VSC Sklep III Kp 82389/2024
Sodna praksa višjih sodišč, 2025-01-31

Branko Aubreht (preds.), Barbara Žumer Kunc (poroč.), mag. Mojca Turinek

1. Ustavna pritožba zoper sklep Višjega sodišča v Celju št. III Kp 82389/2024 z dne 31. 1. 2025 se sprejme v obravnavo.

2. Sklep Višjega sodišča v Celju št. III Kp 82389/2024 z dne 31. 1. 2025 se razveljavi in zadeva se vrne Višjemu sodišču v Celju v novo odločanje.

evropski nalog za prijetje in predajo - pogoji za predajo zahtevane osebe - razlogi za zavrnitev predaje zahtevane osebe

Z obširnimi navedbami, da bi sodišče prve stopnje moralo zavrniti prošnjo za izročitev zahtevane osebe Kraljevini Španiji, ker obstaja, glede na številna poročila Evropskega parlamenta glede razmer v španskih zaporih, verjetnost, da bi bile zahtevani osebi kršene pravice iz 3. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah (prepoved nečloveškega in ponižujočega ravnanja) kot tudi kršitev prvega odstavka 6. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah (pravice do poštenega sojenja) zagovornik uveljavlja pogoje, ki so navedeni v 522. členu ZKP, medtem ko je sodišče v tej zadevi odločalo v skladu z ZSKZDČEU-1, ki pa med pogoji za izročitev ne določa, da bi moralo sodišče v naši državi preverjati ali ne obstaja verjetnost, da bi bila oseba, katere izročitev se zahteva, v državi prosilki mučena, da bi se z njo nečloveško ali ponižujoče ravnalo oziroma bi se jo na tak način kaznovalo ( kot je to določeno v 14. točki prvega odstavka 522. člena ZKP ).

1. Z izpodbijanim sklepom je zunajobravnavni senat Okrožnega sodišča v Celju sklenil, da se po določbi 23. člena Zakona o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije (v nadaljevanju ZSKZDČEU-1) dovoli predaja zahtevane osebe A. A. (osebni podatki so v izreku izpodbijanega sklepa) Kraljevini Španiji zaradi kazenskega postopka, ki se zoper njega vodi zaradi kaznivega dejanja pranja denarja po prvem in drugem odstavku 570. člena Španskega kazenskega zakonika ter vodenja in organiziranja kriminalne združbe po 301. členu Španskega kazenskega zakonika (opis kaznivega dejanja izhaja iz izreka izpodbijanega sklepa). Zahtevana oseba A. A. (v nadaljevanju zahtevana oseba) pa se ne sme preganjati, zoper njo se ne sme izvršiti kazen oziroma se ne sme predati drugi državi članici ali izročiti tretji državi zaradi drugega kaznivega dejanja, ki je bilo storjeno pred predajo (četrti odstavek 23. člena ZSKZDČEU-1).

2. Zoper navedeni sklep se je pritožil zagovornik zahtevane osebe zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, kršitve materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in sklep o izročitvi zahtevane osebe razveljavi oziroma podredno, da sklep o izročitvi razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

3. Pregled zadeve na pritožbeni stopnji je pokazal, da pritožba ni utemeljena, saj sodišče prve stopnje ni kršilo določb ZSKZDČEU-1, niti ni bistveno kršilo določb kazenskega postopka ali materialnega prava, dejansko stanje v zvezi z utemeljenostjo odločitve zunajobravnavnega senata, da se dovoli predaja zahtevane osebe A. A. Kraljevini Španiji, pa je pravilno in popolno ugotovilo.

4. Po preizkusu izpodbijanega sklepa v smeri pritožbenih navedb in ob upoštevanju podatkov spisa sodišče druge stopnje ugotavlja, da je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da so izpolnjeni vsi v ZSKZDČEU-1 določeni pogoji za predajo zahtevane osebe. Vse pogoje za predajo je dovolj izčrpno obrazložilo z razlogi, ki jih je sodišče druge stopnje lahko preizkusilo, pri tem pa ugotovilo, da izpodbijani sklep nima pomanjkljivosti, ki mu jih očita zagovornik.

