VSL Sklep VII Kp 32345/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-20

dr. Alja Kratovac (preds.), Barbara Črešnar Debeljak (poroč.), Mateja Lužovec

KAZENSKO MATERIALNO PRAVO - KAZENSKO PROCESNO PRAVO

ustavitev kazenskega postopka - nadaljevano kaznivo dejanje - pravnomočno razsojena stvar - prepoved ponovnega sojenja o isti stvari (ne bis in idem) - povezovalni elementi - čas storitve kaznivega dejanja

Vse navedene okoliščine tudi po presoji pritožbenega sodišča predstavljajo dejansko podlago za ugotovitev, da zatrjevani odvzem kave in suhomesnatih izdelkov brez plačila s strani obdolženega dne 26. 7. 2024 na škodo trgovine B. na C. cesti v D. v obliki dveh kaznivih dejanj tatvine po drugem v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1 izkazuje tudi enoten psihični odnos obdolženca do zaporedoma izvrševane kriminalne dejavnosti z motivom koristoljubja, zato je utemeljeno zaključiti, da okoliščine, vezane na očitek dveh kaznivih dejanj tatvine po drugem odstavku v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1, po kriteriju idem factum sodijo v konstrukcijo nadaljevanega kaznivega dejanja tatvine po prvem odstavku člena 204 KZ-1 po že pravnomočni sodbi.

Nadaljevano kaznivo dejanje tvorijo istovrstna kazniva dejanja premoženjske narave ne glede na to, ali predstavljajo temeljno, privilegirano ali kvalificirano obliko, v kolikor so podani še vsi drugi potrebni pogoji, ki izkazujejo enoten psihični odnos storilca do konituirane kriminalne aktivnosti (na primer glede na subjekt oškodovanca, sredstvo oziroma način storitve).

Časovni odstop očitanih kaznivih dejanj tatvine po drugem v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1 od časa, v katerem je obdolženi A. A. storil nadaljevano kaznivo dejanje tatvine po prvem odstavku člena 204 KZ-1, pa čeprav naj bi bila očitana kazniva dejanja storjena na škodo trgovine B., bodisi na E. bodisi na C. cesti v D., z odvzemom suhomesnatih izdelkov ter izdelkov za dom oziroma osebno nego (zobne ščetke in pralni prašek) brez potrebnega plačila, predstavlja, kljub podanosti nekaterih povezovalnih pogojev s konstrukcijo nadaljevanega kaznivega dejanja v pravnomočni sodbi, tisto ključno dejansko okoliščino, ki omenjena tri kazniva dejanja tatvine po drugem v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1 ločujejo od enotnega ravnanja obdolženega A. A. v času od 10. 7. 2024 do 29. 7. 2024, kot izhaja iz pravnomočne sodbe.

Pritožbi se deloma ugodi in se sklep sodišča prve stopnje v točkah I, II in III, v delu, ki se nanaša na kazniva dejanja pod točkami I/1, 2 in 3, razveljavi ter se zadeva v tem obsegu vrne v nadaljnji postopek sodišču prve stopnje, v preostalem pa se pritožba zavrne kot neutemeljena.

1. Okrajno sodišče v Kočevju je z izpodbijanim sklepom kazenski postopek zoper obdolženega A. A. zaradi petih kaznivih dejanj tatvine po drugem v zvezi s prvim odstavkom 204. člena KZ-1 iz razloga po tretjem odstavku 293. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP) v zvezi s 3. točko 357. člena ZKP ustavilo. Oškodovano družbo B., d. o. o. je na podlagi tretjega odstavka 105. člena ZKP s priglašenim premoženjskopravnim zahtevkom v skupni višini 509,33 EUR napotilo na pot pravde, na podlagi prvega odstavka 96. člena ZKP pa s stroški kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP, potrebnimi izdatki obdolženca ter potrebnimi izdatki in nagrado njegovega zagovornika obremenilo proračun.

2. Zoper navedeni sklep je vložil pritožbo okrožni državni tožilec iz pritožbenega razloga kršitve kazenskega zakona ter predlagal, da Višje sodišče v Ljubljani pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi ter, smiselno, zadevo vrne v nadaljnji postopek sodišču prve stopnje.

