VSL Sodba II Cpg 474/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-22

podjemna pogodba (pogodba o delu) - prodajna pogodba - odgovornost podjemnika za napake - stvarna napaka - predpostavke odgovornosti - jamčevalni zahtevek - obvestilo o napaki - vzrok za napako - privolitev oškodovanca

Iz dejanskega stanja izpodbijane sodbe izhaja, da se je toženka z lastnostmi dobavljenega parketa strinjala. Kljub temu, da je bila toženki (ki je na grčavost in barvo parketa obvestila delavca tožnice) ponujena možnost razdrtja pogodbe in vračila kupnine, se je namreč toženka odločila, naj tožnica nadaljuje z izvajanjem pogodbe in s tem z vgradnjo parketa. Čim je tako, pa to pomeni, da je toženka v napake posla glede kvalitete vgrajenega materiala privolila. Tožnica je zato v tem delu razbremenjena odgovornosti za stvarne napake opravljenega posla.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijana sodba potrdi.

II. Tožena stranka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora toženka tožnici v osmih dneh plačati 1.014,13 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 31. 10. 2018 do plačila (I. točka izreka) in odločilo, da stroške postopka nosi toženka (II. točka izreka).

2. Zoper sodbo se je toženka pravočasno pritožila. Tožnica na pritožbo ni odgovorila.

4. Tožbeni zahtevek se nanaša na denarno terjatev, ki ne presega 4.000,00 EUR, zato je sodišče ta gospodarski spor vodilo po določbah postopka v sporih majhne vrednosti (495. člen Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju: ZPP).

5. Tožnica kot izvajalka od toženke kot naročnice terja plačilo preostanka za opravljena dela (dobava in polaganje parketa) na objektu toženke. Toženka se zahtevku upira z navedbami, da ima opravljen posel stvarne napake, in sicer naj dobavljeni parket ne bi ustrezal dogovorjeni kvaliteti, poleg tega naj bi na dveh mestih zaradi odstopanja od podlage ob obremenitvi ropotal. Sodišče prve stopnje je zahtevek presojalo po določbah Obligacijskega zakonika - OZ o prodajni in podjemni pogodbi.

6. Uvodoma višje sodišče odgovarja na pritožbeni očitek o zmotni materialnopravni kvalifikaciji pravne podlage za presojo napak v kvaliteti parketa. Pritožnica sicer neutemeljeno trdi, da je sodišče prve stopnje štelo, da sta v konkretnem primeru pravdni stranki sklenili dva ločena pravna posla, saj iz izpodbijane sodbe to nikjer ne izhaja, drži pa, da je sodišče prve stopnje nepravilno uporabilo materialnopravno določbo 462. člena OZ o notifikaciji skritih napak pri prodajni pogodbi. Tudi v primeru, da je vzrok za napako izdelane stvari napaka materiala, iz katerega je podjemnik stvar izdelal in ki ga je zagotovil podjemnik (kot je primer v tej zadevi), se za podjemnikovo odgovornost za napake uporabljajo pravila podjemne pogodbe

(prim. prvi odstavek 620. člena OZ). Pravila prodajne pogodbe se namreč smiselno uporabljajo samo za opredelitev napake materiala,

7. Sodbo, izdano v gospodarskem sporu majhne vrednosti, je mogoče izpodbijati le iz razloga zmotne uporabe materialnega prava in absolutne bistvene kršitve postopka (prvi odstavek 458. člen ZPP). Iz tega izhaja, da je pritožbeno sodišče na dejansko stanje, kot ga je ugotovilo prvostopenjsko sodišče, vezano, na relativne procesne kršitve postopka pa se ne ozira.

