VSL Sklep III Cp 193/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2025-03-11

stroški potrebni za pravdo - zahteva za povrnitev pravdnih stroškov - obrazloženost odmere stroškov - odmera stroškov na stroškovniku - vpogled v sodni spis - predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine kot tožba v pravdnem postopku - stroški za pregled listin - stroški za sestavo vloge - predpravdni stroški

I. Pritožbi se delno ugodi in se odmerjeni stroški znižajo za 134,40 EUR (na 442,25 EUR).

II. V ostalem se pritožba zavrne ter se sklep v izpodbijanem in nespremenjenem delu potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je v izpodbijanem sklepu z 19. 9. 2024 stroške tožeče stranke odmerilo na znesek 576,65 EUR. S popravnim sklepom z 12. 11. 2024 je saniralo očitno pisno napako glede navedbe izdajatelja v uvodu izpodbijanega sklepa.

2. Zoper sklep se pravočasno pritožuje toženec. Navaja, da stroški niso upravičeni, odvetniška pisarna pa nima razloga, da bi si zaračunala tako nesramno visok znesek. Imeli niso nikakršnih stroškov, niti poti na sodišče, da bi lahko upravičeno zahtevali njihovo povrnitev. Meni, da je sodišče priznalo absolutno previsok znesek stroškov, in poziva, naj se še enkrat pretehta kvaliteto opravljenega dela ter upravičenost do zaračunavanja stroškov. Prosi tudi za specifikacijo vseh stroškov, ki jih je sodišče priznalo. Vztraja, da naj vse stroške, ki si jih je ustvarila, poravna tožnica.

5. Sodišče prve stopnje je v predmetnem sporu majhne vrednosti 28. 12. 2023 izdalo sodbo, s katero je tožbenemu zahtevku v celoti ugodilo. Tožencu je na podlagi prvega odstavka 154. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) naložilo, da tožnici v 8 dneh povrne njene za pravdo potrebne stroške in da lahko tožnica na podlagi sedmega odstavka 163. člena ZPP v 15 dneh opredeljeno zahteva povrnitev pravdnih stroškov. Sodba je postala pravnomočna s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani II Cp 326/2024 z 9. 8. 2024. O obveznosti toženca, da mora tožnici povrniti njene pravdne stroške, je bilo po temelju že pravnomočno odločeno, zato se za neutemeljene izkažejo pritožbene navedbe, da tožnica do njihove povrnitve ni upravičena in da naj jih krije sama.

6. O višini in potrebnosti stroškov je sodišče odločilo na podlagi stroškovnika, ki ga je tožnica pravočasno vložila v spis 9. 1. 2024. V izpodbijanem sklepu res ni po posameznih postavkah posebej obrazložilo, katere stroške je priznalo, vendar pa je v sodni praksi in pravni teoriji že zavzeto usklajeno stališče, da za dosego standarda obrazloženosti odmere stroškov to niti ni potrebno, temveč zadostuje, da je odmera na pregleden način, ki omogoča njen preizkus na pritožbeni stopnji, opravljena na stroškovniku, ki je sestavni del sodnega spisa (in v katerega lahko stranka po prvem odstavku 150. člena ZPP tudi vpogleda).

7. Tak pristop je sodišče prve stopnje izbralo tudi v obravnavanem primeru. Na specificiranem stroškovniku v spisu, na katerega se v obrazložitvi izpodbijanega sklepa tudi sklicuje, je jasno označilo, da je tožnici priznalo nagrado in stroške v višini 50 točk po 3. točki tar. št. 43 Odvetniške tarife, v nadaljevanju OT, za sestavo poziva pred izvršilnim postopkom z dne 3. 4. 2023, 100 točk po 1. točki tar. št. 31 OT za sestavo predloga za izvršbo, 200 točk po 1. točki tar, št. 19 OT za sestavo dopolnitve tožbe, 200 točk po 1. točki tar. št. 20 OT za sestavo prve pripravljalne vloge z dne 21. 11. 2023, 100 točk po 2. točki tar. št. 43 OT za pregled sodbe in 50 točk po 4. točki tar. št. 20 OT za sestavo priglasitve stroškov z dne 9. 1. 2024, vse povečano za 2 % materialne stroške in 22 % DDV, ter 44 EUR sodne takse za predlog za izvršbo in 10 EUR doplačila sodne takse za tožbo. Na tak način je vsebinski preizkus sprejete odločitve omogočen tako pritožbenemu sodišču kot pravdnim strankam, pritožbena zahteva po dodatni specifikaciji priznanih stroškov pa je neutemeljena.