3. Na pritožbo okrožnega državnega tožilca je odgovoril zagovornik obdolženega in predlagal njeno zavrnitev.

5. Sodišče druge stopnje po preučitvi pritožbenih navedb, razlogov izpodbijanega sklepa ter podatkov spisa ugotavlja, da je sodišče prve stopnje sicer pravilno izhajalo iz stališča, zavzetega v sodbi Vrhovnega sodišča RS opr. št. I Ips 36893/2010, z dne 13. 3. 2014, v zvezi z uporabo določbe 3. točke člena 357 ZKP, to je v zvezi z vprašanjem že pravnomočno razsojene stvari v procesni situaciji po pravnomočni obsodbi za nadaljevano kaznivo dejanje naknadno odkritih kaznivih dejanj, ki bi lahko sodila v nadaljevano kaznivo dejanje; vsaj deloma je tudi pravilno ugotovilo, da določena izvršitvena ravnanja, ki se obravnavajo v predmetnem kazenskem postopku, po naravnih kriterijih, upoštevaje zatrjevane krajevne in časovne okoliščine, oškodovanca, način storitve, obdolženčev psihični odnos do storjenega ter pravno kvalifikacijo sodijo v konstrukcijo nadaljevanega kaznivega dejanja tatvine po prvem odstavku člena 204 KZ-1, za katerega je bil obdolženi A. A. predhodno že pravnomočno obsojen.

je določno izpostavila, da Ustava RS v 31. členu in ZKP v 10. členu prepoveduje ponovno obsodbo ali kaznovanje zaradi kaznivega dejanja, za katerega je bil kazenski postopek zoper njega, med drugim, že pravnomočno končan z obsodilno sodbo, ob tem pa razdelalo kriterije, potrebne za presojo, ali naknadno obravnavana kazniva dejanja predstavljajo del že razsojene stvari v obliki pravnomočne obsodbe za nadaljevano kaznivo dejanje. Sodišče prve stopnje je utemeljeno, ko je ugotavljalo, ali obravnavana kazniva dejanja tatvine po drugem odstavku v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1 sodijo v nadaljevano kaznivo dejanje tatvine po prvem odstavku člena 204 KZ-1, za katerega je bil obdolženi že pravnomočno obsojen, zaključilo, da kaznivi dejanji, domnevno storjeni dne 26. 7. 2024, predstavljata naravni del nadaljevanega kaznivega dejanja po pravnomočni obsodilni sodbi.

7. Pravilna je ocena, da obdolžencu očitani kaznivi dejanji tatvine po drugem odstavku v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1, domnevno storjeni dne 26. 7. 2024, glede na časovni okvir, odvzete predmete, način storitve in oškodovanca, sodita v nadaljevano kaznivo dejanje tatvine po prvem odstavku člena 204 KZ-1, ki je predmet pravnomočne obsodbe zoper obdolženega A. A. Upravičeno je sodišče prve stopnje poudarilo, da so v pravnomočni obsodbi za nadaljevano kaznivo dejanje zajeta premoženjska kazniva dejanja po prvem odstavku člena 204 KZ-1, storjena v časovnem obdobju med 10. 7. 2024 ter 29. 7. 2024, pri čemer je šlo v dveh od treh primerov za oškodovano trgovino B. na naslovu C. cesta 6 v D. ter v tej trgovini brez plačila odvzete suhomesnate izdelke in datum storitve 27. 7. 2024 in 29. 7. 2024. Vse navedene okoliščine tudi po presoji pritožbenega sodišča predstavljajo dejansko podlago za ugotovitev, da zatrjevani odvzem kave in suhomesnatih izdelkov brez plačila s strani obdolženega dne 26. 7. 2024 na škodo trgovine B. na C. cesti 6 v D. v obliki dveh kaznivih dejanj tatvine po drugem v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1 izkazuje tudi enoten psihični odnos obdolženca do zaporedoma izvrševane kriminalne dejavnosti z motivom koristoljubja, zato je utemeljeno zaključiti, da okoliščine, vezane na očitek dveh kaznivih dejanj tatvine po drugem odstavku v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1, po kriteriju idem factum sodijo v konstrukcijo nadaljevanega kaznivega dejanja tatvine po prvem odstavku člena 204 KZ-1 po že pravnomočni sodbi.

