VSL Sklep IV Cp 1861/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-12

Polona Marjetič Zemljič (preds.), Matjaž Voglar (poroč.), mag. Barbara Petrič

preživnina - odmera preživnine - zmožnosti staršev - stanovanjski stroški - potrebe otroka - kredit preživninskega zavezanca - zavarovanje - otroški dodatek

Predlagatelj je s kreditom odkupil polovični solastniški delež na hiši, v kateri prebiva, s čimer je preprečil civilno delitev, zato je treba stroške tega kredita všteti v njegove stanovanjske stroške. Zavarovanje nepremičnine, ki je udeleženčev dom, je potreben strošek, ki ga je treba všteti v njegove stanovanjske stroške.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

II. Vsaka stranka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

Oris zadeve in odločitev sodišča prve stopnje:

1. Udeleženca postopka sta bivša zunajzakonska partnerja, ki imata skupna sinova A. A. (roj. 2012) in B. A. (roj. 2013). V postopku je bila sklenjena poravnava glede skupnega starševstva, ki se izvaja tako, da otroka izmenično živita vsak teden pri enem od staršev.

2. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugotovilo potrebe obeh dečkov v znesku 675 EUR mesečno za vsakega, pri čemer je vsak od staršev dolžan prispevati polovico k preživljanju vsakega od otrok (1. odstavek I. točke izreka); mati svojo preživninsko obveznost v celoti izpolnjuje naturalno v okviru svojega gospodinjstva ter z neposrednimi plačili šolskih položnic (vključno s šolo v naravi, šolskimi izleti in prehrano), šolskih potrebščin in skupno dogovorjenih izvenšolskih dejavnosti. Oče osnovne potrebe deloma izpolnjuje naturalno, za kritje preostalih potreb pa je dolžan materi otrok od 15. 10. 2024 plačevati po 127 EUR mesečne preživnine za vsakega (2. odstavek I. točke izreka); dodatne občasne večje stroške, ki niso zajeti v preživnini in jih starša sporazumno dogovorita, si starša delita na polovico (5. odstavek I. točke izreka

); zavrnilo, kar sta udeleženca predlagala več ali drugače ter odločilo, da vsak udeleženec nosi svoje stroške (II. in III. točka izreka - ni pritožbeno izpodbijano).

3. Zoper odločitev se pritožuje predlagatelj (oče) in med drugim navaja, da je kredit bil potreben za rešitev stanovanjskega vprašanja, moral je odkupiti tetino polovico hiše, sicer bi šla cela hiša na dražbo; hiša je enostanovanjska in je zato pravno ne more oddajati, zgornji del pa tudi ni dokončan. Zavarovanje hiše je potreben strošek, ki bi ga bilo treba upoštevati. Sodišče prve stopnje ni pojasnilo, kako je ugotovilo, da zasluži poleg 900 EUR še vsaj 400 EUR. Pri dohodkih nasprotne udeleženke sodišče ni upoštevalo povračila stroškov v znesku 130 EUR mesečno. Pri potrebah otrok je upoštevalo tudi občasne stroške, kot je šola v naravi, na račun katerega je mesečni obveznosti dodalo 7 EUR, čeprav je ločilo redne šolske stroške od izrednih. Zmotno je v celoti izključilo strošek B. A. dejavnosti minimota in prispevek predlagatelja k tej dejavnosti. Sodišče je kršilo načelo enakosti, ko je po drugi strani upoštevalo strošek badmintona oziroma sabljanja in kung fuja, ker naj bi se predlagatelj s tem strinjal, kar pa ne drži. Predlagatelj je to dejstvo sprejel, kar pa ne pomeni, da se je strinjal v smislu sprejema obveznosti plačevanja. Ni jasno, kaj je sodišče odločilo v zvezi z izvenšolskimi dejavnostmi, ki se omenjajo v 2. in 5. odstavku I. točke izreka. Odpira se možnost, da nasprotna udeleženka sama zavrne možnost otrok, da obiskujeta dejavnosti, preživnina pa ostane enaka, saj je strošek teh dejavnosti 50 EUR na otroka že upoštevan v preživnini. Če pa se cena za sabljanje dvigne nad 50 EUR mesečno (5. odstavek), potem to ni več krito v okviru že plačane preživnine. Sodišče je zmotno zavrnilo upoštevanje otroškega dodatka. Sodna praksa dopušča, da se v določenih primerih upošteva otroški dodatek kot korektiv, predvsem ko je premoženjsko stanje staršev slabo, kar je podano v tem primeru (sodba VSRS II Ips 186/2014 z dne 25. 9. 2014).

4. Predlagateljica je na pritožbo odgovorila (v dveh odgovorih - osebno in prek pooblaščenca) in predlagala njeno zavrnitev.

