VSL Sklep III Cp 344/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-02-19

mag. Barbara Petrič (preds.), Matjaž Voglar (poroč.), dr. Tadeja Jelovšek

CIVILNO PROCESNO PRAVO - NEPRAVDNO PRAVO - ZDRAVSTVENO VARSTVO

pogoji za sprejem na zdravljenje brez privolitve - poslabšanje zdravstvenega stanja - paranoidna shizofrenija - ogrožanje življenja in zdravja - nevarnost za življenje in zdravje - izvedensko mnenje - prisilna hospitalizacija v psihiatrični bolnišnici - sprejem na zdravljenje v oddelek pod posebnim nadzorom brez privolitve v nujnih primerih - pravica do izjave

Odklanjanje jemanja zdravil, ki vodi v ugotovljene posledice, je lahko utemeljen razlog za prisilno hospitalizacijo.

1. Sodišče prve stopnje je v postopku po Zakonu o duševnem zdravju (ZDZdr) odločilo, da se A. A. omeji pravica do prisotnosti pri izvajanju dokazov in da se imenovana oseba zadrži na zdravljenju na zaprtem oddelku Univerzitetne psihiatrične klinike X. najdalj do 25. 2. 2026.

2. Zoper sklep se pritožuje pridržana oseba po odvetnici. Med drugim navaja, da ji je bila kršena pravica do izjave, ker ji je sodišče omejilo pravico do prisotnosti pri izvajanju dokazov. Nenavadnost pripovedi in dejanj osebe še ne dokazujeta blodnjavosti, potreben bi bil objektiven preizkus. Pritožnica je magistrica kriminologije, kar je mogoče preveriti v javnih evidencah. B. B. je resnična oseba in ne plod blodnjave domišljije. Zavračanje jemanja zdravil samo po sebi ne šteje za ogrožanje zdravja. Ni dokaza, da bi pritožnica povzročila nevarno prometno situacijo. Agresivnost do reševalcev in policistov ne predstavlja proaktivnega ogrožanja okolice, ampak reakcijo na odvzem svobode.

4. ZDZdr v 39. členu določa pogoje za zdravljenje na oddelku pod posebnim nadzorom psihiatrične bolnišnice brez privolitve. Pogoji so trije in morajo biti izpolnjeni kumulativno: 1) da oseba ogroža svoje ali tuje življenje ali huje ogroža svoje zdravje ali zdravje drugih ali povzroča hudo premoženjsko škodo; 2) da je to ogrožanje posledica duševne motnje, zaradi katere ima oseba hudo moteno presojo realnosti in sposobnost obvladovati svoje ravnanje; 3) da navedenih vzrokov ogrožanja ni mogoče odvrniti z drugimi oblikami pomoči kot s prisilnim zdravljenjem v psihiatrični bolnišnici.

5. Sodišče prve stopnje je po izvedenem dokaznem postopku in s pomočjo izvedenke psihiatrične stroke ugotovilo, da pridržana oseba boleha za paranoidno shizofrenijo, ki je v fazi akutnega poslabšanja, v posledici opustitve jemanja zdravil. Pri osebi je hudo motena presoja realnosti in sposobnost obvladovanja svojega ravnanja, do svojega bolezenskega stanja nima uvida in zdravljenje zavrača. Oseba se pod vplivom bolezenskih simptomov hudo ogroža, saj zaradi opustitve zdravljenja lahko pride do kronifikacije bolezni in nepovratnih strukturnih sprememb v možganih, ki osebo invalidizirajo. Nadalje je ugotovilo, da je oseba bila heteroagresivna do reševalcev in policistov, kar izkazuje hudo moteno presojo realnosti in nezmožnost obvladovanja. Ugotovilo je tudi, da oseba ogroža sebe in druge, ker v blodnjavem stanju, ko ni zmožna koncentracije in upoštevanja prometnih predpisov, vozi avto (kombi).

6. Neutemeljene so pritožbene navedbe o kršitvi pravice do izjave. Sodišče prve stopnje je ustrezno obrazložilo, zakaj se je (na podlagi mnenja izvedenke) odločilo za omejitev pritožničine prisotnosti pri izvajanju dokazov (5. točka obrazložitve izpodbijanega sklepa). Pritožničina pooblaščenka, ki je bila ob tem navzoča, ne le, da na naroku procesne kršitve ni grajala (286.b člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi z 42. členom Zakona o nepravdnem postopku - ZNP-1), temveč je izrecno izjavila, da predlogu izvedenke za omejitev prisotnosti pri dokazovanju ne nasprotuje (6. stran zapisnika z dne 11. 2. 2026).

7. Neutemeljena je pritožbena graja ugotovljenega dejanskega stanja. Sodišče prve stopnje je, upoštevaje nujnost in hitrost postopka, izvedlo celovit dokazni postopek (zaslišalo je pridržano osebo, njeno najbližjo osebo (brata) in izvedenko, vpogledalo medicinsko dokumentacijo tega in prejšnjega zdravljenja) in svoje ugotovitve ustrezno obrazložilo. V psihiatriji "objektiven preizkus" (ni pojasnjeno, kaj si pritožnica pod tem pojmom predstavlja) ni mogoč na način, kot v nekaterih drugih medicinskih specialnostih (npr. zlom kosti je mogoče objektivno ugotoviti na rentgenski sliki), vendar se je sodišče prve stopnje oprlo na ugotovitve strokovnjakinje - izvedenke, kar je ustaljena spoznavna metoda sodišča v tovrstnih postopkih.

