VSL Sklep PRp 83/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-02-19

Sebastijan Potepan (preds.), Boštjan Kovič (poroč.), Breda Andolšek

IZVRŠEVANJE KAZENSKIH SANKCIJ - PREKRŠKI - PREKRŠKOVNO PROCESNO PRAVO

globa za prekršek - nadomestni zapor - postopek za odreditev nadomestnega zapora - kršitev določb postopka - okoliščine konkretnega primera - sorazmernost ukrepa - zdravstvene težave - ustavitev postopka - izjava storilca - pravočasnost - poslabšanje zdravstvenega stanja

Prvostopenjsko sodišče je storilčevo (sicer prepozno) izjavo po prejemu obvestila o uvedbi postopka za odreditev nadomestnega zapora štelo kot pravočasno, saj se je do navedb storilca v izjavi vsebinsko opredelilo.

Čeprav je bilo sodišču prve stopnje znano, da ima storilec zdravstvene težave, ki bi jih nadomestni zapor lahko poslabšal (saj je to navedel v izjavi), ni postopalo po določbi desetega odstavka 192.a člena ZP-1. Le na podlagi tako dopolnjenega postopka bi lahko sodišče, upoštevajoč storilčeve navedbe v izjavi (ki jo je sodišče štelo kot pravočasno), presodilo, ali je nadomestni zapor v obravnavanem primeru glede na okoliščine obravnavanega primera (storilčevo zdravstveno stanje) sorazmeren in pravičen ukrep.

Višje sodišče je, upoštevajoč storilčeve navedbe glede njegovega zdravstvenega stanja (ki jih je uveljavljal že v izjavi po prejemu obvestila, da so izpolnjeni pogoji za odreditev nadomestnega zapora), ki so nedvomno podprte s pritožbi priloženim zdravniškim potrdilom storilčeve zdravnice, A. A., dr. med. spec. psihiatrije iz zasebne specialistične ambulante, ugotovilo, da določitev nadomestnega zapora storilcu glede na okoliščine konkretnega primera ne bi bila sorazmeren in pravičen ukrep.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se postopek o nadomestnem zaporu ustavi.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani je z izpodbijanim sklepom odločilo, da se storilcu znesek neplačanih glob v višini 1.996,32 EUR (po 18 plačilnih nalogih oziroma odločbah o prekršku, navedenih v točki II izreka), ki se niso mogle izterjati po pravilih upravne izvršbe, nadomesti z zaporom v trajanju 20 dni.

2. Proti sklepu vlaga storilec pravočasno pritožbo. V pritožbi med drugim uveljavlja, da je v izjavi podal ugovor zastaranja in pojasnil, da je invalid in da bi mu nadomestni zapor povzročil hudo duševno stisko. Prilaga mnenje A. A., dr. med., specialistke psihiatrije. V njeni zasebni specialistični ambulanti se zdravi že več kot 20 let, zato ga kot pacienta tudi zelo dobro pozna. Meni, da bi bilo bolj praktično, zakonito in skladno z načelom sorazmernosti ter humanosti kaznovanja, da se upošteva njegovo zdravstveno stanje in izbere milejši ukrep, ki ne bi ogrožal njegovega duševnega zdravja.

4. Pritožba namreč utemeljeno uveljavlja, da je sodišče kršilo določbe 192.a člena Zakona o prekrških (ZP-1), ki urejajo postopek za odreditev nadomestnega zapora.

5. Iz razlogov izpodbijanega sklepa in podatkov spisa izhajajo naslednja pravno relevantna dejstva: (-) prvostopenjsko sodišče je po prejemu obvestila Finančne uprave Republike Slovenije, Finančnega urada Maribor (v nadaljevanju FURS), da obstajajo okoliščine iz drugega odstavka 20.a člena tega zakona za odreditev nadomestnega zapora storilcu s 15. 12. 2023, storilcu posredovalo obvestilo o uvedbi postopka za odreditev nadomestnega zapora s 4. 12. 2024, v katerem ga je skladno s četrtim odstavkom 192.a člena ZP-1 pozvalo, da se v roku petih dni od prejema obvestila izjavi o njegovi vsebini, da lahko na podlagi četrtega odstavka 192.a člena ZP-1 v izjavi skladno z določbo 192.b člena ZP-1 predlaga nadomestitev plačila globe z delom v splošno korist oziroma navede ter pojasni dejstva in okoliščine, povezane z nezmožnostjo plačila globe ali z nezmožnostjo prestajanja nadomestnega zapora, pri čemer mora za svoje navedbe predložiti dokaze; (-) navedeno obvestilo je bilo storilcu vročeno s fikcijo vročitve 28. 12. 2024; (-) storilec je podal izjavo po poteku 5-dnevnega roka iz četrtega odstavka 192.a člena ZP-1, saj jo je oddal na pošto kot priporočeno pošiljko 13. 1. 2025; (-) v izjavi je med drugim navedel, da ima težko duševno bolezen, zaradi katere ima priznano I. kategorijo invalidnosti, že več kot 40 let se namreč zdravi zaradi paranoidne shizofrenije, v tem obdobju je imel tudi ekstremno obliko zdravljenja - inzulinsko terapijo, kasneje je bil psihiatrično zdravljen, njegova bolezen je tudi razlog, da je zmeden in zaradi občutka stiske večkrat nezmožen delovati, zato tudi izjavo piše z zamudo; nadomestni zapor bi povzročil izjemno hudo duševno stisko in močno poslabšal njegovo zdravstveno stanje, njegovo zdravstveno stanje je zaradi dolgotrajne bolezni izjemno krhko, zato je občutljiv na kakršnekoli dodatne psihične pritiske, dolgotrajna izpostavljenost stresnim situacijam lahko privede do poslabšanja njegovih simptomov in poslabša njegovo sposobnost funkcioniranja v vsakodnevnem življenju, o čemer bo v naslednjih dneh priložil mnenje psihiatrinje; (-) storilec do izdaje izpodbijanega sklepa sodišču ni posredoval mnenja psihiatrinje; (-) sodišče prve stopnje je s sklepom PRnz 117/2023 z 19. 3. 2025 storilčev predlog za nadomestitev plačila neplačanih in neizterjanih glob z delom v splošno korist zavrglo, sklep je postal pravnomočen 29. 4. 2025; (-) sodišče je v razlogih izpodbijanega sklepa navedlo, da storilec za svoje navedbe v zvezi z nezmožnostjo prestajanja nadomestnega zapora iz zdravstvenih razlogov ni predložil nobenega dokaza; možnosti predlaganja nadomestitve plačila globe z delom v splošno korist ni izkoristil; zaključilo je, da v izjavi ni navedel dejstev in okoliščin, ki bi vplivale na odreditev nadomestnega zapora oziroma da za svoje navedbe glede zdravstvenega stanja ni predložil dokazov; morebitne druge okoliščine, ki bi onemogočale izvršitev in posledično odreditev nadomestnega zapora sodišču niso znane, zato je na tej podlagi v zvezi z devetim odstavkom 192.a člena ZP-1 ocenilo, da je v predmetni zadevi odreditev nadomestnega zapora sorazmeren in pravičen ukrep.