5. Zahtevani osebi je bila s strani policije dne 29. 10. 2024 ob 13:15 uri odvzeta prostost v Rogaški Slatini na podlagi Evropskega naloga za prijetje in predajo (v nadaljevanju ENPP) z dne 24. 10. 2024, katerega je zanj izdalo sodišče prve stopnje in preiskovalno sodišče številka 2 v kraju El Prat Llobregat-Barcelona po sodnici B. B., zaradi storitve kaznivega dejanja pranja denarja po prvem in drugem a. odstavku 570. člena Španskega kazenskega zakonika in kaznivega dejanja vodenja in organiziranja kriminalne združbe po 301. členu Španskega kazenskega zakonika. Iz citiranega ENPP je razvidno, da je bil izdan zaradi predaje zahtevane osebe državljani Kraljevini Španiji zaradi izvedbe kazenskega postopka v tej državi. Ker zahtevana oseba ni soglašala s predajo, jo je preiskovalna sodnica Okrožnega sodišča v Celju v skladu s prvim odstavkom 23. člena ZSKZDČEU-1 dne 17. 12. 2024 zaslišala ob navzočnosti njegovega zagovornika in okrožne državne tožilke, ki sta podala svoje predloge in stališča. Že ob privedbi k dežurni preiskovalni sodnici dne 29.10.2024 je bila v okviru tega postopka ugotovljena identiteta zahtevane osebe na podlagi osebnega dokumenta-osebne izkaznice, kot je razvidno iz zapisnika o zaslišanju na l.št.23. Čeprav je v ENPP kot ime zahtevane osebe navedeno A. A. (namesto ...), na podlagi vseh osebnih podatkov, navedenih v ENPP in so skladni s podatki iz osebne izkaznice, ne more biti dvoma, da gre za pravo osebo, katere izročitev se zahteva. Zato so pritožbene navedbe, da sodišče prve stopnje ni preverilo ali je A. A. sploh iskana oseba, neutemeljene. Enako velja tudi glede pritožbene trditve, da sta v ENPP navedeni kot iskani dve različni osebi in sicer A. A. in C. C., zaradi česar naj bi obstajal utemeljen dvom ali je A. A. sploh osumljen kakšnega kaznivega dejanja. Tako v ENPP, dodatnih informacijah SIREN v zvezi z opozorili o osebah, ki se iščejo zaradi prijetja in predaje, kakor tudi v sodnem nalogu, na podlagi katerega je bil izdan ENPP, je brez dvoma navedena kot zahtevana oseba A. A., pri čemer je naveden povzetek opisa kaznivih dejanj, zaradi katerih se zahteva njegova izročitev.

6. Zagovornik v pritožbi zatrjuje, da izpodbijani sklep nima razlogov o odločilnih dejstvih, s čimer uveljavlja bistveno kršitev določb postopka iz 11. točke prvega odstavka 371. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP). Ob zatrjevanju navedene kršitve zagovornik izpostavlja, da opis kaznivih dejanj, ki naj bi jih storila zahtevana oseba, ni konkretiziran do te mere, da bi bilo mogoče razbrati, katera kazniva dejanja in kdaj naj bi jih zahtevana oseba storila ter kakšno škodo naj bi povzročila. Opis očitanih kaznivih dejanj je tako nepopoln, da ENPP ni mogoče izvršiti, saj je tako nekonkretiziran, da iz njega ni razvidna vloga zahtevane osebe pri storitvi kaznivega dejanja in zahtevana oseba tako še vedno ni seznanjena in ne ve, česa konkretno naj bi bila osumljena, niti kaj je podlaga za sum storitve kaznivega dejanja. Iz navedenih razlogov zahtevana oseba do sedaj tudi ni mogla učinkovito ugovarjati razlogom proti predaji po ZSKZDČEU-1.

7. Pritožnik nadalje izpostavlja, da je preiskovalna sodnica, očitno zaradi pomanjkanja konkretizacije opisa vloge zahtevane osebe pri storitvi kaznivega dejanja, že sama podala dodatno zaprosilo in poizvedbe za navedene podatke španskim organom v času izročitvenega postopka, ki pa dodatnih zaprošenih podatkov kljub pozivu niso posredovali, temveč so posredovali povsem enake podatke kot v ENPP oziroma so slednjega še enkrat poslali. Sodišče prve stopnje se ne bi smelo zadovoljiti s posredovanjem povsem enakega odgovora oziroma z neposredovanjem dodatno zaprošenih podatkov pri odreditvenem organu ter v zvezi s tem odreditveni organ ponovno zaprositi za manjkajoče podatke oziroma dodatne informacije, preden je odločilo o predaji zahtevane osebe oziroma slednje zavrniti.

