VSL Sodba II Cp 2035/2024
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-02-04

mag. Renata Cerar (preds.), Barbka Močivnik Škedelj (poroč.), Brigita Markovič

delna vmesna sodba - odločanje o temelju tožbenega zahtevka - vmesna sodba o ugovoru zastaranja - zahtevek za plačilo uporabnine - nadomestilo koristi od uporabe (uporabnina) - pogoji za vrnitveni zahtevek - prodajna pogodba - razveza pogodbe zaradi napake - učinki razveze zaradi napak - posledice neodprave napak - skrita napaka - prevzemna zamuda - konkretno in realno prikrajšanje - korist od uporabe stvari - občasna uporaba - privolitev v prikrajšanje - traktor - negotovost pravnega položaja - negotovost izpolnitve obveznosti nasprotne stranke - ugovor ogroženosti - dolžniška zamuda - dogovor o podaljšanju zapadlosti terjatve - zastaranje kondikcijskega zahtevka - pretrganja zastaranja - pričetek teka zastaranja - zapadlost zahtevka - skrbnost dokazne ocene - nestrinjanje z odločitvijo sodišča - nedopustne pritožbene novote

ZVPot ne ureja pravnih posledic stvarnih napak. Uporabiti je treba OZ. Za kondikcijske zahtevke, ki so posledica prenehanja pogodbe zaradi kupčevega odstopa od pogodbe zaradi stvarnih napak stvari, veljajo splošna pravila o prenehanju pogodbe in zastaranju terjatev. To velja tudi za kondikcijske zahtevke, ki so posledica potrošnikovega jamčevalnega zahtevka odstopa od pogodbe iz naslova garancije (drugi odstavek 21.b člena ZVPot). Potrošnikova uveljavitev tovrstnega jamčevalnega zahtevka po ZVPot potrošnika namreč ne odvezuje po uresničenem odstopu od pogodbe prodajalcu vrniti vrednost koristi, ki jo je imel ali jo ima od uporabe stvari, po splošnih pravilih OZ o vračanju (po četrtem odstavku 111. člena OZ in tretjem odstavku 190. člena OZ) ter po pravilih o zastaranju terjatev.

Po razvezi prodajne pogodbe in ugotovitvi obstoja stvarne napake v sodnem postopku imata obe stranki medsebojni vrnitveni zahtevek. Vsaka stranka, ki je popolnoma ali deloma izpolnila pogodbo, ki je bila kasneje razvezana, ima pravico do vrnitve tistega, kar je dala. Vsaka stranka dolguje drugi tudi povračilo za koristi, ki jih je medtem imela od tistega, kar je dolžna vrniti oziroma povrniti.

Dejanske ugotovitve v točki 27 sodbe o vloženi tožbi in pravdi na razveljavitev pogodbe in za vračilo kupnine dopuščajo presojo, da je prodajalec (tukajšnja tožeča stranka) v sodnem postopku podal ugovor negotovosti izpolnitve (102. člen OZ), ki je zapadlost reparacijskih (in posledično verzijskih) zahtevkov podaljšala za dodatni rok, potreben za razvezo pogodbe (drugi odstavek 105. člena OZ), to je do pravnomočnosti sodbe na razvezo prodajne pogodbe. Podana je bila negotovost (dvostranske) izpolnitve. Toženka je morala v pravdi najprej dokazati skrito napako, da je lahko utemeljila dajatveni zahtevek (vrnitev kupnine). Od te ugotovitve je bila nadalje odvisna tudi zapadlost vrnitve traktorja. Rok za razvezo pogodbe in za vrnitveni zahtevek je bil s tem podaljšan. Z vložitvijo tožbe na razvezo pogodbe in vračilo kupnine oziroma z odgovorom na tožbo je prodajalka (tukajšnja tožnica) podala (sodni) ugovor negotovosti izpolnitve (102. člen OZ), ki je zapadlost reparacijskih (in posledično verzijskega) zahtevkov zadržala toliko časa, dokler s pravnomočno sodbo ni bilo odločeno o razvezi pogodbe zaradi stvarne napake in o utemeljenosti zahtevka za vračilo kupnine. Osnovni učinek ugovora ogroženosti je, da lahko stranka zadrži izpolnitev svoje obveznosti. Ker gre za že zapadlo obveznost, utemeljeni ugovor ogroženosti preprečuje tudi nastop dolžniške zamude.

I. Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem (točka I izreka) potrdi odločba sodišča prve stopnje.

II. Odločanje o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Sodišče prve stopnje je z delno vmesno sodbo zavrnilo ugovor zastaranja

in ugotovilo, da je tožbeni zahtevek glede plačila uporabnine po temelju utemeljen za obdobje od vključno oktobra 2010 do vključno junija 2012 in od vključno julija 2018 do vključno septembra 2012

(točka I izreka). V točki II izreka je odločilo, da se odločanje o višini uporabnine, o zahtevku za plačilo 6.540 EUR, o zamudnih obrestih, o pobotnem ugovoru in o pravdnih stroških pridrži za končno odločbo. Delna sodba - 314. člen ZPP.

2. Pritožbo vlaga tožena stranka - smiselno zoper točko I izreka. Uveljavlja vse pritožbene razloge iz prvega odstavka 338. člena ZPP. Predlaga spremembo sodbe tako, da se ugotovi, da je tožbeni zahtevek zastaran za uporabnino, ki se nanaša na čas med 27. 9. 2010 do 27. 6. 2012 in da zahtevek za plačilo uporabnine po temelju ni utemeljen za obdobje od 1. 7. 2018 do 1. 10. 2020. Zahteva povračilo stroškov pritožbenega postopka.

Izpodbija dejanske ugotovitve sodišča prve stopnje, da je bil traktor od 27. 6. 2012 neuporaben za delo zaradi skrite napake. Pojasnjuje, da ga od tega dne sploh ni bilo mogoče več vžgati, vendar je bil neuporaben za delo na kmetiji že prej. Ponavlja svoje navedbe o obdobjih in načinu delovanja traktorja, ki so po pritožbenem mnenju dokazane s pričami. Zmotna je ocena in ugotovitev sodišča, da je zahtevek po temelju utemeljen za obe vtoževani obdobji. Traktor se je na kmetiji uporabljal za delo od 4. 7. 2018 naprej. Temelja za celotni julij 2018 za plačilo uporabnine ni. Ker je bil traktor predan tožeči stranki 29. 9. 2020, bi ga toženka teoretično za delo lahko uporabljala največ do 28. 9. 2020 in ne za cel september, kot izhaja iz sodbe. Po prevzemu traktorja 3. 7. 2018 toženka ni imela od njega nobene koristi. Opravljala je le občasne vožnje, dela s traktorjem se niso opravljala, upoštevan je bil nasvet serviserja o vključevanju traktorja, vožnje v planino so bile same sebi namen, z njimi je imela toženka kvečjemu škodo in ne koristi. Nasprotna ocena sodišča, da je imela toženka korist od posesti traktorja, je zmotna. Dejstvo, da je bil traktor do pravnomočnosti pravde v posesti pri toženki, ne daje podlage za tak zaključek.

Sodba je sama s seboj v nasprotju glede prevzemne zamude in privolitve v prikrajšanje. Če tožeča stranka ni mogla priti v prevzemno zamudo, enako velja za toženko. Samo posest traktorja do pravnomočno zaključenega postopka o pogodbenem razmerju med strankama ne more rezultirati v zaključku, da je posest traktorja toženki prinesla koristi.

Zmotno je razlogovanje sodišča, da je šele s pravnomočnostjo pravdnega postopka nastopil trenutek zapadlosti kondikcijskega zahtevka tožeče stranke. Zavračanje vrnitve/prevzema ima lahko znake dolžniške zamude. Tožeča stranka je prišla v prevzemno zamudo. Prodajna pogodba je bila razvezana na podlagi določb o odgovornosti toženca iz naslova garancije za brezhibno delovanje stvari po ZVPot

