VSL Sodba II Cpg 559/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-02-09

gospodarski spor majhne vrednosti - dokazni sklep - zavrnitev dokaznih predlogov - obrazložitev sodbe - sodba s skrajšano obrazložitvijo - zahteva za izvedbo naroka v sporu majhne vrednosti - izdaja sodbe brez glavne obravnave - zavarovalna pogodba

Stranka mora izvedbo naroka izrecno zahtevati. Ni mogoče šteti, da določeni dokazni predlogi (npr. za zaslišanje prič) pomenijo zahtevo za izvedbo naroka.

Sodišče prve stopnje je imelo za zavrnitev dokaznih predlogov za zaslišanje prič ustavno dopusten razlog, in sicer, da izvedba predlaganih dokazov ne bi mogla spremeniti končne dokazne ocene sodišča oziroma ne bi mogla vplivati na odločitev. Sodišče prve stopnje s tem, ko ni izvedlo zaslišanja predlaganih prič, ni zagrešilo bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Iz navedenega izhaja tudi, da je bila pravilna presoja sodišča prve stopnje, da je bilo o spornem dejanskem stanju mogoče odločiti že na podlagi predloženih pisnih dokazov, zato so bili izpolnjeni pogoji za izdajo sodbe brez razpisa naroka iz drugega odstavka 454. člena ZPP, posledično pa ni podana niti bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 10. točke drugega odstavka 339. člena ZPP.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijana sodba potrdi.

II. Tožena stranka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da mora tožena stranka tožeči stranki v 15 dneh plačati 984,84 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dne 18. 9. 2024 dalje do plačila in povrniti pravdne stroške v višini 380,65 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega dne po poteku izpolnitvenega roka dalje do plačila.

2. Zoper izpodbijano sodbo je vložila pravočasno pritožbo tožena stranka. Navaja, da se pritožuje iz pritožbenih razlogov zmotne uporabe materialnega prava, ki je posledica napačno ugotovljenega dejanskega stanja, in bistvene kršitve določb pravdnega postopka. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek tožeče stranke v celoti stroškovno zavrne, podredno pa, da izpodbijano sodbo razveljavi in vrne zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje v spremenjeni sestavi.

3. Tožeča stranka ni vložila odgovora na pritožbo.

5. Ker se tožbeni zahtevek nanaša na denarno terjatev, ki ne presega 4.000,00 EUR, teče ta gospodarski spor skladno s prvim odstavkom 495. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) po določbah postopka v sporih majhne vrednosti. O pritožbi je na podlagi petega odstavka 458. člena ZPP odločala sodnica posameznica. Sodba v sporu majhne vrednosti se sme izpodbijati samo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz drugega odstavka 339. člena ZPP in zaradi zmotne uporabe materialnega prava (prvi odstavek 458. člena ZPP). Navedeno pomeni, da je pritožbeno sodišče vezano na dejansko stanje, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje, na relativne bistvene kršitve določb pravdnega postopka pa se ne ozira.

6. Iz dejanskih ugotovitev izpodbijane sodbe, na katere je pritožbeno sodišče vezano, izhaja, da sta pravdni stranki dne 27. 11. 2020 sklenili zavarovalno pogodbo za zavarovanje odgovornosti za obdobje deset let, tj. od 1. 12. 2020 do 1. 12. 2030, skupaj s polico, in sicer tožena stranka kot zavarovalec in tožeča stranka kot zavarovalnica. Tožena stranka je zavarovalno pogodbo sklenila prek zavarovalnega zastopnika A. A. oziroma njegove agencije B., A. A. s. p., in ne prek družbe C. zavarovalno zastopanje d. o. o. Tožena stranka dne 12. 10. 2023 ni prekinila zadevne zavarovalne pogodbe na način, da bi zakoniti zastopnici družbe C. zavarovalno zastopanje d. o. o. D. C. po elektronski pošti podala odstopno izjavo. Elektronska korespondenca, na katero se je sklicevala tožena stranka, se je nanašala na zavarovanje elektronskih aparatov in na zavarovalne police, sklenjene pri zavarovalnici E., in ne na zadevno zavarovanje odgovornosti, sklenjeno pri tožeči stranki. Od zadevne zavarovalne pogodbe dne 12. 10. 2023 tožena stranka niti še ni mogla odstopiti, v pogodbi je bilo namreč določeno, da se pogodbe, sklenjene za obdobje, daljše od treh let, lahko odpovejo šele po poteku prvih treh let trajanja zavarovanja, in sicer z odpovednim rokom šest mesecev, ki začne teči od dneva vložitve zahtevka za prekinitev. Tožena stranka ni plačala pogodbeno dogovorjenega obroka premije za obdobje od 1. 12. 2023 do 1. 12. 2024 v višini 604,85 EUR do dne 1. 12. 2023. Tožeča stranka je zato zavarovalno pogodbo skladno z določbami zavarovalne pogodbe in splošnih pogojev za premoženjska zavarovanja prekinila dne 15. 3. 2024. Sodišče prve stopnje je presodilo, da je tožeča stranka zavarovalno pogodbo zaradi toženkinega neplačila obroka premije za obdobje od 1. 12. 2023 do 1. 12. 2024 upravičeno prekinila. Razsodilo je, da je tožena stranka tožeči stranki dolžna plačati zapadlo zavarovalno premijo v višini 604,85 EUR in znesek 302,43 EUR, ki predstavlja vračilo 50-odstotnega popusta za dogovorjeno trajanje pogodbe za zadnjo zavarovalno premijo zaradi predčasne prekinitve pogodbe, ter znesek 77,56 EUR zakonskih zamudnih obresti od zapadlosti zgornjih zneskov do vložitve predloga za izvršbo.

