VSL Sodba VII Kp 84164/2022
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-21

Milena Turuk (preds.), Katarina Turk Lukan (poroč.), Silvana Vrebac Arifin

KAZENSKO MATERIALNO PRAVO - KAZENSKO PROCESNO PRAVO

kršitev kazenskega zakona - neupravičeno slikovno snemanje - obstoj kaznivega dejanja - zakonski znaki kaznivega dejanja - opis kaznivega dejanja - maščevalna pornografija - kaznivo dejanje zlorabe osebnih podatkov - javna objava podatkov - priče - zaslišanje na glavni obravnavi - predhodna seznanitev z izpovedjo drugih prič

Pritožnik navaja, da je obdolženec spolne odnose med njim in oškodovanko snemal "z njenim izrecnim soglasjem", posledično prikazovanje takšnega posnetka ne more pomeniti kaznivega dejanja. Pri tem se sklicuje na stališče, ki ga je Vrhovno sodišče RS zavzelo v sodbi I Ips 76261/2010 z dne 27. 9. 2012, da v inkriminacijo po 138. členu KZ-1 ni zajeta situacija, v kateri gre za snemanje ali slikanje, ki sicer posega v zasebnost, a je storjeno s soglasjem; argumentum a contrario to pomeni, da seznanjanje drugih s posnetkom, ki sicer občutno posega v zasebnost drugega, pa je bil napravljen s soglasjem slikane osebe, ni kaznivo po 138. členu KZ-1. Po stališču Vrhovnega sodišča RS širša razlaga, ki bi inkriminirala tudi prikazovanje upravičeno pridobljenega posnetka, presega dovoljeno razlago 138. člena KZ-1, četudi je bil namen zakonodajalca morebiti drugačen.

S tem, ko je obdolženec omogočil, da se je s posnetkom seznanilo pet oseb zunaj oškodovankinega družinskega kroga ali kroga osebnih znancev (ter ena oseba znotraj njenega družinskega kroga), ni izpolnjen zakonski znak javne objave, saj ne gre za širši krog ljudi zunaj družinskega kroga ali kroga osebnih znancev, temveč za manjšo, omejeno, skupino ljudi zunaj teh krogov. Posledično obdolženec tudi ni izpolnil zakonskih znakov kaznivega dejanja zlorabe osebnih podatkov po 143. členu KZ-1.

I. Pritožbi obdolženčevega zagovornika se ugodi in se izpodbijana sodba spremeni tako, da se

rojen ... v ..., EMŠO ..., s stalnim prebivališčem na naslovu ..., nekaznovan, ni v drugem kazenskem postopku, na prostosti,

iz razloga po 3. točki 358. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP),

da je omogočil tretji osebi, da so se neposredno seznanile s slikovnimi posnetki drugega, za katere ta oseba ni dala soglasja in je pri tem občutno posegel v njeno zasebnost, s tem, da je

dne 30. 8. 2022 okoli 1.50 ure z elektronskega naslova A.A.@gmail.com na elektronske naslove info@C., odvetnik.C.@gmail.com, H.A.@gmail.com in G. G.@in.si posredoval datoteko z video vsebino, ki jo je predhodno zmontiral brez vedenja in soglasja B. B. in predstavlja montažo večih posnetkov spolnih odnosov med njima, opremljeno z žaljivimi komentarji na škodo B. B., te posamezne posnetke pa je napravil v času trajanja zakonske zveze in B. B. zanje ni dala soglasja, s čimer je omogočil, da so se s posnetki seznanili C. C., D. C., E. E., F. F., G. G. in H. A., na opisan način pa je občutno posegel v zasebnost B. B.,

s čimer naj bi storil kaznivo dejanje neupravičenega slikovnega snemanja po prvem odstavku 138. člena KZ-1.

II. Po tretjem odstavku 105. člena ZKP se oškodovanko B. B. s premoženjskopravnim zahtevkom napoti na pravdo.

III. Po prvem odstavku 96. člena ZKP stroški kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP, potrebni izdatki obdolženca ter potrebni izdatki in nagrada njegovega zagovornika obremenjujejo proračun.

