VSL Sklep IV Cp 71/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-26

Vanja Tinta Tavčar (preds.), mag. Metoda Orehar Ivanc (poroč.), Barbara Žužek Javornik

DRUŽINSKO PRAVO - NEPRAVDNO PRAVO - ZAVAROVANJE TERJATEV

stiki otrok s starši - sprememba ureditve stikov - predlog za izdajo začasne odredbe - začasna ureditev stikov - stiki pod nadzorom strokovnih delavcev - naknadno spremenjene okoliščine - verjetna izkazanost okoliščin - pogoj za izdajo začasne odredbe - ogroženost otroka - stroški v postopkih za varstvo koristi otroka - neobrazloženost odločitve

Pritožnica izpostavlja le okoliščine, ki bi bile lahko v prid predlagani omejitvi stikov, ne sooči pa se s tistimi, ki sledeč izpodbijanemu sklepu zmanjšujejo njihovo težo. Iz razlogov izpodbijanega sklepa ne izhaja, da sodišče ne bi prepoznalo resnih tveganj za zdravje otrok zaradi prekomernega uživanja alkohola in iz te izvirajoče možne okrnitve starševskih zmožnosti. Kot pomembno pa je utemeljeno ovrednotilo dejstvo, da sta deklici že med dlje časa trajajočim postopkom preživljali vsak drugi teden pri očetu in da je predlagateljica že tedaj vedela za izrečene prekrškovne kazni in govorice, a glede na njeno strinjanje z ureditvijo prehajanja med starši ni podvomila o zmožnostih očeta, da poskrbi za deklici. O tem, kaj se je od zaključka postopka pred sodiščem prve stopnje (četudi v juniju 2025) do vložitve predloga spremenilo, da bi utemeljevalo drugačno odločitev, pritožnica niti v pritožbi ni navedla drugega kot sporočilo staršev nasprotnega udeleženca. O pomenu tega sporočila je sodišče izvedlo dokaze in se o njem opredelilo.

I. Pritožbi se delno ugodi in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v II. točki izreka spremeni tako, da se glasi:

"Udeleženca krijeta vsak svoje stroške tega postopka."

II. V ostalem delu se pritožba zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v nespremenjenem delu potrdi.

III. Udeleženca krijeta vsak svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom (1) zavrnilo predlagateljičin predlog za izdajo začasne odredbe, po kateri naj se stiki med nasprotnim udeležencem in njunima hčerama, določeni s sklepom Okrožnega sodišča v Ljubljani II N 1301/2023 z dne 2. 9. 2025, začasno spremenijo tako, da potekajo enkrat tedensko eno uro pod nadzorom centra za socialno delo (I. točka izreka) in (2) odločilo, da je predlagateljica dolžna nasprotnemu udeležencu povrniti stroške postopka (II. točka izreka).

2. Predlagateljica v pritožbi zoper navedeni sklep uveljavlja pritožbene razloge zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka. Predlaga, naj pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da predlogu za izdajo začasne odredbe ugodi, podrejeno pa, naj ga razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Protispisna je ugotovitev, da ni pojasnila, v čem je konkretna ogroženost otrok. V predlogu je navedla, da ima nasprotni udeleženec hude težave z zlorabo alkohola in zato stiki za otroka predstavljajo psihično obremenitev in neposredno ogrožajo njuno zdravje in življenje. Izkazala je, da ji je CSD dal navodila, naj otroka zaščiti tako, da ju zadrži pri sebi, prevzame celotno skrb zanju in predlaga začasno odredbo. Sodna praksa je že večkrat poudarila, da alkoholizem, hude odvisnosti ali druge bolezni enega od staršev in drugi podobni razlogi, zaradi katerih eden od staršev ni sposoben ali voljan kakovostno poskrbeti za varstvo, vzgojo in oskrbo otrok, upravičujejo omejitve.

Zmotna je ugotovitev, da niso podane spremenjene okoliščine, ki bi nastale izven časovnih meja pravnomočnosti odločitve v postopku II N 1301/2023. Tam je bilo odločeno po stanju na dan 19. 6. 2025, odločitev pa je postala pravnomočna 16. 10. 2025. Sama je bila o hudih težavah nasprotnega udeleženca z zlorabo alkohola obveščena 7. 11. 2025.