7. Sodišče prve stopnje je v obravnavani zadevi po prejemu pripravljalnih vlog presodilo, da so izpolnjeni pogoji iz 454. člena ZPP za izdajo odločbe o sporu brez razpisa naroka, zato je sodbo izdalo brez razpisa naroka. Najprej je na podlagi tretjega odstavka 457. člena ZPP v zvezi s šestim odstavkom 323. člena ZPP izdalo sodbo s skrajšano obrazložitvijo. V pravnem pouku sodbe s skrajšano obrazložitvijo je namesto pravnega pouka o dolžnosti predhodne napovedi pritožbe podalo pravni pouk o pritožbi, s katerim je stranki poučilo, da je zoper sodbo dovoljena pritožba v roku 8 dni. Tožena stranka je zoper sodbo pravočasno dne 30. 6. 2025 vložila pritožbo. Sodišče prve stopnje je pritožbo obravnavalo kot napoved pritožbe in v nadaljevanju izdelalo sodbo z obrazložitvijo po četrtem odstavku 324. člena ZPP, v kateri je podalo tudi pravni pouk o pravici do pritožbe. Tožena stranka je nato 1. 10. 2025 vložila vlogo, s katero je sodišču sporočila, da nove pritožbe ne bo podajala in da v celoti vztraja pri že podani pritožbi z dne 30. 6. 2025.

8. Tretji odstavek 457. člena ZPP določa, da lahko v sporih majhne vrednosti sodišče pisno sodbo izdela v skladu s 324. členom tega zakona ali v skladu s šestim odstavkom 323. člena tega zakona. Šesti odstavek 323. člena ZPP določa, da sodba s skrajšano obrazložitvijo vsebuje samo navedbo zahtevkov in dejstev, na katere stranke opirajo zahtevke, ter pravni pouk o pritožbi. V pravnem pouku o pritožbi sodišče pouči stranko o dolžnosti predhodne napovedi pritožbe, roku za napoved pritožbe, pri katerem sodišču se napoved pritožbe vloži in jo opozori na posledice neplačila sodne takse za napoved pritožbe. Prav tako jo pouči, da bo sodba z obrazložitvijo po četrtem odstavku 324. člena tega zakona izdelana, če bo napovedala pritožbo, in da bo lahko vložila pritožbo zoper to sodbo. Skladno s tretjim odstavkom 457. člena ZPP v zvezi s šestim odstavkom 323. člena ZPP torej lahko sodišče prve stopnje v sporih majhne vrednosti najprej izdela sodbo s skrajšano obrazložitvijo, dolžnost izdelave sodbe z obrazložitvijo po četrtem odstavku 324. člena ZPP, ki določa, da v obrazložitvi navede sodišče zahtevke strank in njihove navedbe o dejstvih, na katera se ti zahtevki opirajo, dokaze ter predpise, na katere je oprlo sodbo, pa nastopi šele v primeru, če je pravočasno vložena napoved pritožbe in plačana sodna taksa za napoved pritožbe.