1. Z uvodoma navedeno sodbo je Okrajno sodišče v Ljubljani obdolženca spoznalo za krivega kaznivega dejanja neupravičenega slikovnega snemanja po prvem odstavku 138. člena KZ-1. Izreklo mu je pogojno obsodbo, v kateri mu je določilo kazen šest mesecev zapora s preizkusno dobo treh let. Oškodovanko je na podlagi drugega odstavka 105. člena ZKP s premoženjskopravnim zahtevkom v višini 27.500,00 EUR napotilo na pravdo. Odločilo je tudi, da je na podlagi prvega odstavka 95. člena ZKP obdolženec dolžan plačati stroške kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP.

2. Zoper sodbo se je pritožil zagovornik obdolženca zaradi bistvene kršitve določb kazenskega postopka, kršitve kazenskega zakona in zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, s predlogom, da Višje sodišče V Ljubljani pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da obdolženca "oprosti očitanega kaznivega dejanja oziroma ga ne spozna za krivega in mu ne izreče sankcije", podrejeno pa, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

3. Na pritožbo je odgovoril pooblaščenec oškodovanke ter predlagal njeno zavrnitev.

5. Pritožniki navajajo, da je sodišče prve stopnje "absolutno bistveno kršilo pravila ZKP", s tem, ko je na naroku za glavno obravnavo dne 16. 9. 2024 zaslišalo odvetnika C. C., ki je pred tem opravljal funkcijo pooblaščenca oškodovanke, za katero je tudi sestavil kazensko ovadbo in v njenem imenu priglasil premoženjskopravni zahtevek.

6. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje v točki 9 obrazložitve izpodbijane sodbe pravilno ugotovilo, da je bil odvetnik C. C. na naroku za glavno obravnavo dne 8. 7. 2024, na katerem je obdolženec podal svoj zagovor, navzoč kot pooblaščenec oškodovanke; ko je bil zaslišan kot priča na naroku za glavno obravnavo dne 16. 9. 2024 pa ni več nastopal v tej funkciji. Prav tako je pravilno stališče sodišča prve stopnje, da se dokazni postopek na naroku za glavno obravnavo dne 8. 7. 2024, na katerem je obdolženec podal svoj zagovor, še ni začel, saj se po določbi prvega odstavka 329. člena ZKP po zaslišanju obdolženca, postopek nadaljuje s sprejemanjem dokazov.

7. Pritožbeno sodišče poudarja, da ZKP nima določbe, da pooblaščenec oškodovanca ne sme biti zaslišan kot priča. Prav tako ZKP izrecno ne prepoveduje, da bi se priča seznanila z zagovorom obdolženca, saj v drugem odstavku 331. člena določa le, da priča, ki še ni bila zaslišana, praviloma ne sme biti navzoča

. Če se kasneje zaslišana priča predhodno seznani z vsebino zagovora (ali izpovedbo kasneje zaslišane priče) na kakršenkoli način, to zato ne predstavlja kršitve določb drugega odstavka 331. člena ZKP.

Sploh pa ni podana absolutna bistvena kršitev določb kazenskega postopka po prvem odstavku 371. člena ZKP, ki jo smiselno uveljavljajo pritožniki, saj ravnanje v nasprotju z določbo drugega odstavka 331. člena ZKP ne predstavlja absolutne bistvene kršitve določb kazenskega postopka, temveč bi sodišče v takšnem primeru kvečjemu moralo presoditi, ali je navzočnost še nezaslišane priče pri izvajanju dokazov ali njena seznanitev z vsebino dokazov, preden je bila zaslišana, prizadela in v kolikšni meri verodostojnost njene kasnejše izpovedbe.

Takšnih konkretnih razlogov pritožniki niti ne navajajo. Sodišče prve stopnje pa tudi ni kršilo določb kazenskega postopka s tem, ko je v nadaljevanju na glavni obravnavi v vlogi pooblaščenke oškodovanke bila navzoča odvetnica I. I., zaposlena v Odvetniški pisarni C., prav tako ne s tem, ko je kot pričo zaslišalo odvetnico G. G., ki je oškodovanko zastopala v postopku za razvezo zakonske zveze.

