VSL Sklep I Cpg 218/2024
Sodna praksa višjih sodišč, 2025-01-29

Milojka Fatur Jesenko (preds.), Lidija Leskošek (poroč.), mag. Valerija Jelen Kosi

stroški pravdnega postopka - poseben sklep o višini stroškov - pravnomočnost odločitve o glavni stvari - izredna pravna sredstva - ustavna pritožba - nagrada za postopek - nagrada za postopek v ponovljenem postopku - ena nagrada - vmesna sodba

Sodišče prve stopnje mora sklep o višini stroškov izdati po pravnomočnosti odločitve o glavni stvari, in sicer ne glede na to, ali so bila v zadevi morebiti vložena izredna pravna sredstva ali ustavne pritožbe.

Sodišče prve stopnje je pravilno upoštevalo določbe ZOdvT in toženi stranki priznalo samo eno nagrado za postopek, ker se je že nastala nagrada za postopek pred sodiščem prve stopnje vštela v nagrado za postopek v ponovljenem postopku.

Odločanje o utemeljenosti tožbenega zahtevka po višini po tem, ko je pritožbeno sodišče potrdilo vmesno sodbo, ne predstavlja ponovljenega postopka, ki bi skladno z 19. členom ZOdvT predstavljalo novo stopnjo.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

II. Tožena stranka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom sklenilo, da je tožena stranka dolžna v roku 15 dni plačati tožeči stranki 24.746,52 EUR stroškov tega postopka, v primeru zamude pa tudi zakonske zamudne obresti od zamujenega zneska od prvega dne zamude dalje do plačila.

2. Zoper izpodbijani sklep se zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev pravdnega postopka pritožuje tožena stranka. Pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep v celoti odpravi oziroma razveljavi, tožeči stranki pa naloži v plačilo v pritožbi specificirane stroške tega pritožbenega postopka v roku 15 dni, pod izvršbo.

3. Pritožba tožene stranke je bila vročena tožeči stranki in stranskemu intervenientu, ki na pritožbo nista odgovorila.

5. Tožena stranka izpodbija sklep sodišča prve stopnje o stroških postopka. Ker vrednost izpodbijanega dela sklepa presega 800,00 EUR, je o pritožbi odločil senat (sedma alineja drugega odstavka 366.a člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP).

6. V obravnavanem gospodarskem sporu je sodišče prve stopnje pod opr. št. VIII Pg 4248/2014 izdalo sodbo z dne 8. 11. 2016, ki jo je pritožbeno sodišče razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Sodišče prve stopnje je v ponovljenem postopku pod opr. št. VIII Pg 473/2019 izdalo vmesno sodbo z dne 17. 9. 2019, ki jo je pritožbeno sodišče potrdilo. Sodišče prve stopnje je nato pod opr. št. VIII Pg 473/2019 izdalo še sodbo z dne 18. 5. 2022, s katero je odločilo o utemeljenosti tožbenega zahtevka po višini. Pritožbeno sodišče je to sodbo delno spremenilo in delno potrdilo. Sodišče prve stopnje je nato izdalo izpodbijani sklep o stroških postopka.

7. Tožena stranka je v isti vlogi, v kateri je vložila pritožbo, vložila tudi predlog za prekinitev postopka, s katerim je pritožbenemu sodišču predlagala, da ta postopek, ki se nanaša na odločanje o stroških predmetne pravdne zadeve, prekine do odločitve Ustavnega sodišča RS glede ustavne pritožbe, vložene v predmetni zadevi dne 24. 5. 2021 zoper sklep VSRS III DoR 16/2021 z dne 24. 3. 2021, sodbo VSL I Cpg 284/2020 z dne 15. 12. 2020 ter vmesno sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani VIII Pg 473/2019 z dne 17. 9. 2019; ter do odločitve Vrhovnega sodišča RS glede dne 30. 6. 2023 vloženega predloga za dopustitev revizije zoper sodbo VSL I Cpg 472/2022 z dne 10. 5. 2023 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani VIII Pg 473/2019 z dne 18. 5. 2022; oziroma do odločitve vseh pristojnih sodišč glede vseh vloženih (izrednih) pravnih sredstev v predmetni zadevi. Pritožbeno sodišče pojasnjuje, da je o tem predlogu odločilo sodišče prve stopnje s sklepom z dne 28. 9. 2023 (r. št. 132 spisa), s katerim je zavrglo predlog tožene stranke, da naj o predlogu za prekinitev postopka odloča pritožbeno sodišče, in zavrnilo predlog tožene stranke za prekinitev postopka. Sklep sodišča prve stopnje je že pravnomočen.