9. Tožena stranka neutemeljeno očita, da se določbe 457. člena ZPP nanašajo samo na situacijo, ko sodišče v sporu majhne vrednosti dejansko opravi narok za glavno obravnavo in na naroku tudi razglasi svojo sodbo. Sicer drži, da prvi odstavek 457. člena ZPP določa, da se sodba v postopku v sporih majhne vrednosti razglasi takoj po koncu glavne obravnave. Vendar pa je v prvem in drugem odstavku 454. člena ZPP uzakonjena izjema od načela obligatornosti glavne obravnave v sporih majhne vrednosti, pri čemer so predpisane tudi predpostavke, ki morajo biti izpolnjene, da sme sodišče prve stopnje izdati sodbo brez razpisa naroka za glavno obravnavo. Niti iz 454. člena ZPP niti iz tretjega odstavka 457. člena ZPP ne izhaja, da sodišče prve stopnje sodbe s skrajšano obrazložitvijo v skladu s šestim odstavkom 323. člena ZPP ne bi smelo izdati v primeru, ko na podlagi 454. člena ZPP sodbo izda brez razpisa naroka. S tem, ko je najprej izdalo pisno sodbo s skrajšano obrazložitvijo in šele po napovedi pritožbe izdelalo sodbo z obrazložitvijo po četrtem odstavku 324. člena ZPP, sodišče prve stopnje ni zagrešilo bistvene kršitve določb pravdnega postopka.

10. Vsebina pravnega pouka o pritožbi v primeru izdelave pisne sodbe s skrajšano obrazložitvijo je predpisana v šestem odstavku 323. člena ZPP, kjer je določeno, da v pravnem pouku o pritožbi sodišče pouči stranko o dolžnosti predhodne napovedi pritožbe, roku za napoved pritožbe, pri katerem sodišču se napoved pritožbe vloži in jo opozori na posledice neplačila sodne takse za napoved pritožbe ter pouči, da bo sodba z obrazložitvijo po četrtem odstavku 324. člena tega zakona izdelana, če bo napovedala pritožbo, in da bo lahko vložila pritožbo zoper to sodbo. Sodišče prve stopnje v sodbi s skrajšano obrazložitvijo ni podalo pravilnega pravnega pouka, saj ta ni vseboval sestavin iz šestega odstavka 323. člena ZPP in strank ni poučil o dolžnosti napovedi pritožbe, temveč je imel vsebino, kakršno mora imeti v primerih, ko sodišče izdela pisno sodbo v skladu s 324. členom ZPP, torej, da je zoper sodbo dovoljena pritožba.

11. Tožena stranka je vložila pritožbo z dne 30. 6. 2025 v skladu z napačnim pravnim poukom v sodbi s skrajšano obrazložitvijo. Namen pouka o pravnem sredstvu je, da stranki omogoča učinkovito uveljavljanje pravice do pravnega sredstva, kar pa velja le pod pogojem, da je pravni pouk pravilen. Stranka, ki vloži pritožbo v skladu z napačnim poukom, zaradi tega ne sme trpeti negativnih posledic. Vendar v konkretnem primeru do negativnih posledic za toženo stranko ni prišlo. Sodišče prve stopnje je namreč njeno pritožbo z dne 30. 6. 2025 pravilno obravnavalo kot napoved pritožbe in v nadaljevanju izdelalo sodbo z obrazložitvijo po četrtem odstavku 324. člena ZPP, ki vsebuje vse predpisane sestavine. V tej sodbi je podalo tudi pravilen pravni pouk o pravici do pritožbe, zato je bila toženi stranki zagotovljena učinkovita pravica do pritožbe, saj je bila z vročitvijo sodbe, ki je vsebovala obrazložitev po četrtem odstavku 324. člena ZPP, seznanjena z razlogi za ugoditev tožbenemu zahtevku in poučena o pravici do pritožbe. Tožena stranka bi skladno s tem pravilnim pravnim poukom zoper izpodbijano sodbo lahko vložila novo pritožbo, v kateri bi lahko (glede na podrobno in konkretizirano obrazložitev izpodbijane sodbe, ki jo je prejela dne 23. 9. 2025) podala konkretne pritožbene navedbe. Tožena stranka je v vlogi z dne 1. 10. 2025 sodišču sporočila, da vztraja pri že podani pritožbi z dne 30. 6. 2025, zato je sodišče prve stopnje to pritožbo odstopilo v reševanje pritožbenemu sodišču.