8. Pritožniki navajajo, da v opisu dejanja, kot izhaja iz obtožnega predloga, niso konkretizirani vsi zakonski znaki kaznivega dejanja neupravičenega slikovnega snemanja po prvem odstavku 138. člena KZ-1, saj se obdolžencu očita, da je poslal elektronsko sporočilo z videoposnetkom, ni pa jasno, ali se mu očita tudi neupravičeno snemanje posnetkov, saj je v izreku navedeno le, "da jih je predhodno zmontiral brez vedenja in soglasja oškodovanke". Ob tem poudarjajo, da nobena določba 138. člena KZ-1 ne inkriminira predelave, montaže ali kolaža posnetkov.

9. Kaznivo dejanje neupravičenega slikovnega snemanja stori, kdor neupravičeno slikovno snema ali naredi slikovni posnetek drugega ali njegovih prostorov brez njegovega soglasja in pri tem občutno poseže v njegovo zasebnost ali kdor takšno snemanje neposredno prenaša tretji osebi ali ji tak posnetek prikazuje ali kako drugače omogoči, da se z njim neposredno seznani. Pritožnik spregleda, da se obdolžencu ne očita (le), da je "zmontiral" video vsebino brez soglasja oškodovanke, temveč se mu očita, da je "posamezne posnetke napravil v času trajanja zakonske zveze in zanje B. B. ni dala soglasja". Iz navedbe, da je obdolženec

posamezne posnetke, jasno izhaja očitek, da je obdolženec slikovno snemal oškodovanko (brez njenega soglasja). V opisu dejanja, kot izhaja iz obtožnega predloga (in izreka izpodbijanega sodbe), so tako ustrezno konkretizirani vsi zakonski znaki kaznivega dejanja neupravičenega slikovnega snemanja po 138. členu KZ-1, nasprotne pritožbene navedbe pa so neutemeljene.

10. Prav tako so neutemeljene pritožbene navedbe, da "navedba v izreku obtožnega predloga, da je posnetke napravil v času trajanja zakonske zveze ni dovolj določna za opis snemanja". Kot je pravilno ugotovilo že sodišče prve stopnje v točki 7 obrazložitve izpodbijane sodbe, je očitano kaznivo dejanje časovno opredeljeno z datumom posredovanja videoposnetka, torej z dnem 30. 8. 2022. Čas nastanka posameznih posnetkov pa je po presoji pritožbenega sodišča dovolj določno opredeljen z navedbo, da jih je obdolženec napravil "v času trajanja zakonske zveze", da je obdolžencu omogočena ustrezna obramba. Kdaj je obdolženec posamezne posnetke, narejene v času zakonske zveze,

v sporno datoteko, pa je za presojo obravnavane zadeve irelevantno.

11. Pritožnik nadalje navaja, da je obdolženec spolne odnose med njim in oškodovanko snemal "z njenim izrecnim soglasjem", posledično prikazovanje takšnega posnetka ne more pomeniti kaznivega dejanja. Pri tem se sklicuje na stališče, ki ga je Vrhovno sodišče RS zavzelo v sodbi I Ips 76261/2010 z dne 27. 9. 2012, da v inkriminacijo po 138. členu KZ-1 ni zajeta situacija, v kateri gre za snemanje ali slikanje, ki sicer posega v zasebnost, a je storjeno s soglasjem;

to pomeni, da seznanjanje drugih s posnetkom, ki sicer občutno posega v zasebnost drugega, pa je bil napravljen s soglasjem slikane osebe, ni kaznivo po 138. členu KZ-1. Po stališču Vrhovnega sodišča RS širša razlaga, ki bi inkriminirala tudi prikazovanje upravičeno pridobljenega posnetka, presega dovoljeno razlago 138. člena KZ-1, četudi je bil namen zakonodajalca morebiti drugačen.