Argument, da je nasprotni udeleženec veliko na cesti, ne utemeljuje neizkazanosti prekomernega uživanja alkohola. Alkohol je eden glavnih dejavnikov, da prihaja do prometnih nesreč tudi s smrtnim izidom. Nasprotni udeleženec je bil zaradi vožnje pod vplivom alkohola že dvakrat kaznovan z odvzemom vozniškega dovoljenja. Dejstvo, da mu še ni bilo odvzeto zadnje vozniško dovoljenje, ne izključuje možnosti, da se kadarkoli znova usede za volan pod vplivom alkohola.

Sodišče je neutemeljeno sledilo izpovedbama staršev nasprotnega udeleženca. Potem, ko sta uvidela, da sodišče in CSD zadevo obravnavata skrajno resno, sta spremenila svojo zgodbo in težave nasprotnega udeleženca začela minimalizirati. Sodišče ni upoštevalo pritožničine navedbe, da ji je več oseb zaupalo, da so tožnika videvali pri nakupih vodke v zaporednih dneh. Ker je sodišče ta dejstva zanemarilo, je zmotno ugotovljeno dejansko stanje posledica metodoloških napotkov za dokazno oceno iz 8. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Sodišče tudi ni upoštevalo, da starša nasprotnega udeleženca nimata možnosti za preverjanje, ali nasprotni udeleženec v času, ko sta otroka pri njem, uživa alkohol. Ker iz njunih izpovedb izhaja, da ne želita spremembe odločitve o stikih, se nanju ni mogoče zanesti. Sploh pa potreba po hospitalnem in kasnejšem ambulantnem zdravljenju kaže, da nasprotni udeleženec ne pije le toliko kot pretežni del prebivalstva in da pitje lahko obvladuje. Ob kontradiktornih navedbah nasprotnega udeleženca in pristranskih izpovedbah njegovih staršev bi moralo sodišče izvesti bolj objektiven dokaz z odreditvijo testiranja. Jetrni testi so bistveno zanesljivejši dokaz o pretiranem uživanju alkohola. Sodišče se o tem dokaznem predlogu ni izreklo. Prav tako se ni opredelilo do mnenja CSD. Upoštevaje dolžnost ugotavljanja dejstev po uradni dolžnosti bi moralo izvesti tudi dokaz s postavitvijo izvedenca psihiatra (mnenje je mogoče pridobiti v kratkem času), pridobitvijo poročil lečečega psihiatra ipd. Odgovora na vprašanje, ali je nasprotni udeleženec sposoben omejiti uživanje alkohola v celem tednu, ko ima otroka pri sebi, ne morejo dati niti pravniki, niti CSD, niti nasprotni udeleženec ali njegovi starši.

Odločitev o stroških je napačna in neobrazložena. Predlog za izdajo začasne odredbe je vložila po obvestilu staršev nasprotnega udeleženca, naj otroka zadrži pri sebi, in napotilu CSD. V nasprotnem primeru bi odgovarjala za kaznivo dejanje odvzema mladoletne osebe. Nasprotni udeleženec je svoje težave priznal. Stroški tega postopka so nastali izključno po njegovi krivdi.

3. Nasprotni udeleženec v odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev. Konkretna ogroženost otrok ni izkazana. Sedaj ko živi pri starših, ki imata ničelno toleranco do alkohola, je ogroženost kvečjemu manjša kot prej, ko je družina živela pri predlagateljičinih starših. V postopku se je izkazalo, da njegovo uživanje alkohola ni tako intenzivno, da bi vplivalo na skrb za hčeri, poleg tega pa je ukrenil vse za preprečitev, da se to v bodoče ne bi zgodilo. Izjava staršev ne govori o ogroženosti otrok, ampak o negotovi bodoči odsotnosti nasprotnega udeleženca zaradi bolezni. Ker sam ni pripomogel k vložitvi predloga, naj predlagateljica nosi posledica neuspeha v postopku.