8. Tožena stranka sodišču prve stopnje neutemeljeno očita, da je odločitev sodišča prve stopnje o stroških preuranjena, ker zadevni pravdni postopek še ni končan, saj je v teku še reševanje dveh pravnih sredstev, in sicer ustavne pritožbe zoper sklep VSRS III DoR 16/2021 z dne 24. 3. 2021, sodbo VSL I Cpg 284/2020 z dne 15. 12. 2020 ter vmesno sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani VIII Pg 473/2019 z dne 17. 9. 2019 in predloga za dopustitev revizije zoper sodbo VSL I Cpg 472/2022 z dne 10. 5. 2023 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani VIII Pg 473/2019 z dne 18. 5. 2022. Četrti odstavek 163. člena ZPP določa, da se v primeru, ko je sodišče v sodbi, s katero se konča postopek, odločilo le, katera stranka nosi stroške postopka in v kakšnem deležu, sklep o višini stroškov izda po pravnomočnosti odločitve o glavni stvari. Pogoj za izdajo sklepa o višini stroškov je torej pravnomočnost odločitve o glavni stvari, ZPP pa ne določa, da bi moralo sodišče z izdajo sklepa o višini stroškov počakati do rešitve vseh morebitnih vloženih izrednih pravnih sredstev. Skladno s citirano določbo ZPP mora torej sodišče prve stopnje sklep o višini stroškov izdati po pravnomočnosti odločitve o glavni stvari, in sicer ne glede na to, ali so bila v zadevi morebiti vložena izredna pravna sredstva ali ustavne pritožbe. Pritožbeni očitek, da je odločitev o višini stroškov preuranjena, je zato neutemeljen.

9. Sodišče pri izdaji sklepa o višini stroškov na podlagi četrtega odstavka 163. člena ZPP ne more upoštevati stroškov izrednih pravnih sredstev, ki so v času izdaje sklepa o višini stroškov še v teku, saj še ni znan uspeh stranke s temi izrednimi pravnimi sredstvi. Če stranka z izrednim pravnim sredstvom ne uspe, bo morala zaradi načela uspeha iz prvega odstavka 154. člena ZPP sama nositi svoje stroške izrednega pravnega sredstva. Če z izrednim pravnim sredstvom uspe, pa bo o njenih stroških izrednega pravnega sredstva odločeno z odločbo o izrednem pravnem sredstvu oziroma z odločbo v ponovljenem postopku. Pritožbeni očitek, da bi moralo sodišče prve stopnje pri izračunu stroškov upoštevati toženkine stroške z izrednimi pravnimi sredstvi, je zato neutemeljen.

10. Poizvedba pri ustavnem sodišču glede tekočega reševanja ustavne pritožbe pod opr. št. Up-446/2021 in poizvedba pri vrhovnem sodišču glede tekočega reševanja predloga za dopustitev revizije zoper sodbo VSL I Cpg 472/2022 z dne 10. 5. 2023 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani VIII Pg 473/2019 z dne 18. 5. 2022, ki ju je v pritožbi predlagala tožena stranka, zaradi zgoraj navedenih razlogov nista bili potrebni. Kljub temu pritožbeno sodišče pojasnjuje, da je iz baze sodne prakse ustavnega sodišča razvidno, da so postopki s pravnimi sredstvi, ki jih navaja tožena stranka, že končani, in sicer zanjo neugodno. Ustavno sodišče je namreč s sklepom pod opr. št. Up-446/21-9 in Up-1531/23-4 z dne 19. 2. 2024 sklenilo, da se ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. III DoR 16/2021 z dne 24. 3. 2021 in sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. I Cpg 284/2020 z dne 15. 12. 2020 v zvezi z vmesno sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. VIII Pg 473/2019 z dne 17. 9. 2019 ter ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. III DoR 98/2023 z dne 12. 9. 2023 in sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. I Cpg 472/2022 z dne 10. 5. 2023 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani št. VIII Pg 473/2019 z dne 18. 5. 2022 ne sprejmeta. Sklenilo je tudi, da pritožnica sama nosi stroške postopkov z ustavnima pritožbama.