8. Sodišče prve stopnje pritožničinih navedb o magisteriju, B. B. in C. županu ni navedlo kot simptome psihoze, temveč so te navedbe le del povzetka pritožničine izpovedbe; razlogi sodišča prve stopnje za odločitev o pridržanju so navedeni v 9. do 15. točki obrazložitve izpodbijanega sklepa, s katerimi se pritožba konkretizirano v veliki meri ne sooči.

9. Pritožba ima sicer prav, ko navaja, da zavračanje jemanja psihiatričnih zdravil samo po sebi ne šteje za ogrožanje zdravja v smislu 39. člena ZDZdr, vendar je sodišče prve stopnje v zvezi s tem ugotovilo tudi druge okoliščine. Ugotovitve o nepovratnih strukturnih spremembah v možganih niso "šablonska ugotovitev," temveč ugotovitev strokovnjakinje - izvedenke psihiatrinje, ki jih posplošeno zanikanje s strani odvetnice (ki nima medicinske izobrazbe), ne more omajati. V novejši sodni praksi je bilo že večkrat poudarjeno, da je odklanjanje jemanja zdravil, ki vodi v ugotovljene posledice, lahko utemeljen razlog za prisilno hospitalizacijo.

V obravnavani zadevi je ugotovljeno, da je pridržana oseba v posledici svoje bolezni nekritična do svojega zdravstvenega stanja in nima uvida, da bi se lahko informirano odločila o potrebi po zdravljenju (13. točka obrazložitve izpodbijanega sklepa), zato ni mogoče reči, da se zdravljenju odreka oseba, ki ima duševno bolezen ali duševno motnjo, a se svojega stanja v dejanskih prvinah zaveda in nanj svobodno pristaja.

Neposredna in akutna grožnja pritožničinega stanja njenemu zdravju je v izpodbijanjem sklepu jasno konkretizirana: kronificiranje duševne bolezni, nepovratne možganske spremembe, upad funkcionalnosti in kognitivni upad, kar ima pa za posledico invalidizacijo osebe. Pravilna je tudi ugotovitev sodišča prve stopnje, da zaradi pritožničine nekritičnosti druge, milejše oblike ukrepov ne pridejo v poštev.

10. Neutemeljena je tudi pritožbena graja ugotovitev sodišča prve stopnje o nevarnosti pritožnice v cestnem prometu. Sodišče prve stopnje je na podlagi ugotovitev izvedenke obrazložilo, da pritožnica zaradi svojega blodnjavega in dezorganiziranega psihičnega stanja ni zmožna koncentracije in upoštevanja prometnih pravil, kar napotuje na povsem jasen zaključek, da lahko povzroči prometno nesrečo, s čimer ogroža tako svoje kot tuje zdravje in življenje. Ni treba, da bi kakšno nevarno prometno situacijo že povzročila, saj je obravnavani ukrep namenjen prav preprečevanju nevarnosti.

11. Neutemeljene so tudi pritožbene navedbe, da pritožničina agresivnost ne predstavlja "proaktivnega ogrožanja okolice;" poleg tega, da sploh ni jasno, kaj naj bi bilo "proaktivno ogrožanje," pritožbeno sodišče poudarja, da od povprečno razumnega, duševno uravnovešenega človeka ni pričakovati, da bo fizično napadel reševalce ali policiste. Navedbe o domnevni nasilnosti in neprimernem ravnanju teh organov so zgolj na ravni trditev pritožnice, za katero je izkazano, da ima trenutno v posledici bolezni hudo moteno presojo realnosti, zato je treba take navedbe obravnavati z ustrezno mero kritičnosti. Pa tudi če bi se kaj takega zares zgodilo, nasilnost do reševalcev in policistov ni bil edini (niti glavni) razlog, zaradi katerega je sodišče prve stopnje odredilo pridržanje, kot je bilo pojasnjeno že v prejšnjih odstavkih.

12. Glede na vse povedano pritožbeno sodišče ugotavlja, da je odločitev sodišča prve stopnje pravilna. Ker niso podani niti izrecno uveljavljani pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere mora sodišče druge stopnje paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1), je na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1 pritožbo zavrnilo.

Npr. sklepi VSL II Cp 1709/2025 z dne 10. 10. 2025, I Cp 1582/2025 z dne 10. 9. 2025, I Cp 1315/2025 z dne 16. 7. 2025 in I Cp 20/2025 z dne 10. 1. 2025. Predvsem pa glej sklep VSRS II DoR 277/2025 z dne 16. 7. 2025, ki zapiše: [...] ne gre le za to, da pridržana oseba zavrača zdravljenje ter s tem ohranja in poglablja simptomatiko psihoze. [...] to nadalje vodi v hud funkcionalni upad, povzroča nepovratne strukturne spremembe možganov in zato hudo invalidiziranje osebe. Takšne ugotovitve pa [...] ustrezajo pogoju iz prve alineje 39. člena ZDZdr v povezavi z razlogom iz druge alineje istega člena.

Primerjaj sklep VSRS II Ips 72/2017 z dne 9. 3. 2017.

Zakon o duševnem zdravju (2008) - ZDZdr  - člen 39

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 286b

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.