VSL Sodba II Cpg 67/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-03-13

spor majhne vrednosti - podjemna pogodba - sklepčnost tožbe - trditvena podlaga - priznana dejstva - nesporna dejstva - dokazni postopek

Priznanih dejstev v skladu s prvim odstavkom 214. člena ZPP ni treba dokazovati, zato sodišče prve stopnje glede njih ni bilo dolžno izvajati dokaznega postopka.

I. Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

II. Tožena stranka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka in je dolžna tožeči stranki v roku 8 dni od vročitve te sodbe povrniti njene stroške pritožbenega postopka v znesku 186,66 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega dne po poteku roka za prostovoljno izpolnitev do plačila.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da mora toženka tožnici v roku 8 dni plačati znesek 915,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22. 9. 2023 dalje (I. točka izreka) ter tožnici v istem roku povrniti stroške postopka v višini 639,48 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka roka za prostovoljno izpolnitev dalje (II. točka izreka).

2. Zoper sodbo se zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP in zmotne uporabe materialnega prava pritožuje toženka s predlogom, naj višje sodišče izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne, podredno pa sodbo razveljavi in zadevo vrne v novo sojenje sodišču prve stopnje. Priglaša stroške pritožbenega postopka.

3. Na pritožbo odgovarja tožnica in višjemu sodišču predlaga, da jo kot neutemeljeno zavrne. Prav tako priglaša stroške pritožbenega postopka.

5. Tožbeni zahtevek se nanaša na denarno terjatev, ki ne presega 4.000,00 EUR, zato se v skladu s prvim odstavkom 495. člena ZPP za ta gospodarski spor uporabljajo določbe postopka v sporih majhne vrednosti. Pritožbeni razlogi so omejeni, saj je odločitev sodišča prve stopnje mogoče izpodbijati samo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz drugega odstavka 339. člena ZPP in zmotne uporabe materialnega prava (prvi odstavek 458. člena ZPP). O pritožbi je odločala sodnica posameznica (peti odstavek 458. člena ZPP).

6. Pritožnica neutemeljeno uveljavlja absolutno bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, češ da učinkovit pritožbeni preizkus izpodbijane sodbe ni mogoč. Sodba ima namreč razloge o vseh dejstvih, ki so odločilna glede na pravno podlago, na katero je odločitev oprlo sodišče prve stopnje. Takšno sodbo se da preizkusiti, stranke pa lahko učinkovito uresničijo pravico do pritožbe zoper njo.

7. Napačna je presoja pritožnice, da tožba tožnice ni sklepčna. Tožba je sklepčna, kadar vsebuje zaokroženo celoto trditev, ki ob pravilni uporabi materialnega prava omogočajo sodišču izrek pravne posledice, za katero se zavzema stranka.

Trditvena podlaga tožnice v tožbi (predlogu za izvršbo in dopolnitvi tožbe) je bila za sklepčnost tožbenega zahtevka za plačilo na podlagi sklenjene podjemne pogodbe zadostna, saj je tožnica opredelila vsebino poslovnega razmerja med strankama (izvedba posnetka - izračun volumna izkopa in geodetski posnetek (načrt) ter končni izračun izkopa na objektu A.), navedla je, kdaj in kako je toženka tožnici storitve naročila (z naročilnico št. 13-2023 z dne 1. 9. 2023 in z dodatnim naročilom po svojem zaposlenemu B. B. dne 2. 11. 2023), da je tožnica delo po obeh naročilih opravila in da je toženki 7. 9. 2023 zanj izstavila račun št. 130-2023 v znesku 915,00 EUR, zapadel 21. 9. 2023, ki ga toženka ni plačala niti ga ni zavrnila. Tožnica torej v dopolnitvi tožbe ni le pavšalno prerekala navedb toženke iz ugovora zoper sklep o izvršbi in se sklicevala na listine, kot neutemeljeno trdi pritožnica, ampak je s podajo navedenih konkretiziranih trditev izpolnila svoje trditveno breme (212. člen ZPP), listine (priloge A3 do A9) pa je predložila za dokazovanje svojih predhodno postavljenih trditev. Pritožbeni očitek, da naj bi sodišče prve stopnje samo dopolnjevalo trditveno in dokazno podlago tožnice, ni utemeljen, nanj pa zaradi posplošenosti določneje niti ni moč odgovoriti, saj pritožnica ne konkretizira, na katere trditve oziroma dokaze naj bi se nanašal.