. 21.b člen ZVPot določa podobne pogoje za odstop od pogodbe kot 484. člen OZ

. Velja domneva, da je kupec uresničil odstopno pravico, če je prodajalcu dal dodatni rok za izpolnitev, prodajalec pa v tem roku ni opravil pravilne izpolnitve. Kupcu tedaj ni potrebno podati izrecne izjave o odstopu od pogodbe. Do razveze pogodbe je prišlo na podlagi oblikovalnega upravičenja pritožnice, ki je nastopila z vložitvijo oblikovalne tožbe dne 26. 9. 2013. Tedaj je tožeča stranka prišla v prevzemno zamudo. Tožba toženke je predstavljala poziv tožeči stranki za prevzem traktorja in vračilo kupnine. Učinki razvezane pogodbe so nastopili 26. 9. 2013 in ne šele s pravnomočnostjo v pravdnem postopku. Tako stališče je zavzeto v sodbi VSL I Cp 794/2023 z dne 4. 6. 2024.

Na ta datum je treba vezati začetek zastaranja obravnavanega kondikcijskega zahtevka. Instituta pretrganja zastaranja zaradi odstopnega dejanja (vložitve tožbe tožene stranke) ni mogoče razlagati v korist tožeče stranke. Z vložitvijo tožbe pritožnice je tožeča stranka prišla v dolžniško zamudo z vračilom kupnine ter v upniško zamudo s prevzemom traktorja na podlagi oblikovalnega upravičenja pritožnice, ki je nastalo z vložitvijo oblikovalne tožbe z dne 26. 9. 2013. Glede na učinke razvezane pogodbe, ki so nastopili 28. 9. 2013, je bila tožeča stranka dolžna v zavarovanje svojih pravic že v predhodnem pravdnem postopku uveljavljati pobotni ugovor/nasprotno tožbo za uveljavitev kondikcijskega zahtevka. O ugovoru zastaranja in prevzemni zamudi tožeče stranke je napačno odločeno.

3. Tožeča stranka v odgovoru na pritožbo predlaga zavrnitev pritožbe in zahteva povračilo stroškov pritožbenega postopka. Po njenem mnenju je dejansko stanje pravilno ugotovljeno, pritožbene navedbe o zapadlosti kondikcijskega zahtevka in prevzemni zamudi pa napačne. Toženka je vložila oblikovalno tožbo za razvezo pogodbe. Torej ni odstopila od pogodbe z enostransko izjavo. Z vložitvijo oblikovalne tožbe je privolila, da učinkovanje odstopa od pogodbe in razveza pogodbe nastopi šele z odločitvijo sodišča in ne od vložitve tožbe. Učinki oblikovalnega zahtevka v sodbi nastopijo z njeno pravnomočnostjo. Oblikovalna tožba ima konstitutivne učinke. Drugačni zaključki sodbe, na katero se sklicuje pritožba, so predmet vloženega predloga za dopustitev revizije. Tožeča stranka ni prišla v prevzemno zamudo z vložitvijo tožbe, ni ji bilo treba uveljavljati pobotnega ugovora/nasprotne tožbe pred pravnomočnostjo prejšnje pravde. Nasprotno naziranje pritožnice je v nasprotju s sodno prakso (VSL II Cp 1976/2013).

5. Predmet tožbenega zahtevka je verzijski zahtevek tožnika kot prodajalca traktorja iz naslova uporabnine po razvezi prodajne pogodbe zaradi napak stvari - traktorja (477. člen OZ v zvezi s četrtim odstavkom 111. člena OZ). Prodajna pogodba za nakup traktorja je bila sklenjena med pravdnima strankama 27. 9. 2010. Po tožbi tukajšnje toženke z dne 25. 9. 2013 je bila razvezana zaradi napak stvari s sodbo sodišča prve stopnje P 2324/2013-III z dne 27. 5. 2019 v zvezi s sodbo VSL I Cp 549/2020 z dne 22. 7. 2020. Odločeno je bilo, da mora prodajalec (tukajšnji tožnik) kupki (tukajšnji toženki) vrniti kupnino v znesku 48.749,66 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki pričnejo teči v roku 15 dni po pravnomočnosti sodbe, ter odškodnino v višini 2.902 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva vložitve tožbe naprej. Ni bilo sporno, da je toženka sporni traktor vrnila tožeči stranki 29. 9. 2020 (točka 18 sodbe).

