VSL Sodba II Cpg 144/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2025-04-23

mag. Polona Mlakar Adam (preds.), mag. Gregor Klun (poroč.), Mateja Levstek

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO

gospodarski spor majhne vrednosti - prekluzija - nedovoljen pritožbeni razlog - pogodba o opravljanju računovodskih storitev

Očitana kršitev prekluzij na način, da sodišče upošteva navedbe ali dokaze, ki jih naj ne bi smelo, lahko kvečjemu pomeni relativno bistveno kršitev določb postopka, ki v sporih majhne vrednosti ni dovoljen pritožbeni razlog.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijana sodba potrdi.

II. Toženka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka in mora tožnici v 8 dneh povrniti njene pritožbene stroške v znesku 186,66 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega dne po poteku roka za izpolnitev dalje do plačila.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo toženki naložilo plačilo 170,80 EUR z zahtevanimi zakonskimi zamudnimi obrestmi (I. točka izreka) in 352,66 EUR tožničinih pravdnih stroškov (II. točka izreka).

2. Toženka se pritožuje zoper sodbo zaradi pritožbenih razlogov zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka (prvi odstavek 338. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP). Višjemu sodišču predlaga, da izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne, sicer pa naj jo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novno sojenje.

3. Tožnica je odgovorila na pritožbo in višjemu sodišču predlagala, da jo zavrne in potrdi sodbo sodišča prve stopnje.

5. Ta gospodarski spor je majhne vrednosti, saj vrednost spornega predmeta ne presega 4.000,00 EUR (495. člen ZPP). Višje sodišče je v sporu majhne vrednosti vezano na dejansko stanje, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje (prvi odstavek 458. člena ZPP).

6. Tožnica iztožuje plačilo za opravljene računovodske storitve za obdobje februarja 2024. Toženka je ugovarjala, da je pogodbeno razmerje med strankama že pred tem prenehalo. Iz prvostopenjske sodbe izhaja naslednje dejansko stanje, na katerega je višje sodišče vezano:

- tožnica je za toženko opravljala računovodske storitve na podlagi Pogodbe o opravljanju računovodskih storitev (v nadaljevanju: Pogodba);

- tožnica je v februarju 2024 odpovedala Pogodbo brez odpovednega roka;

- v skladu s Pogodbo se v primeru odpovedi brez odpovednega roka kot presečni dan šteje zadnji dan meseca, v katerem je izvajalec odstopil od Pogodbe, kar je v obravnavnem primeru 28. 2. 2024

- Pogodba še določa, da je v primeru odpovedi brez odpovednega roka izvajalec dolžan opraviti nujna računovodska opravila, kar so priprava in oddaja vseh predpisanih obračunov, poročil in izkazov, ki se nanašajo na obdobje do vključno presečnega dne;

- z iztoževanim računom je tožnica zaračunala toženki obračun plač (REK obrazec z dne 15. 3. 2024) in obračun DDV (obrazec DDV-O z dne 19. 3. 2024), oboje za mesec februar 2024;

- tožnica je vselej pripravila obračun plač in prispevkov ter DDV v tekočem mesecu za prejšnji mesec ter obrazce oddala na FURS in storitve v tekočem mesecu zaračunala toženki;

- toženka se je konkludentno strinjala z višjo ceno tožničinih storitev, saj je skoraj dve leti plačevala novo, višjo ceno.

7. Na podlagi tako ugotovljenega dejanskega stanja je sodišče prve stopnje zaključilo, da je bila tožnica skladu s Pogodbo dolžna opravljati računovodske storitve za obdobje do vključno presečnega dne, kar je v obravnavnem primeru februar 2024. Ker je računovodske storitve za toženko za februar 2024 tudi opravila, utemeljeno zahteva plačilo zanje.

8. Pritožba meni, da je sodišče prve stopnje napačno presodilo, da tožnica glede dejstev in dokazov iz prve pripravljalne vloge ni bila prekludirana (451. in 453. člen ZPP). Vendar pa očitana kršitev prekluzij na način, da sodišče upošteva navedbe ali dokaze, ki jih naj ne bi smelo, lahko kvečjemu pomeni relativno bistveno kršitev določb postopka (prvi odstavek 339. člena ZPP), ki v sporih majhne vrednosti ni dovoljen pritožbeni razlog (prvi odstavek 458. člena ZPP). Višjemu sodišču se do teh pritožbenih navedb zato ni potrebno opredeliti.

