VSL Sklep IV Cp 42/2026
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-22

mag. Nataša Ložina (preds.), Bojan Breznik (poroč.), Martina Erzin

DRUŽINSKO PRAVO - NEPRAVDNO PRAVO - USTAVNO PRAVO

začasna odredba - ukrepi trajnejšega značaja - omejitev starševske skrbi - nadomestitev soglasja starša - šolanje - srednja šola - kolizijski skrbnik otroka - razlogi za prenehanje ukrepa - varstvo koristi otroka - upoštevanje otrokovih želja - versko ali drugo prepričanje - obrazložen odstop od sodne prakse

V okviru svobode vere Ustava RS nasprotni udeleženki zagotavlja pravico, da otroka versko vzgaja v skladu svojim prepričanjem (tretji odstavek 41. člena Ustave). Ta ustavna pravica zavezuje sodišče, da spoštuje njena verska prepričanja tudi na področju šole in izobraževanja, ko presoja njena dolžnostna ravnanja v zvezi s šolanjem otroka, ki so sestavni del starševske skrbi.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Odločitve sodišča prve stopnje ter procesna dejanja udeležencev postopka in povzetek njihovih navedb do izdaje izpodbijanega sklepa

1. Sodišče prve stopnje je s sklepom I Z 25/2025 z dne 1. 4. 2025 ugodilo predlogu predlagatelja (CSD) za izdajo začasne odredbe, da se nadomesti soglasje nasprotne udeleženke

za vpis mld. A. A. s 1. 9. 2025 v Strojno šolo - Šolski center B., smer avtoserviser (I), da ugovor zoper začasno odredbo ne zadrži njene izvršitve (II), da začasna odredba velja do drugačne odločitve sodišča oziroma do pravnomočnega zaključka postopka za varstvo koristi otroka oziroma sedem dni, če ustrezni predlog ne bo vložen (III), da je predlagatelj dolžan, da v roku sedmih dni od izdaje začasne odredbe vloži predlog za izrek ukrepa omejitve starševske skrbi, sicer bo sodišče postopek ustavilo.

S sklepom z dne 1. 4. 2025 je sodišče prve stopnje otroku postavilo kolizijskega skrbnika. Predlagatelj je 2. 4. 2025 vložil predlog za spremembo sklepa o začasni odredbi. Sodišče prve stopnje je predlogu ugodilo in I. tč. sklepa z dne 1. 4. 2025 spremenilo tako, da je sklenilo, da se nadomesti soglasje nasprotne udeleženke za vpis otroka v Šolski center B. - smer ekonomski tehnik. V preostalem delu je ohranilo sklep z dne 1. 4. 2025 v veljavi. Nasprotna udeleženka je zoper sklepa z dne 1. 4. 2025 in z dne 2. 4. 2025 vložila ugovora, v katerih je predlagala prenehanje ukrepov. Kolizijski skrbnik je v odgovoru na ugovora navajal, da predlog nasprotne udeleženke, da se otroka ne vpiše v srednjo šolo, ni v korist otroka, da se otrok želi vpisati v program srednje šole, da otrok vztraja pri želji, da nadaljuje šolanje v Sloveniji, kjer želi bivati, da se sooča s težavo, ker je vpisanih preveč kandidatov, da zaradi slabih rezultatov na NPZ ne more računati, da bo sprejet v srednjo šolo v B., da ima na voljo še nekaj šol, a ima omejitve glede vere in ne sme na določene programe, da je iz odgovora nasprotnega udeleženca moč razbrati, da podpira otroka glede šolanja in izbire šole. Sodišče prve stopnje je 23. 6. 2025 izdalo sklep o začasni odredbi, s katerim je začasno omejilo starševsko skrb nasprotni udeleženki nad otrokom na področju šolanja (vpis, dajanje soglasij ter dovoljenj, ipd.) in otroka v navedenem obsegu postavilo pod skrbništvo in kot skrbnika določilo predlagatelja. Sodišče je 27. 8. 2025 razpisalo narok, na katerem je nasprotna udeleženka umaknila ugovora, zato je sodišče postopek glede teh ugovorov ustavilo, vztrajala pa je pri predlogu za prenehanje ukrepa. Sodišče na naroku zaslišalo nasprotno udeleženko in z otrokom opravilo neformalni razgovor, na katerem je povedal, da želi nadaljevati s šolanjem na srednji šoli v Sloveniji, kjer želi tudi ostati. Nasprotna udeleženka je v vlogi z dne 9. 9. 2025 navedla, da predlagatelj ni vpisal otroka v srednjo šolo, da je obdobje vpisov končano, da se je otrok prijavil na Zavodu za zaposlovanje RS kot brezposelna oseba, zato je predlagala, da se postopek ustavi. Sodišče prve stopnje je predlog nasprotne udeleženke za prenehanje ukrepa z izpodbijanim sklepom zavrnilo.