6. Glede na navedeno je torej prvostopenjsko sodišče storilčevo (sicer prepozno) izjavo po prejemu obvestila o uvedbi postopka za odreditev nadomestnega zapora štelo kot pravočasno, saj se je do navedb storilca v izjavi vsebinsko opredelilo.

7. Čeprav je bilo prvostopenjskemu sodišču v postopku odločanja za odreditev nadomestnega zapora znano, da ima storilec zdravstvene težave, ki bi jih nadomestni zapor lahko poslabšal (saj je to navedel v izjavi), pa ni postopalo po določbi desetega odstavka 192.a člena ZP-1. Na podlagi te določbe lahko sodišče v primeru iz sedmega, osmega in devetega odstavka tega člena (torej med drugim v primeru če ugotovi, da je storilec v izjavi navedel dejstva in predložil dokaze, ki onemogočajo izvršitev in posledično odreditev nadomestnega zapora, ali če presodi, da nadomestni zapor glede na okoliščine konkretnega primera ne bi bil sorazmeren in pravičen ukrep) pred odločitvijo oziroma pred izdajo sklepa o nadomestnem zaporu zaradi ugotavljanja relevantnih okoliščin v zvezi z odreditvijo nadomestnega zapora po potrebi izvede narok za zaslišanje storilca ali od njega zahteva pisno dopolnitev izjave in predložitev dodatnih dokazov. Upoštevajoč storilčeve navedbe v izjavi o vplivu nadomestnega zapora na njegove zdravstvene težave bi lahko sodišče na podlagi navedene določbe zaslišalo storilca ali pa ga pozvalo, da predloži mnenje psihiatrinje, in storilčevo psihiatrinjo po potrebi tudi zaslišalo. Le na podlagi tako dopolnjenega postopka po desetem odstavku 192.a člena ZP-1 bi lahko sodišče, upoštevajoč storilčeve navedbe v izjavi (ki jo je sodišče štelo kot pravočasno), presodilo, ali je nadomestni zapor v obravnavanem primeru glede na okoliščine obravnavanega primera (storilčevo zdravstveno stanje) sorazmeren in pravičen ukrep.

8. S tem ko sodišče prve stopnje ni raziskalo storilčevih navedb v izjavi o njegovih zdravstvenih težavah, temveč je, ne da bi preverilo njegove navedbe, (preuranjeno) zaključilo, da morebitne druge okoliščine, ki bi onemogočale izvršitev in posledično odreditev nadomestnega zapora, niso znane ter je zato odreditev nadomestnega zapora sorazmeren in pravičen ukrep, je kršilo določbe 192.a člena ZP-1 glede odreditve nadomestnega zapora storilcu.

9. Storilec pritožbi prilaga mnenje A. A., dr. med. spec. psihiatrije, v katerem je le-ta navedla, da storilec zaporne kazni ni sposoben prestajati in da se stanje lahko zelo poslabša in mu bo ogroženo življenje.

10. Glede na navedeno je višje sodišče, upoštevajoč storilčeve navedbe glede njegovega zdravstvenega stanja (ki jih je uveljavljal že v izjavi po prejemu obvestila, da so izpolnjeni pogoji za odreditev nadomestnega zapora), ki so nedvomno podprte s pritožbi priloženim zdravniškim potrdilom storilčeve zdravnice, A. A., dr. med. spec. psihiatrije iz zasebne specialistične ambulante, ugotovilo, da določitev nadomestnega zapora storilcu glede na okoliščine konkretnega primera ne bi bila sorazmeren in pravičen ukrep. Zato je na podlagi prve alineje petega odstavka 192.č člena ZP-1 ugodilo pritožbi, razveljavilo izpodbijani sklep in ustavilo postopek o nadomestnem zaporu.

11. Ker je višje sodišče iz navedenih razlogov ugodilo pritožbi, se ni ponovno opredelilo do (ne)utemeljenosti navedb pritožbe o zastaranju, ki jih je v obrazložitvi sklepa zavrnilo že sodišče prve stopnje.

Zakon o prekrških (2003) - ZP-1  - člen 20a, 20a/2, 192a, 192a/4, 192a/7, 192a/8, 192a/9, 192a/10, 192b, 192č, 192č/5, 192č/5-1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.