VSL Sklep III Cp 2057/2024
Sodna praksa višjih sodišč, 2025-03-20

mirna rešitev spora - stroški pravdnega postopka - stroški sodnega izvedenca - pripombe na izvedensko mnenje - dogovor o kritju stroškov - načelo dispozitivnosti v pravdnem postopku

V obravnavanem primeru je ključno, da sta se stranki z namenom sporazumne rešitve spora dogovorili o angažiranju izvedenca, katerega sta soglasno izbrali, ter pred sodiščem sklenili in podpisali dogovor o kritju njegovih stroškov v zgoraj omenjeni vsebini. S takšnim dogovorom sta prevzeli tudi tveganje morebitno slabo opravljenega izvedenskega dela.

I. Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje:

- v II. točki izreka spremeni tako, da se znesek 2.176,32 EUR nadomesti z zneskom 1.291,33 EUR,

II. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki v 15 dneh plačati pritožbene stroške v znesku 122 EUR, z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega naslednjega dne po izteku paricijskega roka dalje, do plačila.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni zahtevek, s katerim je tožnik zahteval, da toženec vzpostavi prejšnje posestno stanje tako, da odstrani ovire, ki onemogočajo vožnjo po dovozni poti in tožbeni zahtevek na prepoved bodočih motilnih ravnanj (I. točka izreka). Odločilo je, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki plačati stroške pravdnega postopka v znesku 2.176,32 EUR (II. točka izreka) in da tožeča stranka nosi stroške postopka (III. točka izreka).

2. Zoper stroškovno odločitev (II. in III. točka izreka) se pravočasno pritožuje tožnik iz vseh pritožbenih razlogov prvem odstavku 338. člena Zakona o pravdnem postopku ZPP. Meni, da je odločitev o stroških postopka nepravilna v delu, ki se nanaša na povračilo dejanskih stroškov izvedenca v višini 272,70 EUR in v delu, kjer je sodišče toženi stranki priznalo stroške za podane pripombe na izvedensko mnenje z dne 25. 10. 2023 ter odgovore na pozive sodišča v zvezi z izvedenskih mnenjem z dne 22. 11. 2023, 5. 2. 2024 in 25. 3. 2024. Navaja, da sta se s tožencem v okviru pripravljalnega naroka dne 24. 5. 2024, z namenom mirne rešitve spora, dogovorila o angažiranju izvedenca in sklenila, da bo stranka, v primeru, da ne sprejme mnenja izvedenca po izčrpanju vseh pripomb, krila vse stroške njegove postavitve. Ker toženec po izčrpanju vseh pripomb izvedenskega mnenja ni sprejel, mu sodišče ne bi smelo priznati navedenega stroška izvedenca (272,70 EUR), dodatno pa je dolžan povrniti tudi stroške, ki jih je tožnik že plačal za izvedenca (272,70 EUR). Prav tako toženec ni upravičen do povrnitve stroškov za vloge in odgovore, ki se nanašajo na pripombe na delo izvedenca v skupni višini 300 točk. Izvedensko mnenje tudi sicer ni bilo pridobljeno za potrebe dokazovanja in sojenja v predmetni zadevi, zato stroški, ki se nanašajo na izvedensko mnenje, ne morejo biti sestavni del pravdnih stroškov.

3. Toženec v odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev in poudarja, da je stališče, ki bi katerokoli stranko sililo v nestrinjanje z izvedenskim mnenjem, ki je očitno v nasprotju z veljavnimi predpisi, nesprejemljivo. V nadaljevanju dodaja, da je tožnik v vlogi 22. 11. 2023 prav tako izrazil nesoglasje z izvedenskim mnenjem, kar pomeni, da pogojev za spoštovanje dogovora ni, saj je bil ta dogovorjen za primer, ko zgolj ena izmed strank izvedenskega mnenja ne sprejme.

5. Pritožbeno sodišče je izpodbijani sklep preizkusilo v okviru zatrjevanih pravno pomembnih pritožbenih razlogov in razlogov, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti po določbi drugega odstavka 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP.

6. Uvodoma pritožbeno sodišče pojasnjuje, da stroški poskusa mirne razrešitve spora in s tem povezani stroški izvedenca ter stroški vlog in odgovorov v zvezi z izvedenskim mnenjem, v skladu z določilom prvega odstavka 151. člena ZPP spadajo med pravdne stroške, ki nastanejo zaradi postopka, kar je pravilno ugotovilo tudi prvostopenjsko sodišče.

Materialnopravno zmotni pa so zaključki o tem, katera od strank nosi te stroške postopka, kar bo pojasnjeno v nadaljevanju.