6. Tožeča stranka (prodajalec) je s tožbo, vloženo v tem postopku dne 1. 10. 2021, po pravilih o vračanju uveljavljala plačilo uporabnine za dve obdobji: za obdobje od vključno oktobra 2010 do vključno junija 2012 z zakonskimi zamudnimi obrestmi od vložitve tožbe na razvezo prodajne pogodbe, ter za obdobje od vključno junij 2010 do vključno september 2020 z zakonskimi zamudnimi obrestmi od vsakega prvega dne v mesecu. Za vmesno obdobje, med vključno julijem 2012 in vključno majem 2018, pa uporabnine ne vtožuje, ker v tem času toženka traktorja ni mogla uporabljati. V pravdi uveljavlja še povračilo zneska 6.540 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 9. 2014 naprej (kar je plačala po sodbi pravdnega sodišča toženki za najem nadomestnega traktorja). Trdila in dokazovala je, da je imela toženka traktor v uporabi od 27. 9. 2010 do 29. 9. 2020, da ga je, ko ga je imela v posesti, uporabljala za svojo korist, za izvajanje kmetijske dejavnosti, za uporabo pa ni plačala nobenega nadomestila (uporabnine) ter ji po zaključku brezplačne uporabe vrnila rabljen in obrabljen traktor.

7. Tožena stranka se je vsem zahtevkom uprla po temelju in višini. Glede uporabnine je ugovarjala zastaranje zahtevka v delu, ki se nanaša na obdobje od 27. 9. 2010 do 27. 6. 2012, po temelju ugovarjala celotnemu tožbenemu zahtevku za plačilo uporabnine, češ da se je tožeča stranka z dolgotrajnim pravdanjem spravila v prevzemno zamudo, privolila v prikrajšanje zaradi nezmožnosti uporabe traktorja, in da toženka ni imela koristi od uporabe traktorja.

8. Predmet pritožbenega preizkusa je vmesna sodba o zavrnjenem ugovoru zastaranja in delna in vmesna sodba o podanem ugotovljenem temelju zahtevka za plačilo uporabnine.

9. V mejah pritožbenih navedb in ob uradnem preizkusu, pri katerem pazi na pravilno uporabo materialnega prava in bistvene kršitve določb pravdnega postopka, naštete v drugem odstavku 350. člena ZPP, pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje v okviru nespornih dejstev in trditvene in dokazne podlage strank pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje o posesti, uporabi in koristi, ki jo je imela toženka od uporabe traktorja na eni strani, in o ugovorih toženke o prevzemni zamudi, privolitvi tožnika v svoje prikrajšanje ter zastaranju zahtevka na drugi strani. Pri odločanju je pravilno uporabilo določbe OZ o učinkih razvezane prodajne pogodbe (477. člen OZ) v zvezi s 111. členom OZ ter tretji odstavek 190. člena OZ.

10. ZVPot ne ureja pravnih posledic stvarnih napak. Uporabiti je treba OZ. Za kondikcijske zahtevke, ki so posledica prenehanja pogodbe zaradi kupčevega odstopa od pogodbe zaradi stvarnih napak stvari, veljajo splošna pravila o prenehanju pogodbe in zastaranju terjatev.

To velja tudi za kondikcijske zahtevke, ki so posledica potrošnikovega jamčevalnega zahtevka odstopa od pogodbe iz naslova garancije (drugi odstavek 21. b člena ZVPot), na katere se sklicuje pritožba. Potrošnikova uveljavitev tovrstnega jamčevalnega zahtevka po ZVPot potrošnika namreč ne odvezuje po uresničenem odstopu od pogodbe prodajalcu vrniti vrednost koristi, ki jo je imel ali jo ima od uporabe stvari, po splošnih pravilih OZ o vračanju (po četrtem odstavku 111. člena OZ in tretjem odstavku 190. člena OZ) ter po pravilih o zastaranju terjatev, ki jih je pravilno navedlo in uporabilo sodišče tudi v obravnavanem postopku.

11. Vsa pravno odločilna dejstva o vrnitvenem zahtevku in ugovoru zastaranja so pravilno in popolno ugotovljena. Ker je sprejeta odločitev pravno pravilna in obrazložena s pravilnimi in popolnimi dejanskimi in pravnimi razlogi, ki jih pritožbeno sodišče sprejema, se nanje sklicuje in jih zato ne bo ponavljalo, bo odgovorilo le na odločilne pritožbene navedbe (prvi odstavek 360. člena ZPP).