5. Udeleženca sta starša deklic, starih osem in šest let. O predlogu predlagateljice, vloženem v 2023, je sodišče prve stopnje 2. 9. 2025 odločilo, da se zakonska zveza razveže, da se hčeri zaupata v skupno vzgojo in varstvo in da sta izmenično en teden pri očetu in en teden pri materi, ter uredilo preživninsko obveznost. S sklepom pritožbenega sodišča z dne 16. 10. 2025 je bila odločitev z manjšimi spremembami potrjena. V začetku novembra 2025 je mati vložila predlog za izdajo začasne odredbe z uvedbo nadzorovanih stikov. Navedla je, da sta jo starša nasprotnega udeleženca po izdaji prej navedene odločitve sodišča prve stopnje seznanila z njegovimi težavami z alkoholom, da zaradi hudih težav z zlorabo alkohola stiki otrokoma niso v korist, dokler ne bo prejel ustrezne zdravstvene pomoči, in da bi vsakršni nenadzorovani stiki akutno ogrozili njun razvoj.

6. Odločitev o zavrnitvi predlagane začasne ureditve stikov temelji na presoji, da niso verjetno izkazane spremenjene okoliščine, ki bi narekovale poseg v pravkar pravnomočno ureditev skrbi za otroka. V sklepu je ugotovljeno, - da sta deklici od razhoda staršev v januarju 2023 tedensko prehajali med starši, - da predlagateljica med postopkom urejanja skrbi za otroka ni videla razlogov za drugačno ureditev, - da je sledeč njeni izpovedbi nasprotni udeleženec alkohol užival že v času skupnega življenja, da je bil med prvim postopkom dvakrat kaznovan zaradi vožnje pod vplivom alkohola, da se je o njegovem uživanju alkohola marsikaj slišalo, a ne od otrok, in da predloga ne bi vložila, če ne bi dobila telefonskega klica staršev nasprotnega udeleženca, - da nasprotni udeleženec uživanja alkohola ne zanika, a se po njegovi izpovedbi tedaj, ko sta hčerki pri njem, zadrži, - da sta to potrdila tudi starša, ki sta sicer predlagateljico obvestila o sinovih težavah z alkoholom, - da ima delodajalec nasprotnega udeleženca ničelno toleranco do uživanja alkohola na delovnem mestu, - da se nasprotni udeleženec zaveda resnosti očitkov, nevarnosti zlorabe alkohola in s tem povezanih ogrožanj.

7. Očitek o protispisnosti ni utemeljen. Sodišče ni spregledalo predlagateljičinih navedb, ampak ugotovilo, da trditve o akutni ogroženosti ni utemeljila s konkretnimi okoliščinami, npr. kaj je narobe v dosedanjih stikih, v čem se kaže ogroženost, zakaj je nujna takojšnja uvedba stikov pod nadzorom. Pritožbene navedbe ne utemeljujejo drugačnega sklepanja. Pritožnica je navedla, kaj je bil povod za vložitev predloga, ni pa - sploh ob upoštevanju tega, da sta deklici že skoraj tri leta predtem vsak drugi teden preživljali z očetom - podala navedb o tem, kako se zatrjevane hude težave z alkoholom odražajo v njegovi skrbi za deklici. Sicer pa splošnost navedb v predlogu ni bila odločilna za zavrnitev predloga. Sodišče je opravilo narok, na katerem je zaslišalo udeleženca in starša nasprotnega udeleženca, in odločitev sprejelo na podlagi celovite ocene navedb in dokazov.