12. Pritožbeno sodišče pritrjuje pritožniku, da gre tudi v obravnavani zadevi za takšno situacijo, ko je bil posnetek narejen s soglasjem snemane osebe. Po ogledu videoposnetka z nazivom "mp4", predvsem pritožbeno izpostavljenih delov (0:35 minuta 2:23 minuta, 2:24 minuta, 2:54 minuta, 3:01 minuta, 3:05 minuta, 3:07 minuta), se pritožbeno sodišče strinja s pritožnikom, da je zmoten zaključek sodišča prve stopnje, da je obdolženec seksualno vsebino snemal brez oškodovankinega soglasja. Da je oškodovanka (vsaj konkludentno

) soglašala s snemanjem seksualnih vsebin, izhaja, kot pravilno ugotavlja že pritožnik, predvsem iz zornih kotov in bližine snemanja, ki tudi po presoji pritožbenega sodišča ne omogočata drugačnega zaključka, kot da je bila oškodovanka s snemanjem seznanjena, oziroma je posnetkov jasno razvidno, da ni šlo za nekakšno snemanje "na skrivaj", s katerim oškodovanka ne bi bila seznanjena. Iz vsebine posnetkov namreč izhaja, da je večina le-teh očitno bila narejena tako, da je obdolženec snemalno napravo držal v roki, medtem, ko se je oškodovanka nahajala v njegovi neposredni bližini, pri čemer je bila večkrat obrnjena z obrazom neposredno proti njemu. Prav tako pritožnik utemeljeno izpostavlja okoliščino, da so bili nekateri posnetki (2:24 in 2:54 minuta) narejeni z bliskavico, v t.i. v

načinu, za katerega je značilno, da se v trenutku, ko je posnetek narejen, vidi svetlobni efekt, tega pa je morala zaznati tudi oškodovanka, ki se je v tistem trenutku z obdolžencem nahajala v istem prostoru plovila. Pritožnik utemeljeno tudi izpostavlja, da se na enem od posnetkov skupaj z oškodovanko vidi vrvica (od 1:23 do 1:29 minute), ki je del snemalne naprave. Ob tem pritožbeno sodišče ugotavlja, da se na enem od posnetkov (1:49 minuta) vidi tudi senca snemalne naprave "v zraku", kot da nekdo drži snemalno napravo v rokah; po obliki sence gre za manjši fotoaparat, vidi pa se tudi omenjena vrvica. Tudi sama vsebina pritožbeno izpostavljene izjave, ki jo je slišati na posnetku (od 1:13 do 1:17 minute), "

zdaj pa za trenutek odloži fotoaparat in uporabi dva prsta

...", četudi ni bila izrečena ravno v trenutku, ki ga prikazuje posnetek (sodišče prve stopnje je sicer pravilno ugotovilo, da oškodovanka v tistem trenutku na posnetku ne govori), potrjuje zgornje ugotovitve, da je oškodovanka s snemanjem seksualnih vsebin bila seznanjena in je s snemanjem soglašala.

13. Ker slikovno snemanje s soglasjem upravičenca torej izključuje izpolnitev zakonskih znakov po 138. členu KZ-1, kot pravilno ugotavlja pritožnik, je pritožbeno sodišče moralo ugotoviti, ali je obdolženec z ravnanji, kot se mu očitajo v obtožnem predlogu, izpolnil zakonske znake kakšnega drugega kaznivega dejanja. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je zakonodajalec ravno zaradi primerov kot je obravnavani, t.i. maščevalne pornografije, z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika (KZ-1E) v šestem odstavku 143. člena KZ-1 (zloraba osebnih podatkov) dodal inkriminacijo dejanja, ki ga stori, kdor javno objavi posnetke ali sporočila druge osebe s seksualno vsebino brez privolitve te osebe ter s tem huje prizadene njeno zasebnost. Storilec mora posnetke ali sporočila druge osebe javno objaviti, kar pomeni, da jih mora priobčiti javnosti prek kakršnegakoli medija (televizije, časopisa, spletnega portala ali drugega javno dostopnega mesta na internetu, družbenega omrežja, itd.) ali z drugim dejanjem, katerega posledica je seznanitev splošne javnosti z osebnimi podatki prizadetega; kaznivo dejanje ni podano, če storilec posnetke ali sporočila sporoči le manjšemu krogu ljudi znotraj družinskega kroga ali kroga osebnih znancev, saj to ne zadostuje za javno objavo.