8. S takšnimi pritožbenimi zatrjevanji sodišče druge stopnje ne more soglašati. Izpodbijani sklep o dovolitvi predaje zahtevane osebe namreč vsebuje vse podatke, ki se v skladu s petim odstavkom 23. člena ZSKZDČEU-1 zahtevajo za predajo zahtevane osebe brez njenega soglasja in sicer: a) ime, priimek, datum in kraj rojstva, prebivališče ter državljanstvo zahtevane osebe; b) državo članico, kateri se predaja; c) opis kaznivega dejanja, zaradi katerega se predaja; č) navedbo, da se zahtevane osebe ne sme preganjati, zoper njo izvršiti kazen ali predati drugi državi članici ali izročiti tretji državi zaradi drugega kaznivega dejanja, storjenega pred njegovo predajo; d) navedbo, kdaj je bila zahtevani osebi odvzeta prostost na podlagi zakona in koliko časa je odvzem trajal. Iz ENPP je razvidno, da je pred preiskovalnim sodiščem Kraljevine v Španiji v teku preiskava zoper organizirano kriminalno združbo, ki se ukvarja s pranjem denarja, ki je bil pridobljen s kaznivim dejanjem. Gre za prenos velikih količin denarja iz Španije v tuje države, za kar storilci prejmejo provizijo v obliki kriptovalut. Oprani denar prihaja predvsem iz trgovinskih družb, ki jih upravljajo državljani Kitajskega porekla. Gre za kaznivo dejanje, storjeno proti industrijski lastnini in javnim financam. Kitajski državljani iščejo kanal za pridobitev kriptovalut v USDT, ki jo nato zamenjajo neposredno v jene, da se na tak način izognejo plačilu davka v Španiji. Kitajske bančne kartice omogočajo izvedbo tega postopka na podlagi minimalne utemeljitve izvora, pri čemer mora biti samo podjetje ustanovljeno v skladu z zakonom. Zahtevana oseba je osumljena v povezavi z navedenim opisom, da je sodelovala v kriminalni združbi in se ji tako očita storitev kaznivega dejanja pranja denarja po prvem in drugem a. odstavku 570. člena Španskega kazenskega zakonika in kaznivo dejanje vodenja in organiziranja kriminalne združbe po 301. členu Španskega kazenskega zakonika, pri čemer je naveden čas storitve kaznivega dejanja 22. 6. 2023 in višina opranih sredstev, ki presega 6.000.000,00 EUR. Sodišče prve stopnje se je v točki 9. obrazložitve izpodbijanega sklepa opredelilo do očitka obrambe v zvezi z nekonkretizacijo opisa dejanja v ENPP. Pojasnilo je, da ni mogoče slediti navedbam obrambe, da iz opisa kaznivega dejanja ni jasno, kaj se zahtevani osebi očita in tudi ni jasno opredeljen sodni nalog, na podlagi katerega je sodišče v Španiji izdalo ENPP. Ob tem je pojasnilo, da je iz posredovanih listin razvidno, da je bil zoper zahtevano osebo dne 24. 10. 2024 izdan ENPP s strani sodišča prve stopnje in preiskovalnega sodišča številka 2 v kraju El Prat Llobregat-Barcelona po sodnici B. B., zaradi izvedbe kazenskega postopka v Kraljevini Španiji. ENPP je bil izdan na podlagi sodnega sklepa, izdanega s strani navedenega prvostopnega preiskovalnega sodišča, navedena pa je tudi referenca spisa - predhodni ukrep opr. št. 661/2023-G. Glede na ugotovljeno, ko iz vsebine ENPP izhaja, da je bila podlaga za njegovo izdajo sodna odločba, hkrati je navedena tudi opravilna številka predhodnega postopka oziroma ukrepa, ob upoštevanju načela medsebojnega priznavanja in zaupanja v sodne odločbe in odločbe pravosodnih organov, je tudi po oceni pritožbenega sodišča mogoče brez dvoma zaključiti, da iz predložene dokumentacije izhaja zadostna konkretizacija, zaradi česar se predaja zahtevane osebe španskim pravosodnim organom lahko izvede. V preostalem je pravna opredelitev kaznivih dejanj in podrobnejši opis kaznivih dejanj v celoti v pristojnosti odreditvenega pravosodnega organa in se tukajšnje sodišče, kot je pa pravilno poudarilo v obrazložitvi izpodbijanega sklepa sodišče prve stopnje, ne spušča v presojo o pravni kvalifikaciji dejanj, niti ne presoja dokazov glede očitanih kaznivih dejanj in jih ne ocenjuje, saj je to v celoti v pristojnosti odreditvenega organa, ki bo vodil oziroma vodi kazenski postopek v tuji državi, članici EU. Tudi po presoji pritožbenega sodišča je tako opis očitanih kaznivih dejanj dovolj konkretiziran.

