VSL Sklep V Cp 127/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-02-03

Barbara Žužek Javornik (preds.), Suzana Ivanič Lovrin (poroč.), Vanja Tinta Tavčar

CIVILNO PROCESNO PRAVO - POGODBENO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE - VARSTVO POTROŠNIKOV

kreditna pogodba v CHF - ničnost kreditne pogodbe - kondikcijski zahtevek - vprašanje za predhodno odločanje Sodišču Evropske unije - razlaga prava EU - stališča SEU - prekinitev postopka - pravica do izjave

Tožeči stranki je zagotovljena možnost pritožbe zoper izpodbijani sklep in s tem tudi do izjave o prekinitvi postopka. Pravica do izjave se torej lahko zagotovi tudi v pritožbenem postopku, kjer pritožbeno sodišče presodi vse navedbe stranke, ki se z odločitvijo ne strinja.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje postopek v delu, ki se nanaša na zahtevek za plačilo 117.455,85 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, prekinilo do prejema odločitve Sodišča Evropske unije o predhodnem vprašanju, ki ga je Sodišču Evropske unije zastavilo Vrhovno sodišče RS z odločbo II Ips 14/2025 z dne 21. 5. 2025.

2. Zoper ta sklep se je pritožila tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov. Predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep odpravi. Navaja, da razlog za prekinitev, kot ga opisuje sodišče, ne predstavlja nobenega izmed zakonskih taksativno naštetih razlogov za prekinitev postopka. Celotna argumentacija sodišča v izpodbijanem sklepu se nanaša zgolj na dajatveni zahtevek tožeče stranke, glede postavljenega zahtevka za ugotovitev ničnosti kreditne pogodbe in notarskega zapisa pa sodišče ni podalo nikakršne obrazložitve, zakaj se pravdni postopek ustavi tudi v tem delu. Meni, da na podlagi predhodnega vprašanja VSRS ni utemeljeno pričakovati spremembe ustaljene sodne prakse SEU, ki je na tovrstna vprašanja že v preteklosti poenoteno odgovarjalo, iz predloga VSRS za predhodno odločanje pa ne izhajajo nikakršne nove okoliščine, zaradi katerih bi se sodna praksa SEU spremenila. Nato se tožeča stranka še vsebinsko opredeljuje do s strani Vrhovnega sodišča RS zastavljenega predhodnega vprašanja SEU. Meni, da se ta zadeva bistveno razlikuje od tiste, v kateri je Vrhovno sodišče RS podalo predlog za predhodno odločanje. Tožeča stranka se tudi ni mogla niti izjasniti do stališč naslovnega sodišča, zato ji je bila odvzeta pravica do izjave, ki predstavlja bistveno kršitev pravil postopka.

3. Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

5. Iz izreka izpodbijanega sklepa je jasno razvidno, da je sodišče prve stopnje postopek prekinilo le v delu, ki se nanaša na zahtevek na plačilo 117.455,85 EUR z obrestmi, ne pa tudi v delu, ko tožeča stranka uveljavlja ničnost kreditne pogodbe, sporazuma o zavarovanju terjatve ter notarskega zapisa, vse z dne 30. 6. 2008. To je jasno razvidno tudi iz obrazložitve sklepa. Zato je odveč nadaljnje razpravljanje o prekinitvi postopka v zvezi z ničnostnim zahtevkom.

6. Tožeči stranki je zagotovljena možnost pritožbe zoper izpodbijani sklep in s tem tudi do izjave o prekinitvi postopka. Pravica do izjave se torej lahko zagotovi tudi v pritožbenem postopku, kjer pritožbeno sodišče presodi vse navedbe stranke, ki se z odločitvijo ne strinja. Bistvena kršitev določb pravdnega postopka ni podana.

7. Sodišče prve stopnje je v točkah 4 do 6 obrazložitve sklepa tudi razložilo razloge in pravno podlago za prekinitev postopka v delu, ki se nanaša na kondikcijski zahtevek. Pritožbeno sodišče te razloge sprejema in jih ne bo ponavljalo. Sodišču prve stopnje se poraja enako vprašanje glede razlage evropskega prava kot Vrhovnemu sodišču RS, nanj pa bo odgovorilo Sodišče EU. Pritožbeno sodišče v tej fazi postopka in v okviru pritožbenega preizkusa pravilnosti same odločitve o prekinitvi postopka ne more posegati v avtoriteto in samostojnost prvostopenjskega sodišča, ki je pri uporabi prava vselej avtonomno, zato se do vsebinskih vprašanj, ki se nanašajo na uporabo prava EU in jih naslavlja pritožba, ne bo opredeljevalo. Obravnavani primer je v dejanskem pogledu gotovo dovolj primerljiv s tistim, ki ga ima pred seboj VSRS, da je lahko sodišče prve stopnje postopek prekinilo. Dejansko stanje, ki bo podlaga za meritorno odločbo sodišča, pa bo sodišče prve stopnje lahko ugotovilo šele po izvedbi dokaznega postopka, ko bodo razlogi za prekinitev postopka prenehali.

8. Glede na navedeno in ker ni našlo kršitev, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo tožeče stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 206

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.