6. Pritožba sodišču prve stopnje na več mestih očita kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku

v zvezi z 42. členom Zakona o nepravdnem postopku

, vendar gre dejansko za grajo ugotovljenega dejanskega stanja oziroma materialnopravnih zaključkov sodišča prve stopnje. Izpodbijani sklep je obširno obrazložen in ga je brez dvoma mogoče preizkusiti. Po drugi strani pritožba v veliki meri ne vzpostavi vsebinskega dialoga z razlogi sodišča prve stopnje, temveč le podaja svoje navedbe, kot da bi šlo za postopek na prvi stopnji, saj ne pojasni, kateri del odločitve sodišča prve stopnje s posameznimi navedbami napada in v čem bi bila odločitev sodišča prve stopnje drugačna, če bi sodišče prve stopnje sledilo njegovim tezam. Očiten primer je 17. točka pritožbe, ki razpravlja o šolanju nasprotne udeleženke, ki ji ga plačuje delodajalec, pri čemer sodišče prve stopnje stroškov tega šolanja ni nikjer upoštevalo, pritožba pa tudi ne pojasni, kakšno zvezo naj bi to imelo z izpodbijano odločitvijo.

7. Pritožbeno je zelo sporen kredit, ki ga sodišče prve stopnje ni priznalo kot predlagateljev strošek (14. točka obrazložitve), ker je ugotovilo, da je predlagatelj že prej živel v stanovanju v pritličju, sedaj pa je s kreditom odkupil še drugi del hiše (nadstropje oziroma podstrešje), ki ga ne potrebuje neposredno za življenje, ampak za dodatno stanovanje, ki ga po lastnih izpovedbah predlagatelj hoče oddajati, v njem pa tudi opravlja poslovno dejavnost, torej ne gre za stanovanje, v katerem bi živel z otrokoma oziroma bi z njegovim nakupom reševal svoj stanovanjski problem.

8. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je tozadevno razlagovanje sodišča prve stopnje zmotno, saj pritožba utemeljeno izpostavlja, da je moral s kreditom odkupiti polovični (idealni) solastniški delež hiše in ne konkretno določenega stanovanja, sicer bi se delitev solastne hiše opravila civilno, torej bi bila hiša prodana na dražbi in bi pritožnik ostal brez doma. Vendar pa pritožbeno sodišče ugotavlja, da to materialnopravno zmotno razlogovanje sodišča prve stopnje ni vplivalo na pravilnost odločitve, saj je iz nadaljevanja obrazložitve razvidno, da je sodišče pritožnikov kredit upoštevalo v okviru njegovih preživninskih zmožnosti. Sodišče prve stopnje je pri rekapitulaciji (glej 25. točko obrazložitve in opombo št. 25, katerih pritožba konkretizirano ne izpodbija) ugotovilo, da očetu po plačilu kredita in stanovanjskih stroškov ostane cca 880 EUR mesečno, materi pa po plačilu najemnine in stroškov cca 800 EUR mesečno.

9. Smiselno enako velja za pritožbene navedbe v zvezi z zavarovanjem. Pritožbeno sodišče se strinja s pritožnikom, da je strošek zavarovanja nepremičnine potreben stanovanjski strošek, ki bi ga bilo treba upoštevati, medtem ko so razlogi sodišča prve stopnje v 13. točki obrazložitve, da naj bi se strošek zavarovanja hiše po (nenavedeni) sodni praksi ne upošteval, zmotne. Vendar pa upoštevaje zgoraj povedano o rekapitulaciji v 25. točki obrazložitve pritožbeno sodišče ugotavlja, da predlagatelju po odštetju kredita in stanovanjskih stroškov ostane okoli 880 EUR mesečno, nasprotni udeleženki pa okoli 800 EUR, kar pomeni, da bi tudi, če bi se v okviru predlagateljevih stroškov upošteval znesek zavarovanja (623,47 EUR letno oziroma cca 52 EUR mesečno), še vedno bila pravilna ugotovitev sodišča prve stopnje, da obema udeležencema po plačilu vseh stroškov ostane približno enako denarja, kar je pogojevalo odločitev, da se tudi njuno preživninsko breme razdeli na polovico.

10. Pritožbene navedbe v IV. točki, kjer pritožnik podrobno preračunava stroške, so v večji meri nerazumljive. Sodišče prve stopnje je pravilno pojasnilo, da določitev preživnine ni knjigovodsko - matematični obračun, temveč ocena oziroma vrednotenje, saj se tako dohodki kot stroški ves čas spreminjajo. Ne drži, da sodišče prve stopnje ni pojasnilo, od kod ugotovitev, da prejema predlagatelj še vsaj 400 EUR dodatnega dohodka poleg zneska 900 EUR, ki ga izkazuje v okviru svoje samozaposlitve kot samostojni podjetnik. Sodišče prve stopnje je pojasnilo, da je med drugim lastnik dveh motociklov letnikov 2015 in 2018 (13. točka obrazložitve izpodbijanega sklepa), kar po eni strani pomeni, da ima dovolj dohodkov, da si je motocikla lahko kupil, po drugi strani pa so s tem zvezani tudi stroški (npr. zavarovanje, gorivo, servis), in da se poleg grafične dejavnosti ukvarja tudi s prodajo motoristične opreme (15. točka obrazložitve izpodbijanega sklepa), teh ugotovitev in razlogov sodišča prve stopnje pa pritožba konkretizirano ne izpodbija. Predlagatelj v pritožbi sam navaja, da financira B. A. dejavnost minimota, ki zagotovo ni poceni hobi, tako da je utemeljen zaključek sodišča prve stopnje, da pritožnik zasluži več, kot pa uradno prikazuje.