2. Nasprotna udeleženka po pooblaščenki vlaga pritožbo iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga pritožbenemu sodišču, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da se postopek ustavi.

3. Navaja, da vlaga pritožbo kot zakonita zastopnica otroka in v svojem imenu ter da je izpodbijani sklep neveljaven, ker se nanaša tudi na nasprotnega udeleženca, ki v tem postopku nima pravnega interesa, ker je bil otrok zaupan v varstvo in vzgojo nasprotni udeleženki.

4. Vpisno obdobje je končano, zato ni več razlogov, da ostane v veljavi ukrep zavarovanja. Očitno je, da bo ukrep veljal do novega vpisnega obdobja v šolskem letu 2026/2027. Otrok bo celo leto pasiven, ker ni na voljo ustreznih vpisnih rokov. Predlagatelj je zamudil in zapravil že letošnji vpisni rok, kar je najverjetneje posledica neučinkovitosti predlagatelja. Predlagatelj bo naslednje leto obvestil nasprotne udeležence o novih razpisih in najverjetneje bo tudi pri teh vpisih neuspešen.

5. Tudi iz sklepa izhaja, da je otrokova veroizpoved bistveni del njegovega življenja, ki otroku nadaljevanje šolanja omogoča tudi izven razpisanih rokov. Sklep otroka omejuje in zato ni v njegovo korist. Iz sklepa ne izhaja, zakaj šolanje, kot ga je pri predlagala nasprotna udeleženka, ni v korist otroka. Predlagatelj možnosti takega šolanja otroku ni ponudil in teh možnosti ni raziskal. Otrok bi imel možnost vpisa v tak program letos decembra, pa se zaradi izpodbijanega sklepa ne bo mogel vpisati, kar je otroku v škodo. Zaradi teh spremenjenih okoliščine začasna odredba ni več potrebna.

6. Sklep je protiustaven z vidika posega v pravico do svobode vesti otroka, ker otroka in njegovo zakonito zastopnico omejuje v verski svobodi in moralni vzgoji. Pritožniku zato nastaja enormna škoda.

7. Predlagatelj v odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev.

9. Sodišče prve stopnje ni storilo formalnih kršitev postopka, na katere mora paziti pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, upoštevaje določbo drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 366. členom ZPP in 42. členom Zakona o nepravdnem postopku (ZNP-1).

10. Sodišče prve stopnje je v sklepu povzelo navedbe in izpovedbo nasprotne udeleženke glede njenih predlogov v zvezi z nadaljnjim šolanjem ter pojasnilo razloge, zaradi katerih je zaradi varstva koristi otroka dalo prednost izraženi želji otroka. Neutemeljene so zato pritožbene navedbe, da iz sklepa ne izhaja, zakaj šolanje, kot ga je pri predlagala nasprotna udeleženka, ni v korist otroka.

11. Nasprotna udeleženka nasprotuje izraženi želji otroka, da nadaljuje šolanje v srednji šoli v Sloveniji, zato je sodišče prve stopnje zgolj nasprotni udeleženki z začasno odredbo izreklo ukrep, s katerim ji je omejilo starševsko skrb na področju šolanja. Ker se v tem postopku na podlagi četrtega odstavka 151. člena Družinskega zakonika (DZ) odloča o vprašanju nadaljnjega šolanja otroka, gre torej za vprašanje, ki bistveno vpliva na otrokov razvoj, je pasivno legitimiran tudi nasprotni udeleženec kot oče otroka in ne le nasprotna udeleženka.

