VSL Sklep II Ip 188/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-03-27

izvršba na podlagi izvršilnega naslova - izvršnica - načelo stroge formalne legalitete izvršilnega postopka - veljavnost izvršilnega naslova - izvršilna sredstva - obvezne sestavine - potrdilo o izvršljivosti - pravdni postopek

Iz 2. točke prvega odstavka 55. člena ZIZ izhaja, da izvršilno sodišče mora preizkusiti vprašanje, ali je listina, na podlagi katere je bila dovoljena izvršba, izvršilni naslov ali verodostojna listina. Iz navedene zakonske dikcije izhaja, da izvršilno sodišče preizkusi le vprašanje obstoja izvršilnega naslova, to pa je v primeru izvršnice, njeno popolnost v smislu prvega odstavka 39. člena ZPreZP-1. Izvršnica mora vsebovati podatke o pogodbi oziroma drugem pravnem temelju nastanka obveznosti. To pomeni, da je podatek o pogodbi obvezna sestavina izvršnice. V konkretnem primeru je ta pogoj izpolnjen. Le izvršnica, ki ne vsebuje vseh sestavin iz prvega odstavka 39. člena, nima pravnega učinka.

Izvršilno sodišče torej le presoja v skladu z načelom stroge formalne legalitete pravilno sestavo izvršnice. Posledično v izvršilnem postopku ni mogoče odločati o veljavnosti oziroma neveljavnosti izvršilnega naslova kot o predhodnem vprašanju, za kar se neutemeljeno zavzema pritožnik, saj inštrumentarij izvršilnega postopka temu niti ni namenjen, temveč je ta presoja prepuščena sodišču v drugem, od izvršilnega postopka ločenem in zato primernem kontradiktornem (pravdnem) postopku. Vprašanje veljavnosti oziroma neveljavnosti izvršnice se lahko presoja kvečjemu v pravdnem postopku npr. po tožbi zaradi vračila neupravičeno izplačanih sredstev oziroma o morebitnem postopku po negativni ugotovitveni tožbi, da obveznost iz izvršnice ne obstoji.

Ko terjatev iz izvršnice zapade, se upnik lahko odloči ali bo izvršnico predložil v realizacijo banki ali bo na njeni podlagi začel izvršbo. Bistvena sestavina izvršnice je dolžnikova izjava, da bo upniku ob zapadlosti plačal v izvršnici določen denarni znesek. Z izvršnico dolžnik upnika nepreklicno pooblasti, da ob zapadlosti lahko zahteva izvršitev zneska, ki izhaja iz izvršnice, iz dolžnikovih denarnih sredstev pri banki, hkrati pa vsebuje dolžnikovo nepreklicno soglasje bankam, da v breme sredstev na njegovih računih izvršijo znesek, ki iz izvršnice izhaja. Če pa se upnik odloči, da bo na podlagi izvršnice zoper dolžnika pričel izvršilni postopek kot na podlagi izvršilnega naslova, pa veljajo določila ZIZ. Upnik lahko na podlagi izvršilnega naslova izbere katerokoli sredstvo izvršbe, ki jih določa ZIZ.

Upnik sam krije stroške pritožbenega postopka.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugovor dolžnika zavrnilo (I. točka izreka) in odločilo, da dolžnik sam krije svoje stroške ugovornega postopka (II. točka izreka).

2. Zoper izpodbijani sklep se je pritožil dolžnik zaradi zmotno in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja, zmotne uporabe materialnega prava ter kršitev določb postopka.

3. Upnik je na pritožbo odgovoril in ji nasprotoval.

5. Višje sodišče je sklep v izpodbijanem delu preizkusilo v okviru pritožbenih razlogov in razlogov, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP, oba v zvezi s 15. členom ZIZ).

6. Upnik je zoper dolžnika vložil predlog za izvršbo na podlagi izvršnice. Sodišče je s sklepom o izvršbi izvršbo dovolilo na premičnine dolžnika. Zoper sklep o izvršbi je dolžnik vložil ugovor, ki ga je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom zavrnilo. Dolžnik v pritožbi ponavlja ugovorne razloge, do katerih se je že pravilno opredelilo sodišče prve stopnje in se pritožbeno sodišče nanje v celoti sklicuje.