8. Utemeljeno pa pritožba opozarja, da je odločitev o stroških po potrebnosti in višini delno materialnopravno napačna. Pregled sodbe, za katerega je sodišče priznalo nagrado v višini 100 točk, namreč ne predstavlja samostojnega in posebej vrednotenega opravila, temveč je nagrada za to opravilo zajeta v že priznanih nagradah za sestavo posameznih vlog (enako kot nagrada za posvet s stranko in za pregled dokumentacije, ki je že sodišče prve stopnje ni priznalo z enako argumentacijo). Posebej priglašen strošek tega opravila zato ne predstavlja za pravdo potrebnega stroška, ki bi ga bilo mogoče naložiti v plačilo tožencu. Tožnici tudi ni mogoče priznati nagrade 50 točk za sestavo poziva pred izvršilnim postopkom z dne 3. 4. 2023. Navedeni poziv, ki je bil tožencu poslan po elektronski pošti, ne izpolnjuje kriterijev obrazloženega dopisa, zato ga je mogoče ovrednotiti le kot kratek dopis po 4. točki tar. št. 43 OT v višini 20 točk. Prav tako je v previsokem znesku priznana nagrada za pripravljalno vlogo z dne 21. 11. 2023. Po stališču sodne prakse se v primerih, kot je obravnavani

, kot tožba v pravdnem postopku obravnava (že) predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine (prim. drugi odstavek 62. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju), dopolnitev tožbe predstavlja prvo pripravljalno vlogo, odgovor tožnice na odgovor na tožbo pa drugo pripravljalno vlogo.

To pomeni, da pravilno podlago za nagrado za dopolnitev tožbe predstavlja 1. točka tar. št. 20 OT (ki pa nagrado za to opravilo enako kot 1. točka tar. št. 19, ki jo je zmotno uporabilo sodišče prve stopnje, določa v višini 200 točk), medtem ko tožnici za sestavo pripravljalne vloge z dne 21. 11. 2023 pripada le nagrada 150 točk po 2. točki tar. št. 20 OT (in ne priznana nagrada v višini 200 točk).

9. Po pojasnjenem tožnici pripada nagrada v višini 520 točk (in ne priznanih 700 točk), kar povečano za 2 % materialne stroške in 22 % DDV ob upoštevanju vrednosti točke 0,60 EUR ter ob upoštevanju skladno z Zakonom o sodnih taksah odmerjene sodne takse 44 EUR in 10 EUR skupaj znaša 442,25 EUR (in ne priznanih 576,65 EUR). V tem obsegu so namreč stroški tožnici nedvomno nastali in so za predhodni izvršilni postopek ter za ta pravdni postopek, v katerem je tožnica v celoti uspela, tudi potrebni v smislu prvega odstavka 155. člena ZPP.

10. Pritožbeno sodišče je zato toženčevi pritožbi delno ugodilo in odmerjene stroške znižalo za 134,40 EUR (na 442,25 EUR) (3. točka 365. člena ZPP), v ostalem pa je pritožbo zavrnilo ter sklep v izpodbijanem in nespremenjenem delu potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

11. Odločitev o stroških pritožbenega postopka je odpadla, ker jih toženec ni priglasil.

Prim. npr. VSL Sklep II Cp 551/2020 z dne 16. 6. 2020, VSL Sklep II Cp 2305/2018 z dne 14. 2. 2019 in ostali, na katere se sklicuje že sodišče prve stopnje, glej tudi VSL Sklep II Cp 139/2024 z dne 1. 3. 2024 in Janez Vlaj, Stroški postopka, Pravosodni bilten št. 2/2008, str. 9.

Ko je bil sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine zaradi obrazloženega ugovora razveljavljen in se postopek nadaljuje v pravdi.

Prim. VSL Sodba II Cp 2581/2017 z dne 29. 3. 2018.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 150, 150/1, 154, 154/1, 163, 163/7

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 62, 62/2

Odvetniška tarifa (2015) - tarifna številka 19, 19-1, 20, 20-1, 20-2, 20-4, 31, 31/1, 43, 43-2, 43-3, 43-4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.