8. Sodišče prve stopnje je pravilno štelo, da so odločilna dejstva te zadeve neprerekana, kar je v izpodbijani sodbi tudi pojasnilo.

Toženka je v ugovoru zoper sklep o izvršbi le posplošeno trdila, da je vse svoje odprte in nesporne obveznosti iz preteklega poslovanja s tožnico že poravnala, drugih konkretnejših trditev pa ni podala. To je zadostovalo za razveljavitev sklepa o izvršbi, izdanega po predlogu za izvršbo na podlagi verodostojne listine, vendar pa je tožnica nato v dopolnitvi tožbe navedla zgoraj povzeto konkretizirano trditveno podlago svojega tožbenega zahtevka, toženka pa v odgovoru na tožbo na njene trditve ni vsebinsko odgovorila in jim ni konkretizirano nasprotovala, ampak se je branila le z (neutemeljenim) ugovorom, da tožničina tožba ni sklepčna. Dejstva, ki jih je navedla tožnica, zato na podlagi drugega odstavka 214. člena ZPP štejejo za priznana in s tem nesporna. Ker priznanih dejstev v skladu s prvim odstavkom 214. člena ZPP ni treba dokazovati,

sodišče prve stopnje glede njih ni bilo dolžno izvajati dokaznega postopka. Do zatrjevane kršitve toženkine pravice do izjave

9. Pritožbeni očitek zmotne uporabe materialnega prava je zgrešen, saj je sodišče prve stopnje ugotovljen dejanski stan te zadeve materialnopravno pravilno presodilo v okviru določb podjemne pogodbe, s katero se podjemnik zavezuje opraviti določen posel, kot je izdelava ali popravilo kakšne stvari, kakšno telesno ali umsko delo in podobno, naročnik pa zavezuje, da mu bo za to plačal (619. člen Obligacijskega zakonika - OZ). Ne drži, da sodišče prve stopnje ni preverilo izpolnjenosti materialnopravnih predpostavk za nastanek obveznosti, saj je ugotovilo, da je toženka (naročnik) pri tožnici (podjemniku) naročila izračun volumna izkopa in geodetski posnetek (načrt) na objektu A., po končanju izkopa pa je dodatno naročila še končni izračun izkopa na istem objektu, da je tožnica delo opravila skladno z dogovorom ter da ga zaračunala toženki, ki računa kljub zapadlosti ni plačala. Gre za dejanske ugotovitve, ki jih v tem sporu majhne vrednosti ni dopustno izpodbijati (prvi odstavek 458. člena ZPP). Ker toženka ni prerekala navedbe tožnice, da je dodatno storitev naročil toženkin zaposleni B. B. in tudi ni ugovarjala obstoju pooblastila za podajo naročila, to med strankama ni bilo sporno, zato sodišče prve stopnje ni bilo dolžno preverjati, "

ali je oseba, na katero se tožnica sklicuje, imela ustrezno pooblastilo za naročilo dodatnih storitev

10. Pritožbene navedbe niso utemeljene, izpodbijana sodba pa tudi ni obremenjena s kršitvami, na katere je treba paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), zato je višje sodišče pritožbo toženke zavrnilo in izpodbijano sodbo potrdilo (353. člen ZPP v zvezi s 442. členom ZPP).

11. Toženka s pritožbo ni uspela, zato sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka, tožnici pa je dolžna povrniti njene stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP). Višje sodišče jih je odmerilo po priglašenem stroškovniku in Odvetniški tarifi (OT) ter kot potrebne stroške (155. člen ZPP) priznalo za odgovor na pritožbo 250 točk (tar. št. 22/1 OT) in za materialne stroške 2 % (tretji odstavek 11. člena OT), kar povečano za 22 % DDV in ob vrednosti točke 0,60 EUR znaša 186,66 EUR. Toliko mora toženka tožnici povrniti v 8 dneh od vročitve te sodbe, v primeru zamude pa mora plačati tudi zakonske zamudne obresti, ki tečejo od prvega dne po poteku roka za prostovoljno izpolnitev do plačila.

M. Voglar, Vprašanja sklepčnosti v praksi sodišč prve stopnje, Pravosodni bilten (PB), št. 2/2016, str. 45.

Razen, če je stranka določena dejstva priznala z namenom razpolaganja z zahtevkom, s katerim ne more razpolagati (tretji odstavek 3. člena ZPP), za kar tu ne gre.

Absolutna bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 214, 214/1, 214/2

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 619

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.