12. Tožena stranka v pritožbi neutemeljeno očita, da je izpodbijana sodba neobrazložena in ne vsebuje nobenih dejanskih ugotovitev in pravne podlage, na podlagi katere je sodišče prve stopnje ugodilo tožbenemu zahtevku. Sodba, ki vsebuje obrazložitev po četrtem odstavku 324. člena ZPP, je bila toženi stranki vročena 23. 9. 2025. V izpodbijani sodbi je naveden zahtevek tožeče stranke, povzete so navedbe obeh pravdnih strank, naveden in obrazložen je potek postopka (da gre za gospodarski spor majhne vrednosti, da je sodišče izdalo odločbo o sporu brez razpisa naroka, katere dokaze je sodišče prve stopnje izvedlo in katere dokazne predloge je zavrnilo ter zakaj, da je bila najprej izdana sodba s kratko obrazložitvijo, po napovedi pritožbe pa je bila izdelana še sodba z obrazložitvijo po četrtem odstavku 324. člena ZPP), obrazložena je odločitev sodišča prve stopnje glede ugovora prekluzije, navedena je materialnopravna podlaga sodbe (zavarovalna pogodba in sklenjena polica ter splošni pogoji za premoženjska zavarovanja), dejanska podlaga sodbe (navedena so sporna in nesporna dejstva in dejanske ugotovitve, pri čemer je obrazloženo tudi, na podlagi katerih dokazov je sodišče ugotovilo pravno pomembna dejstva) in pravni zaključek ter pojasnjena odločitev o zakonskih zamudnih obrestih in pravdnih stroških. Izpodbijana sodba je ustrezno obrazložena, vsebuje jasne in razumljive razloge o odločilnih dejstvih in nima pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne bi mogla preizkusiti.

13. Tožena stranka v pritožbi navaja, da sodišče prve stopnje ni navedlo konkretno, katera listinska dokazila je vpogledalo, temveč je navedlo zgolj listinske številke strani sodnega spisa, po katerih ni mogoče razbrati konkretno, za katere dokazne listine dejansko gre in kaj izkazujejo. V zvezi s tem pritožbenim očitkom pritožbeno sodišče pojasnjuje, da mora skladno s četrtim odstavkom 324. člena ZPP sodišče v obrazložitvi sodbe navesti med drugim tudi dokaze, na katere je oprlo sodbo. Sodišče prve stopnje je v ožji obrazložitvi sodbe (ki je sodba s skrajšano obrazložitvijo ni vsebovala, vsebuje pa jo izdelana obrazložitev v izvodu sodbe, ki ga je tožena stranka prejela 23. 9. 2025) določno opredelilo listinske dokaze, na podlagi katerih je ugotovilo posamezna pravno pomembna dejstva, pri čemer je listinske dokaze opredelilo tako z oznako priloge spisa (npr. priloga A1, priloga B4 itd.) kot tudi z navedbo, za katero listino gre (npr. zavarovalna pogodba, elektronska sporočila, zavarovalna polica itd.). Drži pa, da je sodišče prve stopnje v dokaznem sklepu v 12. točki obrazložitve izpodbijane sodbe, kjer je navedlo, katere dokaze je izvedlo, navedlo samo, da je vpogledalo in prebralo vse listinske dokaze, ki jih je v spis predložila tožeča stranka (A2 - A31), in tiste, ki jih je v spis vložila tožena stranka (B1 - B6). Takšen dokazni sklep ni skladen s prvim odstavkom 287. člena ZPP, ki določa, da izvedbo dokazov odredi sodišče s sklepom, v katerem se navedeta sporno dejstvo, o katerem naj se izvede dokaz, in dokazilo. V dokaznem sklepu morajo torej biti konkretno navedeni vsi dokazi, ki jih je sodišče izvedlo. Vendar pa je neustrezno oblikovanje dokaznega sklepa samo relativno bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz prvega odstavka 339. člena ZPP (če bi lahko vplivala na zakonitost in pravilnost sodbe). Skladno s prvim odstavkom 458. člena ZPP pa sodbe v sporu majhne vrednosti ni dopustno izpodbijati zaradi relativno bistvene kršitve določb pravdnega postopka.