9. Glede na navedeno pritožbeno sodišče zavrača navedbe pritožnika glede zatrjevane bistvene kršitve določb kazenskega postopka iz 11. točke prvega odstavka 371. člena ZKP. Prav tako tudi ne drži pritožbena trditev, da se sodišče prve stopnje v izpodbijanem sklepu ni opredelilo do navedb obrambe, saj je v obrazložitvi navedlo jasne razloge, zakaj tem navedbam ni sledilo. Odločba Višjega sodišča v Celju, III Kp 66442/2021 z dne 3. 8. 2021, ki jo citira zagovornik v pritožbi, pa obravnava povsem drugačno dejansko stanje od obravnavanega, zaradi česar posledično v tem postopku ne more biti upoštevana. V citirani odločbi je namreč pritožbeno sodišče sklep sodišča prve stopnje razveljavilo zato, ker ni preverilo zagovora zahtevane osebe, da je bila v državi, katera je zahtevala njeno izročitev, za kaznivo dejanje, ki je bilo predmet postopka predaje, že obsojena, da je zaporno kazen tam tudi prestala in da je bila iz države, ki je odredila njeno izročitev, izgnana, kar pa je seveda bistveni podatek, ki ga je pred odločitvijo o zahtevani izročitvi vsekakor sodišče dolžno preveriti.

10. Glede na navedeno se kot neutemeljene in v nasprotju s spisovnim gradivom izkažejo tudi trditve v pritožbi, da sploh ni jasno, ali se navedeni postopek dejansko nanaša na zahtevano osebo in da ni jasno, na podlagi kakšne sodne odločbe naj bi bil ENPP izdan. Posledično sodišče prve stopnje tudi ni zagrešilo kršitev 29. člena Ustave RS, 16. člena ZKP in tretjega odstavka 6. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah, kot to zatrjuje pritožba.

11. Kot povsem nekonkretizirane in zgolj na ravni domnev in ugibanj pritožbeno sodišče ocenjuje pritožbena izvajanja, da zaradi pomanjkanja konkretizacije ENPP oziroma opisa vloge in kaznivih dejanj, ki se očitajo zahtevani osebi, ne gre povsem izključiti možnosti, da je bil ENPP odrejen zaradi izvršitve kazni zapora ali drugega ukrepa kazenskega sodišča, ki se izvršuje z odvzemom prostosti in zahtevana oseba ni bila osebno navzoča na sojenju, na podlagi katerega je bila izdana odločba, pri čemer iz dokumentacije tudi ne izhaja, da bi bili izpolnjeni vsi pogoji za izvršitev naloga, izdanega na podlagi sojenja v nenavzočnosti v skladu z 10. točko 9. člena ZSKZDČEU-1 in v povezavi s 13. členom ZSKZDČEU-1; nadalje, da ni mogoče povsem izključiti, da je bil nalog odrejen z namenom kaznovanja zahtevane osebe zaradi njenega spola, rase, vere, etičnega porekla, državljanstva, jezika, političnega prepričanja ali spolne usmerjenosti oziroma bi bil lahko njen položaj iz teh razlogov bistveno slabši.

12. Z obširnimi navedbami, da bi sodišče prve stopnje moralo zavrniti prošnjo za izročitev zahtevane osebe Kraljevini Španiji, ker obstaja, glede na številna poročila Evropskega parlamenta glede razmer v španskih zaporih, verjetnost, da bi bile zahtevani osebi kršene pravice iz 3. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah (prepoved nečloveškega in ponižujočega ravnanja) kot tudi kršitev prvega odstavka 6. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah (pravice do poštenega sojenja) zagovornik uveljavlja pogoje, ki so navedeni v 522. členu ZKP, medtem ko je sodišče v tej zadevi odločalo v skladu z ZSKZDČEU-1, ki pa med pogoji za izročitev ne določa, da bi moralo sodišče v naši državi preverjati ali ne obstaja verjetnost, da bi bila oseba, katere izročitev se zahteva, v državi prosilki mučena, da bi se z njo nečloveško ali ponižujoče ravnalo oziroma bi se jo na tak način kaznovalo ( kot je to določeno v 14. točki prvega odstavka 522. člena ZKP ).