12. Sodba ni obremenjena z absolutno bistveno kršitvijo po 14. točki drugega odstavka 339. člena ZPP. Jasni in pravilni razlogi o obdobju ugotovljene koristi so v točki 26 sodbe, o prevzemni zamudi tožeče stranke pa v točki 27. Pritožbene navedbe, da ni temelja za uporabnino za junij 2018, so protispisne. Takih ugotovitev v sodbi ni. Pritožbene navedbe o dnevni uporabi traktorja v juliju 2018 in septembru 2020 pa so prepozne, neupravičene in zato neupoštevne pritožbene novote (prvi odstavek 337. člena ZPP). Časovni okvir uporabe traktorja je bil po pravilnih ugotovitvah sodišča prve stopnje skladno zatrjevan s strani obeh strank. Pravilna je zato obrazložitev o opuščenem obračunavanju uporabnine po dnevih.

13. Tudi ne drži, da so razlogi o prevzemni zamudi strank in tožnikovi privolitvi v svoje prikrajšanje nejasni in sami s seboj v nasprotju. Razumljivim in jasnim razlogom v točki 27 ni kaj dodati. Ugotovljeno in pojasnjeno je, da nobeni stranki ni mogoče očitati prevzemne zamude. Pritožbeni očitki o enostranskih in nasprotujočih si ugotovitvah sodišča so odveč in neutemeljeni.

14. Nestrinjanje pritožnice z razlogi, dokazno oceno in sprejeto pravno odločitvijo ne vodi do očitane kršitve po 14. točki drugega odstavka 339. člena ZPP. Pritožba zgolj kritizira sprejeto dokazno oceno o vseh pravno odločilnih dejstvih. A s tem ne more uspeti. Dokazna ocena je opravljena skrbno in natančno. Kritično so ocenjeni relevantni listinski dokazi in izpovedbe strank in prič, ki jih izpostavlja pritožba. Preverljivo je pojasnjeno, zakaj sodišče ocenjuje, da je določeno odločilno dejstvo bodisi dokazano bodisi ni dokazano. Relativne kršitve 8. člena in kršitve po 14. točki drugega odstavka 339. člena ZPP ni.

O ugotovljenem dejanskem stanju in pravni odločitvi

15. Sodišče prve stopnje je ugotovilo: - prodajna pogodba med pravdnima strankama za nakup traktorja je bila sklenjena 27. 9. 2010; - od 27. 9. 2010 do junija 2012 je bil traktor delovno sredstvo na kmetiji toženke, redno je bil uporabljen za delo, pojavljale so se občasne motnje pri delovanju in občasni izpadi njegovega dela, občasne napake so bile odpravljene; - od 27. 6. 2012 (pojav skrite napake) do 3. 7. 2018 (traktor pripeljan nazaj na kmetijo s servisa) je bil neuporaben zaradi skrite napake, ki je onemogočala njegovo uporabo; - od 3. 7. 2018 je bil v delujočem stanju in v posesti tožene stranke na kmetiji; - občasno so ga vključevali in ga pustili delovati na dvorišču v prostem teku, občasno so ga uporabljali za prevoze v planino; - 29. 9. 2020 je bil predan tožeči stranki; - od oktobra 2010 do vključno junija 2012 ter od julija 2018 do konca septembra 2020 ni imel take napake, da ne bi bil sposoben za uporabo za delo na kmetiji; - v tem časovnem obdobju ga je toženka imela ves čas v posesti in uporabi na kmetiji; - od uporabe je imela korist, ovira za morebitno neuporabo ni bil nedelujoč traktor, ampak drugi razlogi, ki izvirajo iz sfere toženke oziroma iz narave dela na kmetiji.