14. Prvi odstavek 454. člena ZPP določa, da če sodišče po prejemu odgovora na tožbo oziroma po prejemu pripravljalnih vlog ugotovi, da med strankami ni sporno dejansko stanje in da ni drugih ovir za izdajo odločbe, nobena stranka pa izvedbe naroka v tožbi, odgovoru na tožbo oziroma v pripravljalnih vlogah iz 452. člena tega zakona ni zahtevala, brez razpisa naroka izda odločbo o sporu. Drugi odstavek 454. člena ZPP pa določa, da na način iz prejšnjega odstavka sodišče ravna tudi v primeru, če po prejemu odgovora na tožbo oziroma pripravljalnih vlog ugotovi, da je o spornem dejanskem stanju mogoče odločiti že na podlagi predloženih pisnih dokazov, nobena stranka pa izvedbe naroka v tožbi, odgovoru na tožbo oziroma v pripravljalnih vlogah iz 452. člena tega zakona ni zahtevala. Sodišče prve stopnje je v obrazložitvi izpodbijane sodbe citiralo obe zakonski določbi, vendar iz nadaljnje obrazložitve, kjer je pojasnilo, da je izvajalo listinske dokaze in sporna pravno pomembna dejstva ugotovilo na podlagi listinskih dokazov, izhaja, da je bila pravna podlaga za odločitev, da ne bo izvedlo naroka, določba drugega odstavka 454. člena ZPP. Pritožbeni očitek, da naj bi sodišče prve stopnje odločitev, da ne bo izvedlo naroka, obrazložilo s pavšalno in nepravilno navedbo, da naj bi bilo dejansko stanje med pravdnima strankama nesporno, zato ni utemeljen.

15. Ena od predpostavk za izdajo sodbe brez razpisa naroka na podlagi drugega odstavka 454. člena ZPP je, da nobena stranka v tožbi, odgovoru na tožbo ali v dovoljenih pripravljalnih vlogah ni zahtevala izvedbe naroka. Stranka mora izvedbo naroka izrecno zahtevati. Ni mogoče šteti, da določeni dokazni predlogi (npr. za zaslišanje prič) pomenijo zahtevo za izvedbo naroka, saj ni nujno, da bo sodišče takšnemu dokaznemu predlogu sploh ugodilo.

Takšno stališče je zavzeto tudi v obsežni enotni in ustaljeni sodni praksi.

Stališče tožene stranke, da že sam predlog stranke za izvedbo dokazov z zaslišanjem prič vsebuje njeno zahtevo za izvedbo naroka za glavno obravnavo in da zato izrecna pisna zahteva stranke za izvedbo naroka ni potrebna, kar naj bi bilo jasno stališče sodne prakse, katere tožena stranka sicer konkretno ne navede, je torej zmotno.

16. Tožena stranka sodišču prve stopnje očita, da ji je onemogočilo dokazovanje navedb, da tožeča stranka do plačila zahtevanega zneska ni upravičena, ker je bila zavarovalna polica predhodno ustrezno prekinjena s strani tožene stranke preko zavarovalnega agenta tožeče stranke, ker ni izvedlo naroka in na njem izvedlo zaslišanja predlaganih prič. Sodišče prve stopnje je pojasnilo, da ni zaslišalo predlaganih prič F. F. in D. C., ki naj bi izpovedali o prekinitvi zavarovalne pogodbe, saj se je o utemeljenosti tožbenega zahtevka prepričalo že na podlagi priloženih pisnih dokazov, izvedba predlaganega a neizvedenega dokaza tožene stranke pa na odločitev sodišča ne bi vplivala in ne bi spremenila izida pravdnega postopka. Podrobnejši razlogi za zavrnitev dokaznih predlogov za zaslišanje predlaganih prič so razvidni iz siceršnje obrazložitve izpodbijane sodbe, kjer je sodišče prve stopnje pojasnilo, da je tožena stranka trdila, da je dne 12. 10. 2023 po F. F. po elektronski pošti družbi C. zavarovalno zastopanje d. o. o. (njeni zakoniti zastopnici D. C.) podala izjavo o odstopu od zadevne zavarovalne pogodbe, vendar iz predložene elektronske korespondence med F. F. in D. C. iz relevantnega obdobja izhaja, da se elektronska korespondenca ne nanaša na predmetno zavarovanje odgovornosti pri tožeči stranki, temveč na zavarovanje elektronskih aparatov in na tri zavarovalne police pri zavarovalnici E., tudi sicer pa od zadevne zavarovalne pogodbe, ki je bila sklenjena dne 27. 11. 2020 za obdobje od 1. 12. 2020 do 1. 12. 2030, pred potekom treh let ni bilo mogoče odstopiti, ker je bilo v pogodbi določeno, da se pogodbe, sklenjene za obdobje, daljše od treh let, lahko odpovejo šele po poteku prvih treh let trajanja zavarovanja.