9. Neutemeljene so tudi pritožbene navedbe, da je prvostopenjska sodba obremenjena z bistveno kršitvijo določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Izpodbijana sodba vsebuje razloge o vseh odločilnih dejstvih, ki so jasno predstavljeni in med njimi ni nikakršnih nasprotij. Kot ključno višje sodišče izpostavlja ugotovitev in zaključek sodišča prve stopnje, da je bil presečni dan po odpovedi Pogodbe zadnji dan februarja 2024. V skladu z izrecnim pogodbenim določilom pa je bila tožnica za obdobje do tega dne dolžna opraviti računovodske storitve, vključujoč oddajo obrazcev REK in DDV-O, kar je tudi storila. Že sodišče prve stopnje je toženki pojasnilo, da je splošno znano dejstvo, da se takšna obrazca oddata tekoči mesec za prejšnji mesec. Enostavno povedano, za obračunsko obdobje februar 2024 sta se obrazca lahko oddala le v marcu 2024 in so drugačne pritožbene navedbe neprepričljive.

10. Neutemeljeni so nadalje pritožbeni očitki, da je sodišče prve stopnje zagrešilo bistveno kršitev določb postopka po 8. točki drugega odstavka 339. člena ZPP, ker ni zaslišalo zakonite zastopnice toženke, ki bi lahko pojasnila, kakšno je bilo ustaljeno ravnanje med strankama in zakaj toženka (pravilno tožnica) ni upravičena do plačila. Pritožbeni razlog je vsebinsko prazen, saj toženka ne navaja, kakšno bi naj bilo to ustaljeno ravnanje in kako bi to privedlo do drugačne odločitve.

11. Ne držijo niti pritožbene navedbe, da tožnica ni izkazala, zakaj iztožuje po ceni 140,00 EUR + DDV, čeprav je v Pogodbi določena cena 120,00 EUR + DDV. Iz ugotovljenega dejanskega stanja namreč izhaja, da je tožnica skoraj dve leti zaračunavala toženki storitve po višji ceni (tožnica je zatrjevala obstoj ustnega dogovora o tem), toženka pa je na to pristajala in je takšno ceno tudi plačevala. Zato je sodišče prve stopnje pravilno in logično zaključilo, da sta bili stranki o takšni ceni soglasni, sicer ni razumnega razloga, zakaj bi toženka skoraj dve leti plačevala višjo dogovorjeno ceno.

12. S tem je višje sodišče odgovorilo na vse pomembne pritožbene navedbe (prvi odstavek 360. člena ZPP). Pritožbene navedbe so neutemeljene, drugih kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti, pa ni zaznalo (drugi odstavek 350. člena ZPP), zato je pritožbo zavrnilo in izpodbijano sodbo potrdilo (353. člen ZPP).

13. Zaradi neuspeha s pritožbo toženka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka in mora tožnici povrniti njene stroške pritožbenega postopka (154. člena ZPP v zvezi s 165. členom ZPP). V skladu s priglašenim stroškovnikom, Odvetniško tarifo (OT) in vrednostjo točke 0,60 EUR je tožnica upravičena do povračila stroškov za odgovor na pritožbo (250 točk), materialne stroške po 11. členu OT (5 točk) in 22% DDV, kar znaša 186,66 EUR. Zakonske zamudne obresti od terjatve na povračilo pravdnih stroškov tečejo od poteka osemdnevnega roka za izpolnitev dalje (prvi odstavek 299. in prvi odstavek 378. člena Obligacijskega zakonika - OZ ter 313. in 458. člen ZPP).

Gre za očitno pomoto sodišča prve stopnje, saj je bil zadnji dan v mesecu 29. 2 2024, ker je bilo leto 2024 prestopno, kar pa na končno odločitev ne vpliva.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 451, 453

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.