VSM Sklep I Cp 846/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-27

Alenka Zgubič (preds.), dr. Andrej Ekart (poroč.), mag. Igor Strnad

prekinitev postopka - predhodno vprašanje - kondikcijski zahtevek - koneksnost

Pritožbeno sodišče v tej zvezi še pojasnjuje, da je sicer dopustna prekinitev postopke v primeru, ko drugo sodišče predloži SEU vprašanje za predhodno odločanje, vendar zgolj, če je odločitev sodišča odvisna od rešitve istega vprašanja glede razlage prava Evropske unije, kot ga je SEU postavilo predložitveno sodišče (koneksnost).

I. Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

II. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom prekinilo postopek, ki se vodi pod opr. št. P 98/2024, "do odločitve Vrhovnega sodišča v dopuščeni reviziji II DoR 274/2024 v zvezi z odločitvijo Sodišča Evropske unije o predlogu za sprejem predhodne odločbe o razlagi členov 6(1) in 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (II Ips 14/2025)."

2. Zoper citirani sklep vlaga pravočasno pritožbo tožeča stranka (v nadaljevanju tožnik). Sklep izpodbija v celoti. Bistvo pritožbene graje je, da je Vrhovno sodišče postopek v zadevi II Ips 14/2025 prekinilo zgolj glede odločanja o višini tožbenega zahtevka (kondikciji), zato sodišče prve stopnje ne bi smelo postopka prekiniti v delu, ki se nanaša na ugotovitev ničnosti sporne kreditne pogodbe in odločitev o izbrisni tožbi. Sklicuje se na 23. člen Statuta Sodišča Evropske unije (v nadaljevanju Statuta SEU), v skladu s katerim so pogoji za prekinitev postopka v glavni stvari podani le glede vidikov postopka, na katere bi lahko vplival odgovor SEU na predlog za predhodno vprašanje. Možna je zgolj delna prekinitev postopka, kot izhaja iz sodbe SEU v zadevi C 167/2022 z dne 17. 5. 2023, ne pa popolna prekinitev postopka glede prvega zahtevka ugotovitve ničnosti kreditne pogodbe. Priglaša pritožbene stroške.

4. Pritožbeno sodišče preizkusi sklep sodišča prve stopnje v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa pazi po uradni dolžnosti na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in na pravilno uporabo materialnega prava (drugi odstavek 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP).

5. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da ni podana nobena izmed uradoma upoštevnih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka,

vendar je sodišče prve stopnje na ugotovljeno dejansko stanje

napačno uporabilo materialno pravo, kot bo obrazloženo v nadaljevanju.

6. Pregled zadeve pokaže, da je tožnik vložil tožbo, s katero je uveljavljal tri tožbene zahtevke, in sicer prvič zahtevek na ugotovitev ničnosti sporne kreditne pogodbe z dne 9. 9. 2008 in sporazuma o zavarovanju denarne terjatve z dne 2. 3. 2015 (kar predstavlja vmesni ugotovitveni zahtevek), drugič zahtevek na izbris hipoteke, s katero je bil zavarovan sporen kredit, iz zemljiške knjige (izbrisni zahtevek), in tretjič zahtevek na vrnitev 10.781,899 EUR zaradi ničnosti sporne kreditne pogodbe (kondikcijski zahtevek).

7. Sodišče prve stopnje je v 3. točki obrazložitve izpodbijanega sklepa svojo odločitev o prekinitvi celotnega postopka utemeljilo na okoliščini, da je Vrhovno sodišče RS v zadevi II Ips 14/2025 s sklepom z dne 21. 5. 2025 prekinilo postopek in na SEU naslovilo vprašanje za predhodno odločanje (po 267. členu Pogodbe o delovanju Evropske unije) glede razlage členov 6(1) in 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah. Postavljeno vprašanje se je glasilo: "Ali je v nasprotju s členoma 6(1) in 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah sodna razlaga nacionalnega prava, po kateri lahko sodišče pri odločanju o kondikcijskem zahtevku potrošnika v zvezi z vzajemno izpolnjeno nično pogodbo o hipotekarnem kreditu v tuji valuti, v primeru, ko banka glede pomanjkljivih pojasnil o valutnem tveganju ni ravnala nepošteno v subjektivnem smislu in pogodba ne nasprotuje temeljnim moralnim načelom, banki naloži, da mora potrošniku vrniti razliko med seštevkom plačanih obrokov kredita v evrski vrednosti na dan plačila posameznega obroka ter zneskom kredita v evrski vrednosti na dan nakazila na račun potrošnika, zmanjšano za ustrezno nadomestilo za uporabo posojenega kapitala?” Sodišče prve stopnje je okoliščino štelo kot odločilno za prekinitev postopka po 206. členu ZPP (4. točka obrazložitve). Pri tem sicer ni izrecno opredelilo, kateri od več zakonskih dejanskih stanov iz 206. člena ZPP pride v poštev, vendar je iz vsebine obrazložitve izpodbijanega sklepa mogoče sklepati, da je sodišče prve stopnje imelo v mislih razlog za prekinitev postopka po prvi alineji prvega odstavka 206. člena ZPP, v skladu s katerim sodišče odredi prekinitev postopka, če sklene, da ne bo samo reševalo predhodnega vprašanja (13. člen ZPP).