16. Pritožbeno sodišče v celoti sledi navedenim dejanskim ugotovitvam in presoji, da je za plačilo uporabnine odločilno obdobje, v katerem je bil traktor v delujočem stanju. Dejansko stanje o posesti spornega traktorja, uporabi in koristi, ki jo je imela toženka od njegove uporabe, je ugotovljeno v okviru trditvene in dokazne podlage strank na podlagi zaslišanja toženke, prič (njenega moža in sina), listinske dokumentacije in izvedeniškega mnenja ter cenilnega zapisnika o prevzemu traktorja. Dejanske ugotovitve v točkah 20, 21, 22 in 23 o uporabi traktorja in o koristih, ki jih je imela toženka v obeh obravnavanih obdobjih (točka 25 in 26), so pravilne. Pritožnica jih z vztrajanjem pri svojih navedbah, ki so bile ovržene tudi z zaslišanjem prič, na katere se opira v pritožbi, ne omaje.

17. Ugotovljena občasna uporaba traktorja za dela v gozdu, za spravilo krme za živino (za košnjo, obračanje in spravilo s travnika) ter za prevoze z domačije na posamezna kmetijska zemljišča, vključno za prevoze na planino, utemeljujejo presojo, da je imela toženka od traktorja, ki je bil v njeni posesti, v obeh vtoževanih obdobjih tudi korist. Traktor je uporabljala, kadar ga je potrebovala. Ko je bil v njeni posesti, tožeča stranka na drugi strani z njim ni mogla razpolagati (ni ga mogla npr. prodati ali oddati v uporabo komu drugemu). Ob ugotovljeni koristi toženke je tako podano tudi pravnorelevantno prikrajšanje tožeče stranke zaradi toženkine uporabe traktorja. Odločitev, da je tožbeni zahtevek za plačilo uporabnine v vtoževanih obdobjih utemeljen po temelju, je sprejeta ob pravilni uporabi četrtega odstavka 111. člena OZ in tretjega odstavka 190. člena OZ.

O prevzemni zamudi tožeče stranke in njeni privolitvi v svoje prikrajšanje

18. Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje v točkah 20 in 27 izhaja: - toženka je 25. 9. 2013 vložila tožbo na razvezo prodajne pogodbe in vračilo kupnine; - s sodbo sodišča prve stopnje z dne 27. 5. 2019 je bila prodajna pogodba med pravdnima strankama razvezana in ugotovljeno, da se je 27. 6. 2012 pojavila skrita napaka, ki je onemogočila uporabo traktorja; - zoper sodbo sodišča prve stopnje sta se pritožili obe pravdni stranki, v pritožbenem postopku je bilo delno ugodeno pritožbi tukajšnje toženke, pritožba tukajšnje tožnice pa je bila zavrnjena; - sodba višjega sodišča je bila izdana 22. 7. 2020; - toženka ni izkazala, da bi sama pozivala tožečo stranko k prevzemu traktorja.

19. Pravilna je ocena sodišča prve stopnje, da sta bili obe pravdni stranki vse do pravnomočnosti sodbe v negotovosti glede izida pravde (in posledično glede svojih kondikcijskih zahtevkov), in presoja, da zato nobeni ni mogoče očitati zamude pri izročitvi stvari/kupnine oziroma prevzemne zamude, zavlačevanja postopka in privolitve v svoje prikrajšanje. Nasprotno pritožbeno naziranje o prevzemni zamudi tožeče stranke je zmotno. Po razvezi prodajne pogodbe in ugotovitvi obstoja stvarne napake v sodnem postopku imata obe stranki medsebojni vrnitveni zahtevek: zahtevata restitucijo izpolnitve brez podlage. Vsaka stranka, ki je popolnoma ali deloma izpolnila pogodbo, ki je bila kasneje razvezana, ima pravico do vrnitve tistega, kar je dala (drugi in tretji odstavek 111. člena OZ). Vsaka stranka dolguje drugi tudi povračilo za koristi, ki jih je medtem imela od tistega, kar je dolžna vrniti oziroma povrniti (četrti odstavek 111. člena OZ).