7. Ni dvoma, da vsaki stranki pripada avtonomija volje, ki se v pravdnem postopku izraža v načelu dispozitivnosti (3. člen ZPP). V okviru tega načela lahko stranke prosto razpolagajo z zahtevkom in se v okviru dovoljenih razpolaganj svobodno dogovarjajo o medsebojnih pravicah in obveznostih. Iz zapisnika o prvem naroku za glavno obravnavo je razvidno, da sta se stranki v okviru pripravljalnega naroka, z namenom sporazumne razrešitve spora dogovorili, da se v postopku angažira izvedenec gradbene stroke - A. A. Hkrati sta sprejeli tudi dogovor, da v kolikor ena izmed njih ne bo sprejela mnenja izvedenca po izčrpanju vseh pripomb, bo krila vse stroške postavitve le - tega (list. št. 56).

8. Iz podatkov spisa izhaja, da sta obe stranki podali pripombe na izvedensko mnenje (list. št. 85 in list. št. 88). Medtem, ko je tožnik po podaji pripomb izvedensko mnenje sprejel (list. št. 131), je toženec navedel, da ni pripravljen voditi pogovorov na temelju stališč postavljenega izvedenca (list. št. 126). Svoje nestrinjanje je utemeljeval z navedbami, da izvedenec mnenja zaradi uporabe neveljavnih tehničnih smernic ni izdelal pravilno. Podobno izpostavlja tudi v odgovoru na pritožbo, kjer trdi, da je stališče, ki bi ga sililo v nestrinjanje z izvedenskim mnenjem, ki je v nasprotju z veljavnimi predpisi, nesprejemljivo.

9. Takšno pravno naziranje toženca je zmotno. V obravnavanem primeru je ključno, da sta se stranki z namenom sporazumne rešitve spora dogovorili o angažiranju izvedenca, katerega sta soglasno izbrali, ter pred sodiščem sklenili in podpisali dogovor o kritju njegovih stroškov v zgoraj omenjeni vsebini. S takšnim dogovorom sta prevzeli tudi tveganje morebitno slabo opravljenega izvedenskega dela. Skladno z določili ZPP je toženec nedvomno imel pravico opozoriti na pomanjkljivosti izdelanega izvedenskega mnenja, kar je tudi storil in pri tem izpostavljal vsebinsko enake pripombe kot v odgovoru na pritožbo. A je glede na vsebino sklenjenega dogovora bistvena okoliščina ta, da na koncu mnenja ni sprejel. Posledično se toženec ne more upirati svojim obveznostim iz dogovora z argumentom, da je mnenje narejeno v nasprotju z veljavnimi predpisi in pomanjkljivo, saj stranki dogovora glede stroškov nista vezali na vsebino mnenja.

10. Ob navedenem in upoštevaje vsebino dogovora z dne 24. 5. 2024 je toženec dolžan kriti vse stroške izvedenca v višini 545,40 EUR in ne tožnik, kot je to zmotno zaključilo sodišče prve stopnje. Toženec prav tako ni upravičen do povrnitve stroškov, ki so nastali zaradi podanih pripomb na izvedensko mnenje z dne 25. 10. 2023, v znesku 150 točk (90 EUR), niti do povrnitve stroškov za odgovore na pozive sodišča v zvezi z izvedenskim mnenjem z dne 22. 11. 2023, 5. 2. 2024 in 25. 3. 2024, katerih skupni znesek prav tako znaša 150 točk (90 EUR).

11. Tako je treba skupne stroške toženca zmanjšati za 725,40 EUR (545,40 EUR + 90 EUR + 90 EUR), kar znaša 1.058,47 EUR (1.783,87 - 725,4 EUR), povečano za 22 % DDV pa 1.291,33 EUR.

12. Na podlagi navedenega je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in skladno s 3. točko 365. člena ZPP odločitev o stroških v II. točki izreka spremenilo tako, da je te določilo v višini 1.291,33 EUR (in ne v višini 2.176,32 EUR). Tožnik zaradi tega, ker je v pravdi s tožbo propadel, do vračila ostalih stroškov ni upravičen. Ker je sodišče prve stopnje njegov stroškovni zahtevek pravilno zavrnilo že v I. 3. točki izreka sklepa, je izrek v III. točki nepotreben in je pritožbeno sodišče sklep razveljavilo tudi v tem izpodbijanem delu.

13. Odločitev o pritožbenih stroških temelji na drugem odstavku 165. člena v zvezi z prvim odstavkom 154. člena ZPP. Tožniku, ki je s pritožbo uspel, so v pritožbenem postopku nastali stroški sestave pritožbe v višini 150 točk (50 % iz tar. številke 19, kot to določa 2. točka tar. št. 22 Odvetniške tarife, torej 50 % od 300 točk) ter materialni izdatki v višini 3 točk, skupno 153 točk, kar ob upoštevanju vrednosti odvetniške točke v višini 0,60 EUR znaša 91,8 EUR, povečano za 22 % DDV pa 112 EUR.

Skladno s 366. a členom Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP).

Pravdni postopek, Zakon s komentarjem, 2. knjiga, stran 25.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 3, 151, 151/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.