številne druge.

Glej v Pravni postopek, zakon s komentarjem, 2. knjiga, GV Založba in UL RS, 2006, str. 60.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 154, 158, 158/2, 163, 163/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.