11. Neutemeljene so pritožbene navedbe, da sodišče prve stopnje v okviru prejemkov nasprotne udeleženke ni upoštevalo povračil stroškov v znesku 130 EUR. Mesečno povračilo stroškov je, kot pove že ime, namenjeno povrnitvi stroškov (običajno za prevoz in malico; da bi stroški nasprotne udeleženke obsegali še kaj več, pritožba ne pove), torej ta denar nasprotni udeleženki niti ne ostane. Pritožba ob izpodbijanju odločitve, da predlagatelj določen del preživninskih obveznosti krije tudi v denarju, spregleda, da je sodišče prve stopnje v 2. odstavku I. točke izreka materi naložilo poleg običajnega preživljanja v naturalijah tudi plačilo določenih nemajhnih stroškov (vse šolske položnice, vključno s šolami v naravi, šolskimi izleti; nakup šolskih potrebščin ter plačilo vseh skupno dogovorjenih izvenšolskih dejavnosti), kar utemeljuje zaključek, da mora nasprotni udeleženec del preživninske obveznosti prispevati v denarju.

12. Pritožbene navedbe o potrebah otrok (VI. točka pritožbe) konkretizirano omenijo le znesek 7 EUR v zvezi s šolo v naravi. Tako majhen znesek ne more v ničemer vplivati na celoten relevanten obseg potreb otrok. V preostalem delu, ko razpravlja o izvenšolskih dejavnostih, pritožba sploh ne pove, kakšni so stroški oziroma izdatki teh dejavnosti (minimoto, badminton, sabljanje in kung fu), tako da niti ni mogoče ugotoviti, kako naj bi ti domnevno napačni zaključki vplivali na ugotovljeni obseg potreb otrok oziroma porazdelitev le-teh med oba starša.

13. V zvezi z domnevnim nasprotjem med 2. in 5. odstavkom I. točke izreka glede izvenšolskih dejavnosti pritožbeno sodišče ugotavlja, da takega nasprotja ni. V 2. odstavku je materi naloženo, da plačuje položnice za skupno dogovorjene izvenšolske dejavnosti za oba otroka, v 5. odstavku pa je določeno, da si občasne večje stroške,

ki niso zajeti v preživnini in jih starša sporazumno dogovorita

, delita in krijeta vsak polovico (poudarki pritožbenega sodišča). Iz izreka je jasno razvidno, da sta pogoja za kritje dodatnih stroškov v smislu 5. odstavka I. točke izreka dva, in sicer mora iti za stroške, ki niso že zajeti v preživnini in drugič, da s tem nakupom blaga ali storitev soglašata oba starša, zato so pritožnikovi pomisleki o morebitnih materinih samovoljnih ravnanjih odveč.

14. Očitno neutemeljene so pritožbene navedbe v zvezi z otroškim dodatkom. Odločba VSRS, ki jo citira pritožba (II Ips 186/2014 z dne 25. 9. 2014) govori ravno nasprotno od tega, kar neresnično zatrjuje pritožba - poudarja namreč to, da ni več pravilen pristop sodne prakse, da se pri določitvi preživninske obveznosti staršev upošteva otroški dodatek, ker se je v letih po uveljavitvi ZZZDR pravna ureditev otroškega dodatka spreminjala, z njo pa tudi njegov namen. Premoženjsko stanje staršev v tem primeru ni tako slabo, da bi bilo potrebno postavljati pod vprašaj enotno stališče novejše sodne prakse, da se otroški dodatek pri določanju preživnine ne upošteva.

15. Glede na vse povedano in ker tudi ni ugotovilo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1), je sodišče druge stopnje pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1).

16. Predlagatelj s pritožbo ni uspel, odgovora na pritožbo pa tudi nista pripomogla k rešitvi zadeve, zato je sodišče druge stopnje odločilo, da vsak udeleženec sam nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

V 3. in 4. odstavku I. točke izreka je sodišče prve stopnje določilo še plačilo zapadlih preživnin ter usklajevanje preživnin v prihodnje.

Uradni list RS, št. 73/2007 - UPB-3 in nadaljnji, v nadaljevanju ZPP.

Uradni list RS, št. 16/2019, v nadaljevanju ZNP-1.

Pritožba je samostojno pravno sredstvo, zato morajo biti pritožbene navedbe konkretizirane in morajo vzpostavljati vsebinski dialog z razlogi sodišča prve stopnje, čemur te pritožbene navedbe ne zadostijo.

Ki jih sklep primeroma našteje: stroški zdravstvenih pregledov, nakup očal, kontaktnih leč in drugih zdravstvenih pripomočkov, večjih športnih rekvizitov in izvenšolskih dejavnosti, ki presegajo 50 EUR mesečno na otroka, stroški izpita za avto, valete, maturantskega izleta in plesa ipd.

Družinski zakonik (2017) - DZ  - člen 189, 190

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.