20. Dejanske ugotovitve v točki 27 sodbe o vloženi tožbi in pravdi na razveljavitev pogodbe in za vračilo kupnine dopuščajo presojo, da je prodajalec (tukajšnja tožeča stranka) v sodnem postopku podal ugovor negotovosti izpolnitve (102. člen OZ), ki je zapadlost reparacijskih (in posledično verzijskih) zahtevkov podaljšala za dodatni rok, potreben za razvezo pogodbe (drugi odstavek 105. člena OZ), to je do pravnomočnosti sodbe na razvezo prodajne pogodbe. Podana je bila negotovost (dvostranske) izpolnitve. Toženka je morala v pravdi najprej dokazati skrito napako, da je lahko utemeljila dajatveni zahtevek (vrnitev kupnine). Od te ugotovitve je bila nadalje odvisna tudi zapadlost vrnitve traktorja. Rok za razvezo pogodbe in za vrnitveni zahtevek je bil s tem podaljšan. Z vložitvijo tožbe na razvezo pogodbe in vračilo kupnine oziroma z odgovorom na tožbo je prodajalka (tukajšnja tožnica) podala (sodni) ugovor negotovosti izpolnitve (102. člen OZ), ki je zapadlost reparacijskih (in posledično verzijskega) zahtevkov zadržala toliko časa, dokler s pravnomočno sodbo ni bilo odločeno o razvezi pogodbe zaradi stvarne napake in o utemeljenosti zahtevka za vračilo kupnine. Osnovni učinek ugovora ogroženosti je, da lahko stranka zadrži izpolnitev svoje obveznosti. Ker gre za že zapadlo obveznost, utemeljeni ugovor ogroženosti preprečuje tudi nastop dolžniške zamude

. Ugotovitve sodišča prve stopnje, da stranki zaradi pravdanja o razvezi prodajne pogodbe nista bili v prevzemni zamudi z reparacijskimi zahtevki, je pravilno.

21. V dejanskem in pravnem pogledu je pravilna tudi odločitev o zavrnitvi ugovora tožbenega zahtevka zaradi zastaranja, utemeljena v točki 28 sodbe. Pravdni postopek za razveljavitev prodajne pogodbe in vračilo kupnine je v obravnavanem primeru po pravilni presoji sodišča prve stopnje pretrgal zastaranje (365. člen OZ). Med pravdnim postopkom, za katerega ni bilo jasno, kakšen bo njegov pravnomočen zaključek (25. 9. 2013 do 22. 7. 2020), zastaranje ni teklo, znova je pričelo teči od dneva, ko je bil sodni spor končan (tretji odstavek 369. člena OZ). Šele z dnem izdaje pravnomočne sodne odločbe je zapadel tudi tožnikov verzijski zahtevek, saj je tedaj kot upnik pridobil pravico terjati izpolnitev (prvi odstavek 336. člena OZ). Tožba je bila po dejanskih ugotovitvah sodišča prve stopnje vložena 1. 10. 2021. Ugovor zastaranja je ob pravilni uporabi 346. člena OZ pravilno zavrnjen. Petletni zastaralni rok za uveljavljanje tožbenega zahtevka še ni potekel.

22. Pritožbeni razlogi niso podani. Na pravilno ugotovljeno dejansko stanje je sodišče pravilno uporabilo materialno pravo. Ker ni zagrešilo očitanih niti uradno upoštevnih napak in kršitev, je bilo treba pritožbo zavrniti in v izpodbijanem delu potrditi sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

23. Odločeno je o vmesni in delni sodbi. Odločitev o stroških celotnega postopka, vključno s stroški tega pritožbenega postopka, je pridržana za končno odločbo (164. člen ZPP)

Prvi odstavek 315.a člena ZPP - Zakon o pravdnem postopku, Ur. list RS, št. 26/1999 s spremembami.

Zakon o varstvu potrošnikov, Uradni list RS, št. 20/98 s spremembami.

Obligacijski zakonik, Uradni list RS, št. 83/2001 s spremembami.

Juhart, M., v: Obligacijski zakonik s komentarjem, GV založba, Ljubljana 2003, Komentar k 102. členu OZ - strani 557 in naslednje, in Komentar k 111. členu OZ na straneh 587 do 591.

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 102, 105, 105/2, 111, 111/2, 111/3, 111/4, 190, 190/3, 346, 365, 369, 369/3, 477, 484

Zakon o varstvu potrošnikov (1998) - ZVPot  - člen 21b, 21b/2

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 314, 315, 315a, 315a/1, 337, 337/1, 339, 339/2, 339/2-14

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.