8. Pritožnik v tem delu poskuša prepričati s poudarkom, da diskontinuiteto storilčevega psihičnega odnosa do storjenih kaznivih dejanj izkazuje razlika v vrednosti odvzetih stvari - po pravnomočni sodbi navadna vrednost, pri obravnavanih kaznivih dejanjih majhna vrednost; vendar z navedenim argumentom, upoštevaje kriterije, katere je v zvezi z nadaljevanim kaznivim dejanjem izoblikovala sodna praksa, oziroma povezovalne elemente, predpisane v prvem odstavku člena 54 KZ-1, ne more uspeti: nadaljevano kaznivo dejanje tvorijo istovrstna kazniva dejanja premoženjske narave ne glede na to, ali predstavljajo temeljno, privilegirano ali kvalificirano obliko, v kolikor so podani še vsi drugi potrebni pogoji, ki izkazujejo enoten psihični odnos storilca do konituirane kriminalne aktivnosti (na primer glede na subjekt oškodovanca, sredstvo oziroma način storitve).

9. Zmotna pa je presoja prvostopenjskega sodišča, ki se nanaša na izvršitvena ravnanja kaznivega dejanja tatvine po drugem odstavku v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1, katera naj bi bila storjena dne 4. 7. 2024, 5. 7. 2024 in 9. 7. 2024; vsa zatrjevana kazniva dejanja namreč sodijo izven časovnega obdobja nadaljevanega kaznivega dejanja tatvine po prvem odstavku člena 204 KZ-1. Časovni odstop očitanih kaznivih dejanj tatvine po drugem v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1 od časa, v katerem je obdolženi A. A. storil nadaljevano kaznivo dejanje tatvine po prvem odstavku člena 204 KZ-1, pa čeprav naj bi bila očitana kazniva dejanja storjena na škodo trgovine B., bodisi na E. bodisi na C. cesti v D., z odvzemom suhomesnatih izdelkov ter izdelkov za dom oziroma osebno nego (zobne ščetke in pralni prašek) brez potrebnega plačila, predstavlja, kljub podanosti nekaterih povezovalnih pogojev s konstrukcijo nadaljevanega kaznivega dejanja v pravnomočni sodbi, tisto ključno dejansko okoliščino, ki omenjena tri kazniva dejanja tatvine po drugem v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1 ločujejo od enotnega ravnanja obdolženega A. A. v času od 10. 7. 2024 do 29. 7. 2024, kot izhaja iz pravnomočne sodbe. V tem delu je torej odločitev prvostopenjskega sodišča, tako v zvezi z ustavitvijo postopka kot v zvezi z odločbo o premoženjskopravnem zahtevku ter stroški kazenskega postopka napačna, pritožba državnega tožilca pa utemeljena.

10. Glede na navedeno je sodišče druge stopnje pritožbi okrožnega državnega tožilca deloma ugodilo in izpodbijani sklep v točkah I, II in III, v delu, ki se nanaša na zatrjevano storitev kaznivih dejanj tatvine po drugem odstavku v zvezi s prvim odstavkom člena 204 KZ-1 dne 4. 7. 2024, dne 5. 7. 2024 in dne 9. 7. 2024 (kazniva dejanja pod točkami I/1, 2 in 3 izreka sklepa sodišča prve stopnje) razveljavilo in zadevo v tem obsegu vrnilo v nadaljnji postopek sodišču prve stopnje, v preostalem pa pritožbo okrožnega državnega tožilca zavrnilo kot neutemeljeno (tretji odstavek člena 402 ZKP). V razveljavljenem delu bo sodišče prve stopnje moralo odločiti o obtožbenem zahtevku, priglašenem premoženjskopravnem zahtevku oškodovanca ter stroških kazenskega postopka, v skladu z materialnopravnimi in procesnopravnimi določbami.

Sodba VS RS opr. št. I Ips 36893/2010, z dne 13. 3. 2014.

Sodišče druge stopnje je odgovarjalo le na relevantne pritožbene navedbe; med temi iz očitnega razloga niso tiste, ki se nanašajo na drugo kazensko zadevo iste sodnice sodišča prve stopnje.

Kazenski zakonik (2008) - KZ-1  - člen 54, 54/1, 204, 204/1, 204/2

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 10, 293, 293/3, 357, 357-3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.