Le če storilec osebne podatke oškodovanca predstavi širšemu krogu ljudi zunaj družinskega kroga ali kroga osebnih znancev je torej objava kazniva.

14. V obravnavani zadevi se obdolžencu očita, da je posnetek, ki predstavlja montažo več posnetkov spolnih odnosov med njim in oškodovanko, posredoval na elektronske naslove info@C., odvetnik.C.@gmail.com, H.A.@gmail.com in G.G.@in.si, s čimer je omogočil, da so se s posnetki seznanili C. C., D. C., E. E., F. F., G. G. in H. A. ter s tem občutno posegel v oškodovankino zasebnost. Iz dokaznega postopka izhaja, da je H. A. hči oškodovanke, torej oseba, znotraj njenega družinskega kroga. Poleg njej je obdolženec omogočil, da so se s posnetkom seznanili še C. C., odvetnik, ki je oškodovanko zastopal v postopku za razvezo zakonske zveze, D. C., E. E. in F. F., zaposlene v Odvetniški pisarni C., ter G. G., odvetnica, ki je oškodovanko zastopala v postopku razveze zakonske zveze. Le zadnjih navedenih pet oseb gre po presoji pritožbenega sodišča šteti med osebe zunaj oškodovankinega družinskega kroga ali kroga njenih osebnih znancev. S tem, ko je obdolženec omogočil, da se je s posnetkom seznanilo pet oseb zunaj oškodovankinega družinskega kroga ali kroga osebnih znancev (ter ena oseba znotraj njenega družinskega kroga), pa ni izpolnjen zakonski znak javne objave, saj ne gre za širši krog ljudi zunaj družinskega kroga ali kroga osebnih znancev, temveč za manjšo, omejeno, skupino ljudi zunaj teh krogov. Posledično obdolženec tudi ni izpolnil zakonskih znakov kaznivega dejanja zlorabe osebnih podatkov po 143. členu KZ-1. Opis dejanja, kot izhaja iz obtožnega predloga, tudi ne ustreza zakonskim znakom kakšnega drugega kaznivega dejanja. Pritožbeno sodišče tako kljub nedvomni moralni zavržnosti obdolženčevega ravnanja ugotavlja, da podlaga za uveljavitev kazenske odgovornosti zoper obdolženca ni podana (čeprav ni izključena ugotovitev morebitne njegove civilne odgovornosti).

15. Iz zgoraj navedenih razlogov je pritožbeno sodišče na podlagi prvega odstavka 394. člena ZKP pritožbi ugodilo in izpodbijano sodbo spremenilo tako, da je obdolženca oprostilo obtožbe.

16. Ker je pritožbeno sodišče obdolženca oprostilo obtožbe, je na podlagi tretjega odstavka 105. člena ZKP oškodovanko z njenim premoženjskopravnim zahtevkom napotilo na pravdo.

17. Ker je bila izrečena oprostilna sodba, stroški kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP, potrebni izdatki obtoženca ter potrebni izdatki in nagrada njegovega zagovornika na podlagi prvega odstavka 96. člena ZKP obremenjujejo proračun.

Prim. sodba Vrhovnega sodišča RS I Ips 288/2003 z dne 24. 3. 2005.

Prim. sodba Vrhovnega sodišča RS I Ips 288/2003 z dne 24. 3. 2005.

Soglasje je lahko podano tudi konkludentn0; Tatjana B in Filipčič K., člen 138, r. št. 5 v Korošec D., Filipčič K. in Zdolšek S. (2019): Veliki znanstveni komentar posebnega dela KZ-1, Uradni list RS in Pravna fakulteta Univerze v Ljubljani (2019).

Šepec M. in Pirc Musar N., člen 143, r. št. 48 v Korošec D., Filipčič K. in Zdolšek S. (2019): Veliki znanstveni komentar posebnega dela KZ-1, Uradni list RS in Pravna fakulteta Univerze v Ljubljani.

Kazenski zakonik (2008) - KZ-1  - člen 138, 138/1, 143, 143/6

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 331, 331/2, 372, 372-1, 394

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.