8. Odločitev prvostopenjskega sodišča je materialnopravno napačna. Prva alineja prvega odstavka 206. člena ZPP se izrecno sklicuje na 13. člen ZPP, ki opredeljuje predhodno vprašanje. In sicer gre v skladu z navedeno določbo za predhodno vprašanje, če je odločba sodišča odvisna od predhodne rešitve vprašanja, ali obstaja kakšna pravica ali pravno razmerje. V obravnavani zadevi je očitno, da se bo odločitev SEU lahko nanašala zgolj na tretji (kondikcijski) zahtevek, ne pa na prva dva (zahtevek na ugotovitev ničnosti kreditne pogodbe in izbrisni zahtevek), zato pogojev za prekinitev celotnega postopka glede na okoliščine ob izdaji izpodbijanega sklepa (28. 7. 2025) ni bilo.

9. Pritožbeno sodišče v tej zvezi še pojasnjuje, da je sicer dopustna prekinitev postopke v primeru, ko drugo sodišče predloži SEU vprašanje za predhodno odločanje, vendar zgolj, če je odločitev sodišča odvisna od rešitve istega vprašanja glede razlage prava Evropske unije, kot ga je SEU postavilo predložitveno sodišče (koneksnost).

Zgolj v takih primerih lahko sodišče ob smiselni uporabi tretjega odstavka 113.a člena Zakona o sodiščih

prekine postopek, pri tem pa ravna smiselno enako, kakor velja v postopku z zahtevo za presojo ustavnosti (tretji odstavek 23. člena Zakona o Ustavnem sodišču).

V obravnavani zadevi pa pogoj koneksnosti postopkov ni izpolnjen, ker odločitev o ničnostnem in izbrisnem zahtevku ni odvisna od odločitve SEU (predloženi v postopku pred Vrhovnim sodiščem RS II Ips 14/2025), zato ob izdaji prvostopenjskega sklepa pogojev za prekinitev celotnega postopka ni bilo.

10. Po pojasnjenem je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo (3. točka 365. člena ZPP), saj ne bi smel biti izdan, kar pomeni, da mora sodišče prve stopnje nadaljevati z odločanjem o utemeljenosti tožbenih zahtevkov.

11. V skladu s tretjim odstavkom 165. člena v zvezi s šestim odstavkom 163. člena ZPP se odločitev o stroških postopka s pritožbo pridrži za končno odločbo.

Pritožba ne uveljavlja procesnih kršitev, zato je sodišče druge stopnje opravilo zgolj uradni preizkus kršitev določb postopka, ki pa nepravilnosti ni pokazal.

Pritožnik prvostopenjskega sklepa ne izpodbija iz razloga zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, pri čemer gre za pritožbeni razlog, na katerega sodišče druge stopnje ne pazi po uradni dolžnosti, zato ga ni preverjalo.

Odločitev SEU v predloženi zadevi bo pravno zavezujoča (šesti odstavek 113.a. člena Zakona o sodiščih) in bodo sodišča morala upoštevati sprejeto razlago prava EU v vseh sorodnih zadevah.

"Postopek v zadevi, kjer je bil vložen predlog iz prvega ali drugega odstavka tega člena, sodišče s sklepom iz prvega ali drugega odstavka tega člena prekine do prejema predhodne odločbe, s smiselno uporabo določb zakona, ki ureja prekinitev postopka v zadevi, o kateri sodišče odloča. Zoper sklep o prekinitvi ni dovoljeno vložiti rednega ali izrednega pravnega sredstva.".

Tako je postopalo VSRS v zadevah: sklep X Dor 238/2022-6 z dne 8.3.2023, sklep II DoR 462/2024 z dne 18.06.2025 in sklep II DoR 120/2025 z dne 18.06.2025, sklep II DoR 324/2025 z dne 1. 10. 2025. Glej tudi VSM sklep I Cp 840/2021 z dne 16. 11. 2021.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 13, 206

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.