8. Pritožbene navedbe ne vzbujajo dvoma o pravilnosti izpodbijane odločitve. Pritožnica izpostavlja le okoliščine, ki bi bile lahko v prid predlagani omejitvi stikov, ne sooči pa se s tistimi, ki sledeč izpodbijanemu sklepu zmanjšujejo njihovo težo. Iz razlogov izpodbijanega sklepa ne izhaja, da sodišče ne bi prepoznalo resnih tveganj za zdravje otrok zaradi prekomernega uživanja alkohola in iz te izvirajoče možne okrnitve starševskih zmožnosti. Kot pomembno pa je utemeljeno ovrednotilo dejstvo, da sta deklici že med dlje časa trajajočim postopkom preživljali vsak drugi teden pri očetu in da je predlagateljica že tedaj vedela za izrečene prekrškovne kazni in govorice, a glede na njeno strinjanje z ureditvijo prehajanja med starši ni podvomila o zmožnostih očeta, da poskrbi za deklici. O tem, kaj se je od zaključka postopka pred sodiščem prve stopnje (četudi v juniju 2025) do vložitve predloga spremenilo, da bi utemeljevalo drugačno odločitev, pritožnica niti v pritožbi ni navedla drugega kot sporočilo staršev nasprotnega udeleženca. O pomenu tega sporočila je sodišče izvedlo dokaze in se o njem opredelilo. Možno je, da sta starša nasprotnega udeleženca v izpovedbah v neki meri zmanjševala težo (prekomernega) uživanja alkohola, ki sta ga zaznala pri sinu, a kljub temu ostaja ugotovitev, da sta ne le prepoznala problem, ampak nanj tudi odreagirala in s svojim odločnim odzivom prispevala k temu, da se nasprotni udeleženec z njim spoprime. Nenazadnje pa njun uvid v problematičnost prekomernega uživanja alkohola pri nasprotnem udeležencu in sodelovanje s predlagateljico daje tudi oporo za sklepanje, da bosta starša zmogla ustrezno poskrbeti za deklici, ne da bi bil potreben poseg države (sploh pa ne tako omejujoč, kot je predlagan).

9. Neutemeljen je očitek o potrebnosti bolj izčrpnega dokaznega postopka. Iz pritožničinih navedb ne izhaja, v čem so se spremenile okoliščine v zvezi z uživanjem alkohola po zaključku postopka, s katero je bila urejena razporeditev skrbi za otroka med starša, da je uživanje alkohola lahko dejavnik tveganja pri dnevni skrbi za otroka, pa je sodišče prepoznalo in za potrditev tega izvedba nadaljnjih dokazov ni bila potrebna. Neutemeljen je tudi očitek, da se sodišče ni opredelilo o mnenju CSD. Mnenje CSD o potrebnosti uvedbe nadzorovanih stikov temelji na ugotovitvi, da je zatrjevana zloraba alkohola s strani nasprotnega udeleženca nekaj novega, v izpodbijanem sklepu pa je na podlagi neposredno izvedenih dokazov ugotovljeno nasprotno. Izrecno soočenje z mnenjem zato ni bilo potrebno.

10. Utemeljen pa je očitek o neobrazloženosti odločitve o stroških. Ker so vse pomembne okoliščine razvidne iz spisa, je pomanjkljivost odpravilo pritožbeno sodišče.

11. Po 101. čl. Zakona o nepravdnem postopku (v nadaljevanju ZNP-1) se o stroških postopka za varstvo koristi otroka odloči po prostem preudarku. Postopek je tekel zaradi zavarovanja koristi skupnih otrok udeležencev; predlagateljica je bila k postopku vzpodbujena s strani CSD, povod pa je bil v ravnanju nasprotnega udeleženca; izkazalo se je, da potreba po omejitvi stikov ta čas ni izkazana. V teh okoliščinah je ustrezno, da vsak od udeležencev nosi breme svojih stroškov postopka.

12. Po navedenem in po presoji, da sicer niso podane po uradni dolžnosti upoštevne kršitve materialnega in procesnega prava (drugi odstavek 350. člena ZPP), je pritožbeno sodišče pritožbi delno ugodilo in odločitev o stroških spremenilo tako, da vsak udeleženec krije svoje stroška postopka, v ostalem pa jo je kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v nespremenjenem delu potrdilo (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 100. členom ZNP-1 in 15. členom ZIZ).

13. Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na enakih preudarkih kot odločitev o stroških postopka pred sodiščem prve stopnje (2. odst. 55. čl. ZNP-1).

Družinski zakonik (2017) - DZ  - člen 141, 141/8, 161

Zakon o nepravdnem postopku (2019) - ZNP-1  - člen 101

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.