8. Podjemnik odgovarja za stvarne napake opravljenega posla, če ima opravljeni posel napako, če vzrok zanjo izvira iz podjemnikove sfere, če je bil o napaki pravočasno obveščen in če je naročnik jamčevalni zahtevek pravočasno uveljavljal. Prva predpostavka je odvisna od vsebine podjemnikovega izpolnitvenega ravnanja. Opravljeni posel mora ustrezati pogodbeno dogovorjenim (če te niso bile dogovorjene pa običajnim) lastnostim in pravilom stroke. Pogodbeni stranki lahko dogovorita tudi lastnosti materiala za izdelavo. Da sta se dogovorili za parket I. kakovosti, med strankama ni bilo sporno. Da je tako kakovost parketa tožnica dobavila, izhaja tudi iz izpodbijane sodbe (parket evropski oreh selekt I. kakovosti) in to pritožbeno ni izpodbojno. Tudi iz izvedenskega mnenja izhaja, da so vsi kriteriji za orehov parket I. kategorije izpolnjeni. Iz dejanskega stanja izpodbijane sodbe pa nadalje izhaja, da se je toženka z lastnostmi dobavljenega parketa strinjala. Kljub temu, da je bila toženki (ki je na grčavost in barvo parketa obvestila delavca tožnice) ponujena možnost razdrtja pogodbe in vračila kupnine, se je namreč toženka odločila, da naj tožnica nadaljuje z izvajanjem pogodbe in s tem z vgradnjo parketa. Čim je tako, pa to pomeni, da je toženka v napake posla glede kvalitete vgrajenega materiala privolila.

Tožnica je zato v tem delu razbremenjena odgovornosti za stvarne napake opravljenega posla in je kljub materialnopravno zmotni presoji o nepravočasnosti grajanja napake (ki je druga predpostavka odgovornosti za stvarne napake opravljenega posla), pravilen zaključek sodišča prve stopnje, da toženka do jamčevalnega zahtevka iz naslova stvarne napake v kvaliteti parketa ni upravičena.

9. Glede na to niso več pomembna pritožbena izvajanja o možnosti sprotnega grajanja pomanjkljivosti podjemnikovega dela pred samim prevzemom, ki da zgolj omogoča odstop od pogodbe, jamčevalnih zahtevkov pa da naročniku ne jemlje, na katera zato višje sodišče ne bo odgovarjalo. Enako velja za pritožbene trditve o času oprave pregleda parketa in trenutku grajanja kvalitete parketa, ki se vse nanašajo na zaključek sodišča prve stopnje, da je toženka kvaliteto dobavljenega parketa grajala prepozno. Tudi če bi namreč toženka pravočasno ugovarjala, ni izpolnjena druga predpostavka tožničine odgovornosti za stvarne napake opravljenega posla. Glede na zgoraj povedano pritožba ne more uspeti niti s sklicevanjem na nedospelost upničine terjatve, ki jo toženka utemeljuje v nadaljevanju.

10. V zvezi s presojo napake ječanja parketa in s tem pravilno izpolnitvijo tožničine obveznosti glede polaganja parketa, višje sodišče ne sledi pritožbi, kjer ta uveljavlja kršitev po 14. točki drugega odstavka 339. člena ZPP, ker da določenih nespornih dejstev sodišče prve stopnje ni vključilo v izpodbijano sodbo. Izpodbijana sodba vsebuje pravno podlago za odločitev, vsa odločilna dejstva (drugih sodišče v obrazložitev ni dolžno vključiti), iz nje je razvidno tudi, na kakšen način je sodišče odločilna dejstva ugotovilo in kako je te ugotovitve povezalo s pravnimi pravili. Zgolj napačna pravna kvalifikacija pa ne pomeni kršitve postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP.

11. V zvezi z v postopku nespornimi dejstvi, ki da jih sodišče prve stopnje v obrazložitev izpodbijane sodbe ni vključilo (in zaradi česar naj bi bila podana zgoraj navedena bistvena kršitev določb pravdnega postopka), pritožnica uveljavlja, da se tožnica na podlagi trditev, ki jih je v svojih vlogah podala, svoje odgovornosti ne more razbremeniti, ker se domneva, da vzrok za napako izvira iz podjemnikove, torej njene sfere. Tega da sodišče prve stopnje ni upoštevalo in je zato napačno uporabilo materialno pravo. Vendar pritožnica pod krinko zmotne uporabe materialnega prava sodišču prve stopnje pravzaprav očita zmotno ugotovitev dejanskega stanja, in sicer, da je ječanje parketa posledica vdora vlage. Da je bila v času polaganja parketa vlaga ustrezna, naj bi namreč bilo nesporno. Glede na to se do teh pritožbenih očitkov višje sodišče ne bo opredeljevalo.