7. Pritožnik navaja, da je sodišče prve stopnje zavzelo zmotno in napačno materialnopravno stališče v zvezi z ugovorom dolžnika po 2. točki prvega odstavka 55. člena ZIZ. Izvršnica je pravni institut in je urejena v Zakonu o preprečevanju zamud pri plačilih (ZPreZP-1), poleg 37. in 38. člena ZPreZP-1 je potrebno upoštevati tudi 3. člen tega zakona. Ta določa, da se zakon uporablja za pogodbe, ki so sklenjene med gospodarskimi subjekti ali med gospodarskimi subjekti in javnimi organi, kadar mora ena stranka dobaviti blago ali opraviti storitev, druga stranka pa izpolniti denarno obveznost. Izvršnica, na podlagi katere je sodišče izdalo sklep o izvršbi, je izdana na podlagi pogodbe o reklamiranju in pospeševanju prodaje z dne 22. 1. 2024. Obveznost dolžnika po tej pogodbi pa je kupovati kavo, vsaj 20 kg kave mesečno oziroma 1.200 kg v času trajanja pogodbe. Opisana obveznost dolžnika je torej nedenarna. Izvršnica je bila v konkretnem primeru dana v zavarovanje nedenarne terjatve, za katero pa skladno s 3. členom ZPreZP-1 ni mogoče izdati. Izvršnica tako sploh nima lastnosti izvršilnega naslova in sicer že iz formalnih razlogov.

Sodišče prve stopnje je v izpodbijanem sklepu pravilno ta ugovorni razlog zavrnilo. Ugotovilo je, da je izvršnica izvršilni naslov, za katerega velja načelo stroge formalne legalitete. Izvršilno sodišče je dolžno le prisilno izvršiti obveznost določeno v izvršilnem naslovu, ne sme pa posegati in presojati pravilnosti, veljavnosti in vsebine izvršilnega naslova.

Sodišče mora ob ugovoru preveriti, ali listina predstavlja izvršilni naslov. To velja tudi za izvršnico. Iz 2. točke prvega odstavka 55. člena ZIZ izhaja, da izvršilno sodišče mora preizkusiti vprašanje ali je listina, na podlagi katere je bila dovoljena izvršba, izvršilni naslov ali verodostojna listina. Iz navedene zakonske dikcije izhaja, da izvršilno sodišče preizkusi le vprašanje obstoja izvršilnega naslova, to pa je v primeru izvršnice, njeno popolnost v smislu prvega odstavka 39. člena ZPreZP-1. Izvršnica mora vsebovati podatke o pogodbi oziroma drugem pravnem temelju nastanka obveznosti. To pomeni, da je podatek o pogodbi obvezna sestavina izvršnice. V konkretnem primeru je ta pogoj izpolnjen. Le izvršnica, ki ne vsebuje vseh sestavin iz prvega odstavka 39. člena, nima pravnega učinka.

Izvršilno sodišče torej le presoja v skladu z načelom stroge formalne legalitete pravilno sestavo izvršnice. Posledično v izvršilnem postopku ni mogoče odločati o veljavnosti oziroma neveljavnosti izvršilnega naslova kot o predhodnem vprašanju, za kar se neutemeljeno zavzema pritožnik, saj inštrumentarij izvršilnega postopka temu niti ni namenjen, temveč je ta presoja prepuščena sodišču v drugem, od izvršilnega postopka ločenem in zato primernem kontradiktornem (pravdnem) postopku. Vprašanje veljavnosti oziroma neveljavnosti izvršnice se lahko presoja kvečjemu v pravdnem postopku npr. po tožbi zaradi vračila neupravičeno izplačanih sredstev oziroma o morebitnem postopku po negativni ugotovitveni tožbi, da obveznost iz izvršnice ne obstoji. Dolžnik bo lahko z ugovornimi razlogi, ki jih je uveljavljal že v ugovoru in jih ponavlja tudi v pritožbi, uspel le v pravdi, če jo bo sprožil. Kot je že pravilno pojasnilo sodišče prve stopnje pa v izvršilnem postopku ne more uspeti z razlogi, da izvršnica ne predstavlja izvršilnega naslova.