17. Iz obrazložitve izpodbijane sodbe torej izhaja, da je sodišče prve stopnje dokazna predloga za zaslišanje prič F. F. in D. C. zavrnilo zato, ker je iz elektronske komunikacije med tema dvema osebama, za katero je tožena stranka trdila, da je v njej podala odstop od zavarovalne pogodbe za zavarovanje odgovornosti, ki jo je imela sklenjeno s tožečo stranko, razvidno, da se je komunikacija nanašala na druge zavarovalne pogodbe (zavarovanje elektronskih aparatov in tri zavarovalne police pri zavarovalnici E.), in ne na zavarovalno pogodbo, ki je predmet tega spora, ter zato, ker na zatrjevani dan 12. 10. 2023 zadevne zavarovalne pogodbe za zavarovanje odgovornosti, ki jo je imela tožena stranka sklenjeno s tožečo stranko, še ni bilo mogoče veljavno odpovedati, ker še niso potekla prva tri leta trajanja zavarovanja. Sodišče prve stopnje je imelo torej za zavrnitev dokaznih predlogov za zaslišanje prič F. F. in D. C. ustavno dopusten razlog, in sicer, da izvedba predlaganih dokazov ne bi mogla spremeniti končne dokazne ocene sodišča oziroma ne bi mogla vplivati na odločitev. Iz izvedenih listinskih dokazov je namreč izhajalo, da je elektronska korespondenca, v kateri naj bi tožena stranka po lastnih navedbah podala odpoved zavarovalne pogodbe, ki je predmet tega spora, potekala samo v smeri morebitne prekinitve drugih zavarovalnih pogodb tožene stranke, ne pa glede zavarovalne pogodbe, ki je predmet tega spora. V takšnih okoliščinah izvedba dokaza z zaslišanjem udeleženk te elektronske komunikacije za potrditev zatrjevanega dejstva, da naj bi tožena stranka v tej elektronski komunikaciji podala odpoved sporne zavarovalne pogodbe, ne bi mogla vplivati na odločitev sodišča, ker je že iz same priložene elektronske korespondence izhajalo, da trditve tožene stranke ne držijo. Poleg tega pa v mesecu oktobru 2023, ko naj bi po trditvah tožene stranke F. F. podala odpoved sporne zavarovalne pogodbe zavarovalni zastopnici tožeče stranke, še ni potekel rok, po katerem je bilo skladno z določili zavarovalne pogodbe in pripadajočih splošnih zavarovalnih pogojev mogoče odpovedati zavarovalno pogodbo. Tudi iz tega razloga zaslišanje prič, ki naj bi potrdili zatrjevano dejstvo, da je tožena stranka oktobra 2023 odpovedala sporno zavarovalno pogodbo, ne bi moglo vplivati na odločitev sodišča. Sodišče prve stopnje zato s tem, ko ni izvedlo zaslišanja predlaganih prič F. F. in D. C., ni zagrešilo bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Iz navedenega pa izhaja tudi, da je bila pravilna presoja sodišča prve stopnje, da je bilo o spornem dejanskem stanju mogoče odločiti že na podlagi predloženih pisnih dokazov, zato so bili izpolnjeni pogoji za izdajo sodbe brez razpisa naroka iz drugega odstavka 454. člena ZPP, posledično pa ni podana niti bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 10. točke drugega odstavka 339. člena ZPP.

18. Ker so toženkini pritožbeni očitki neutemeljeni in ker pritožbeno sodišče tudi ob uradnem preizkusu izpodbijane sodbe ni zasledilo kršitev iz drugega odstavka 350. člena ZPP, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo (353. člen ZPP).

19. Odločitev o pritožbenih stroških temelji na določbi prvega odstavka 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP. Tožena stranka s pritožbo ni uspela, zato sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

N. Betetto, Pravdni postopek, zakon s komentarjem, 3. knjiga, Uradni list Republike Slovenije: GV Založba, Ljubljana, 2009, str. 722.

Glej npr. VSL sodba in sklep II Cp 511/2011 z dne 28. 6. 2011, VSL sodba II Cpg 34/2015 z dne 15. 1. 2015, VSL sodba II Cp 1413/2016 z dne 21. 7. 2016, VSL Sodba II Cpg 146/2018 z dne 20. 6. 2018, VSL Sodba II Cp 394/2022 z dne 24. 3. 2022, VSL Sodba in sklep II Cpg 333/2023 z dne 3. 10. 2023, VSL Sodba I Cp 1885/2024 z dne 16. 9. 2025.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 287, 287/1, 323, 323/6, 324, 324/4, 339, 339/2, 339/2-8, 339/2-10, 454, 454/2, 457, 457/3, 458, 458/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.