11. Tožena stranka sodišču prve stopnje nadalje očita, da ji je priznalo premalo stroškov, ker ji je priznalo zgolj stroške za eno ponovitev odločanja, čeprav je bilo v dani zadevi izvedenih več ponovitev. Navaja, da je sodišče prve stopnje v dani zadevi odločalo dvakrat, prvič pod opr. št. VIII Pg 4248/2014 in drugič pod opr. št. VIII Pg 473/2019, kar bi moralo sodišče prve stopnje upoštevati tako, da bi toženi stranki priznalo stroške za oba postopka. Tudi ti pritožbeni očitki niso utemeljeni.

12. Ker je bila v obravnavani zadevi tožba vložena 29. 10. 2014, se za odločitev o stroških pravdnega postopka uporablja Zakon o odvetniški tarifi (ZOdvT).

Drugi odstavek 14. člena ZOdvT določa, da lahko odvetnik prejme nagrade v isti zadevi le enkrat. V sodnem postopku lahko prejme nagrade na vsaki stopnji. 19. člen ZOdvT določa, da če je zadeva vrnjena v odločanje sodišču nižje stopnje, predstavlja postopek pred tem sodiščem novo stopnjo. Opomba št. 3 k tretjemu delu Tarife v 4. točki določa, da če se zadeva vrne na nižje sodišče, ki se je z zadevo že ukvarjalo, se že nastala nagrada za postopek pred tem sodiščem všteje v nagrado za postopek v ponovljenem postopku. Navedena opomba se nahaja v Tarifi, po kateri se odmerjajo nagrade, in je sestavni del ZOdvT (drugi odstavek 3. člena ZOdvT). Sodišče prve stopnje je navedene določbe ZOdvT pravilno upoštevalo in toženi stranki priznalo samo eno nagrado za postopek, ker se je že nastala nagrada za postopek pred sodiščem prve stopnje vštela v nagrado za postopek v ponovljenem postopku, ter eno nagrado za zastopanje na naroku v okviru prvotnega postopka, ki se je vodil pod opr. št. VIII Pg 4248/2014, in eno nagrado za zastopanje na naroku v okviru ponovljenega postopka, ki se je vodil pod opr. št. VIII Pg 473/2019. Pritožbena navedba, da je bilo v dani zadevi izvedenih več kot le ena ponovitev odločanja, je napačna. V obravnavani zadevi je pritožbeno sodišče samo enkrat razveljavilo prvostopenjsko sodbo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Odločanje o utemeljenosti tožbenega zahtevka po višini po tem, ko je pritožbeno sodišče potrdilo vmesno sodbo, ne predstavlja ponovljenega postopka, ki bi skladno z 19. členom ZOdvT predstavljalo novo stopnjo, temveč gre zgolj za nadaljevanje istega ponovljenega postopka, v okviru katerega je bilo najprej odločeno o podlagi tožbenega zahtevka, nato pa še o višini tožbenega zahtevka.

13. Ker pritožbeno sodišče ob preizkusu izpodbijanega sklepa po uradni dolžnosti ni ugotovilo uradoma upoštevnih kršitev (drugi odstavek 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP) in ker pritožbeni razlogi niso utemeljeni, je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke zavrnilo in sklep sodišča prve stopnje potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

14. Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na prvem odstavku 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP. Ker tožena stranka s pritožbo ni uspela, sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

Drugi odstavek 20. člena Odvetniške tarife, ki je začela veljati 10. 1. 2015, določa: Če se je sodni postopek na prvi stopnji začel pred uveljavitvijo te tarife in po uveljavitvi Zakona o odvetniški tarifi (Uradni list RS, št. 67/08, 35/09 - ZOdv-C), se odvetniški stroški v tem postopku in v vseh nadaljnjih postopkih s pravnimi sredstvi določajo po Zakonu o odvetniški tarifi (Uradni list RS, št. 67/08, 35/09 - ZOdv-C).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 163, 163/4

Zakon o odvetniški tarifi (2008) - ZOdvT  - člen 3, 3/2, 14, 14/2, 19

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.