12. Glede na predpostavko, da vzrok za napako izvira iz tožničine sfere, pritožnica neutemeljeno trdi tudi, da je sodišče prve stopnje napačno prevalilo dokazno breme nanjo in vzrok za ječanje parketa ugotavljalo s pomočjo izvedenca, ki ga je predlagala toženka sama. V zadevi namreč ni šlo za to, da bi se tožnica razbremenjevala domneve o svoji odgovornosti (kar da je storila z zgolj pavšalnimi trditvami o neustrezni izolaciji hiše), pač pa je bistveno to, da toženka ni dokazala, da ima opravljeni posel tožnice sploh stvarno napako. To pa je bilo trditveno in dokazno breme toženke. Iz pritožbeno neizpodbojnega dejanskega stanja sodbe namreč izhaja, da do napak pri polaganju parketa ni prišlo (prim. 38. in 39 točko obrazložitve). Parket je bil (poleg tega, da je bil ustrezne kvalitete, kot pojasnjeno zgoraj) tudi položen v skladu s pravili stroke, lepilo pa ni popustilo. Ker je sodišče prve stopnje nadalje ugotovilo, da je ječanje parketa posledica podkonstrukcije, ne pa izvedbe polaganja in gre pravzaprav zgolj za estetsko pomanjkljivost, ne pa napako v kvaliteti izvedbe, to pomeni, da toženka ni izpolnila trditvenega in dokaznega bremena, da ima opravljeni posel (stvarno) napako.

13. Neutemeljen je tudi očitek o protispisnosti pri povzemanju vsebine izvedenskega mnenja v izpodbijano sodbo. Višje sodišče ugotavlja, da tudi pri tem pritožbenem razlogu toženka pravzaprav napada dejansko ugotovitev sodišča prve stopnje o vzroku za ječanje parketa. Pritožba trdi, da nikjer v svojem izvedenskem mnenju izvedenec ni zapisal, da bi bil razlog upogibanja podkonstrukcije časovni razmik med polaganjem parketa in izvedbo fasade. A iz izvedenskega mnenja izhaja prav to, da je namreč glavni razlog za ječanje parketa v spremembi vlage (ta pa je posledica časovnega razmika med polaganjem parketa in izvedbo fasade). Zaradi znižanja vlage tudi v leseni podkonstrukciji (ne le v parketu) tla pod nogami škripajo zaradi upogibanja podkonstrukcije (prim. izvedensko mnenje na red. št. 34, list. št. 111 spisa). Očitek, da protispisnost odločilno vpliva na odločitev v tej zadevi, je zato neutemeljen, višje sodišče pa se do nadaljnjih pritožbenih trditev o predpostavkah glede (nestrokovno) položene podkonstrukcije, ječanju lesa ob spremembah vlažnosti prostora in verjetnosti, da je razlog ječanja eno ali drugo, ne bo več opredeljevalo.

14. S tem je višje sodišče odgovorilo na pravno odločilne pritožbene razloge (prvi odstavek 360. člena ZPP). Ker so pritožbeni očitki neutemeljeni in ker višje sodišče tudi ob uradnem preizkusu izpodbijane sodbe ni zasledilo kršitev iz drugega odstavka 350. člena ZPP, je pritožbo zavrnilo in izpodbijano sodbo potrdilo (353. člen ZPP).

15. Toženka s pritožbo ni uspela, zato sama krije svoje stroške pritožbe (prvi odstavek 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 165. člena ZPP).

16. O pritožbi zoper sodbo je odločila sodnica posameznica (peti odstavek 458. člena ZPP).

Tako N. Plavšak v: N. Plavšak (ur.) in M. Juhart (ur.) idr., Obligacijski zakonik s komentarjem, GV Založba, Ljubljana 2004, tretja knjiga, str. 758.

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 140, 140/1, 619, 620, 620/1, 621, 621/1, 621/2, 633

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.