8. Dolžnik v pritožbi tudi navaja, da iz predloga za izvršbo nikjer ne izhaja zapadlost domnevne terjatve. Upnik se je golo skliceval na izvršnico, kar pa ne zadošča za ugotovitev, da ima upnik obstoječo in zapadlo terjatev, še manj pa, da je upravičen do izplačila zahtevanega zneska na njeni podlagi. Dolžnik trdi, da nima nikakršne obveznosti.

Tudi ta pritožbena navedba je neutemeljena. Izvršnica je namreč izvršilni naslov, ki vsebuje potrdilo o izvršljivosti. Ko terjatev iz izvršnice zapade, upnik lahko vloži predlog za izvršbo. Na izvršnici je dogovorjen datum zapadlosti in sicer 22. 1. 2024. Ker upnik razpolaga z izvršilnim naslovom, zgolj trditev dolžnika, da do upnika nima nikakršne obveznosti, brez predložitve dokazila, da je obveznost po izvršnici izpolnil, ni dovolj.

Kot je že pojasnjeno glede izvršnice, ki je izvršilni naslov, velja v izvršilnem postopku načelo stroge formalne legalitete. Izvršilno sodišče je na zapadlost, ki izhaja iz same izvršnice, vezano, kot je pravilno pojasnilo že sodišče prve stopnje. Če dolžnik meni, da izvršnica ne predstavlja izvršilnega naslova oziroma je zapadlost drugačna kot izhaja iz izvršnice kot izvršilnega naslova, bi lahko uspel le, če bi dokazal, da je terjatev iz izvršnice že poravnal oziroma da je izvršilni naslov razveljavljen, spremenjen, odpravljen ali ugotovljen za ničnega in šele na podlagi take odločbe bi lahko dolžnik uspel z ugovorom, da izvršnica ne predstavlja izvršilnega naslova oziroma da je datum zapadlosti drugačen, kot izhaja iz izvršilnega naslova.

9. Nadalje je neutemeljena tudi pritožbena navedba, da se zahteva plačilo iz izvršnice zgolj v breme denarnih sredstev denarnih sredstev, ki se vodijo na kateremkoli dolžnikovem računu pri ponudniku plačilnih sredstev in sodišče ni imelo podlage, da dovoli izvršbo z rubežem in cenitvijo dolžnikovih premičnih stvari.

Ko terjatev iz izvršnice zapade, se upnik lahko odloči ali bo izvršnico predložil v realizacijo banki ali bo na njeni podlagi začel izvršbo. Bistvena sestavina izvršnice je dolžnikova izjava, da bo upniku ob zapadlosti plačal v izvršnici določen denarni znesek. Z izvršnico dolžnik upnika nepreklicno pooblasti, da ob zapadlosti lahko zahteva izvršitev zneska, ki izhaja iz izvršnice, iz dolžnikovih denarnih sredstev pri banki, hkrati pa vsebuje dolžnikovo nepreklicno soglasje bankam, da v breme sredstev na njegovih računih izvršijo znesek, ki iz izvršnice izhaja. Če pa se upnik odloči, da bo na podlagi izvršnice zoper dolžnika pričel izvršilni postopek kot na podlagi izvršilnega naslova, pa veljajo določila ZIZ. Upnik lahko na podlagi izvršilnega naslova izbere katerokoli sredstvo izvršbe, ki jih določa ZIZ, kot je to že pravilno pojasnilo sodišče prve stopnje. Zapis v 37. členu ZpreZP-1, na katerega se sklicuje pritožnik, pomeni, da upnik lahko ob zapadlosti zahteva izvršitev zneska, ki izhaja iz izvršnice, iz dolžnikovih denarnih sredstev pri banki, ne pomeni pa nikakršne omejitve izvršilnih sredstev v primeru, da se upnik odloči in zoper dolžnika začne postopek izvršbe pred sodiščem.

10. Glede na navedeno je pritožba neutemeljena, zato jo je pritožbeno sodišče zavrnilo in kot pravilen in zakonit potrdilo sklep sodišča prve stopnje. Zavrnitev pritožbe zajema zavrnitev pritožbenih stroškov.

11. Upnik sam krije stroške pritožbenega postopka, saj odgovor na pritožbo ni v ničemer doprinesel k odločitvi o pritožbi (peti odstavek 38. člena ZIZ).

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 30, 55, 55/1, 55/1-2

Zakon o preprečevanju zamud pri plačilih (2012) - ZPreZP-1  - člen 3, 37, 38, 39, 39/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.