13. Zagovornik nadalje v pritožbi zatrjuje, da niti iz ENPP odreditvene države niti iz obrazložitve izpodbijanega sklepa ni razvidna presoja sorazmernosti izdaje ENPP. Pritožbeno sodišče uvodoma poudarja, da je ENPP sodna odločba, ki jo izda država članica z namenom prijetja in predaje zahtevane osebe s strani druge države članice z namenom uvesti kazenski postopek ali izvršiti kazen zapora ali ukrep, vezan na odvzem prostosti. Države članice izvršijo ENPP na osnovi medsebojnega priznavanja, ki pomeni neposredno priznavanje sodnih odločb drugih držav članic in je nepriznavanje zgolj izjema. Pri izvajanju tega instrumenta sta najpomembnejša sodelovanje in medsebojno zaupanje med pristojnimi pravosodnimi organi. Tudi po stališču SEU je zavrnitev izvršitve ENPP izjema od vzajemnega priznavanja in jo je treba ozko razlagati. Glede na navedena izhodišča je torej treba v konkretni zadevi predaje zaupati odreditveni državi Kraljevini Španiji, da je skladno s priporočili priročnika pred izdajo ENPP opravila presojo sorazmernosti. Nadalje v Priročniku ali v obrazcu ENPP ni predvideno, da bi morala država odreditve svojo oceno o sorazmernosti utemeljiti oziroma obrazložiti, saj obrazec ENPP takšne rubrike sploh ne vsebuje. Po priporočilih Priročnika se sicer presoja sorazmernosti ENPP opravi v odreditveni državi, medtem ko Okvirni sklep 2002/584/PNZ izvršitveni državi članici ne omogoča presoje sorazmernosti ENPP, kar je v skladu z načelom vzajemnega priznavanja. Zgolj ob resnih pomislekih izvršitvene države članice glede sorazmernosti prejetega ENPP se odreditvenemu ali izvršitvenemu pravosodnemu organu priporoča, naj vzpostavita neposreden stik, pri čemer pa se pričakuje, da bodo takšni primeri le izjemoma nastali.

14. Zagovornik se v pritožbi sklicuje na stališče Višjega sodišča v Ljubljani v zadevi I Kp 71572/2022 in sicer, da bi moralo sodišče prve stopnje, ne glede na načelo vzajemnega priznavanja in medsebojnega zaupanja med državami članicami pri izvršitvi ENPP, glede na priporočila Priročnika k izvršitvi ENPP pri odločanju o izpolnjevanju pogojev za izvršitev ENPP presoditi, ali so v okoliščinah primera morebiti izkazani resni pomisleki glede sorazmernosti sprejetega ENPP, ki bi narekovali uporabo drugih manj prisilnih, a še vedno enako učinkovitih ukrepov in svojo presojo pojasniti v obrazložitvi svoje odločitve. Pritožbeno sodišče v zvezi z zatrjevanjem ugotavlja naslednje: niti Okvirni sklep 2002/584/PNZ niti ZSKZDČEU-1 ne vsebujeta določb o sorazmernosti ENPP. Določbe Priročnika k ENPP, ki jih citira zagovornik, so sicer priporočila, niso pa pravno zavezujoče. S tem, ko sodišče prve stopnje v obrazložitvi izpodbijanega sklepa ni izrecno navedlo, da ni imelo nikakršnih resnih pomislekov glede sorazmernosti prejetega ENPP, ni zagrešilo bistvenih kršitev določb postopka, saj takšna določila, kot že navedeno ZSKZDČEU-1 ne vsebuje. Zgolj v primeru, če bi se sodišču prve stopnje ob presoji pogojev za izročitev zahtevane osebe na podlagi izdanega ENPP Kraljevine Španije vzbudili resni pomisleki glede sorazmernosti prejetega ENPP (kar pa v konkretnem primeru očitno ni bilo), bi sodišče prve stopnje moralo presojati, ali ne bi morda prišli v poštev drugi, manj prisilni, a še vedno enako učinkoviti ukrepi, kot jih naštevajo določila Priročnika, na katerega se sklicuje zagovornik.

15. Pritožbeno sodišče tako na podlagi obrazloženega ugotavlja, da je sodišče prve stopnje v izpodbijanem sklepu pravilno ugotovilo, da so vsi pogoji za predajo zahtevane osebe podani in da je tudi utemeljeno dovolilo njeno predajo pravosodnim organom Kraljevine Španije, saj so izpolnjeni vsi pogoji, navedeni v 23. členu ZSKZDČEU-1.

16. Ker je izpodbijani sklep pravilen in zakonit, je pritožbeno sodišče pritožbo zagovornika zahtevane osebe zavrnilo kot neutemeljeno.

Zakon o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije (2013) - ZSKZDČEU-1  - člen 9, 13, 23

Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP) - člen 3, 6

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

VSC Sklep III Kp 82389/2024, enako tudi ,