12. V okviru svobode vere Ustava RS nasprotni udeleženki zagotavlja pravico, da otroka versko vzgaja v skladu svojim prepričanjem (tretji odstavek 41. člena Ustave). Ta ustavna pravica zavezuje sodišče, da spoštuje njena verska prepričanja tudi na področju šole in izobraževanja, ko presoja njena dolžnostna ravnanja v zvezi s šolanjem otroka, ki so sestavni del starševske skrbi. Starševska skrb so namreč obveznosti in pravice, ki se nanašajo tudi na skrb za otrokovo izobraževanje (prvi odstavek 136. člena DZ). Starši morajo po svojih močeh skrbeti za šolanje in strokovno izobrazbo svojih otrok glede na njihove sposobnosti, nagnjenja in želje (četrti odstavek 137. člena DZ). V ospredju je otrokova korist. Gre namreč za pravico otroka, s katero se udejanja uspešen razvoj otroka pri graditvi njegove osebnosti in dostojanstva. Izobrazba je namreč pomembna predpostavka za formiranje avtonomnih posameznikov in za dostojno in samostojno življenje. Znotraj tega okvira se je vrednotila (tudi) ustavna pravica nasprotne udeleženke, da v skladu s svojim prepričanjem zagotavlja otroku versko/moralno vzgojo, s tem, da mora biti tako usmerjanje otroka glede verske/moralne vzgoje v skladu z otrokovo starostjo in zrelostjo ter z njegovo svobodo vesti, verske in druge opredelitve ali prepričanja. Ta pravica staršev se spreminja z otrokovo starostjo in zrelostjo, kar še posebej velja za starševsko usmerjanje otrok na področju nadaljnjega šolanja po končanem osnovnošolskem šolanju. S starostjo in zrelostjo otroka so ne le dolžnosti staršev, da skrbijo za šolanje otroka, ampak tudi s tem povezane pravice, manjšajo. Pri presoji ni bilo spregledano, da je v sodni praksi enotno stališče, da se otrokova želja ne upošteva, če ni v njegovo korist, je pa otrokovo željo treba ovrednotiti z drugimi dokazi, na podlagi katerih se presojajo otrokove koristi, ob tem pa tudi upoštevati zrelost otroka. Prav znotraj (vseh) teh predpostavk je sodišče prve stopnje vrednotilo starševsko skrb nasprotne udeleženke, torej njene pravice in dolžnosti v zvezi s šolanjem otroka, vse skozi prizmo otrokove koristi.

povzelo izpoved nasprotne udeleženke. Nasprotna udeleženka izpostavlja težave v zvezi z nadaljnjim šolanjem otroka v Sloveniji zaradi njegove veroizpovedi, ki pa niso nepremostljive, s tem, da nasprotna udeleženka povsem spregleda in ne ovrednoti svojih predlogov v zvezi z šolanjem otroka z željami, sposobnostmi in nagnjenj otroka, ki je ob različnih priložnostih izpostavil, da je treba pri njegovem šolanju upoštevati omejitve, ki so povezane z njegovo veroizpovedjo, kar kaže na njegovo zrelost, da spoštuje verska prepričanja svojih staršev, hkrati pa je izrazil jasno željo, da se želi šolati na srednji šoli v Sloveniji, kjer želi tudi živeti. Nasprotna udeleženka meni, da bi se otrok lahko šolal v Saudski Arabiji (lahko tudi Bosni) "za profesorja v Islamu ali za sodnika šeriatskega prava po muslimanskih smernicah", povsem pa spregleda želje, sposobnosti in nagnjenja otroka, s tem, da so njene navedbe glede nadaljnjega šolanja dokazno nepodprte.

14. Otrokovo šolanje mora biti prilagojeno otrokovim razvojnim zmožnostim (2. točka 14. člena Konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah). Okoliščina, da se otrok v šolskem letu 2025/2026 ni mogel vpisati v Šolski center B. oziroma se ni vpisal v drugo srednjo šolo v Sloveniji, ne pomeni, da otrokove razvojne zmožnosti ali njegove sposobnosti ne omogočajo njegovega nadaljnjega šolanja v eni izmed srednjih šol v Sloveniji v šolskem letu 2026/2027, nedvomno pa terjajo aktivnejše delovanje predlagatelja, posebej glede na dejstvo, da je otrok dosegel nizko število točk na nacionalnem preverjanju znanja, pri tem pa ni moč spregledati, da otrok živi v Sloveniji šele od aprila 2024 in zelo težkih družinskih razmer, v katerih je živel otrok in so opisane v predlogu predlagatelja.

15. Iz teh razlogov je sodišče prve stopnje pravilno predlagateljici začasno omejilo starševsko skrb na področju šolanja in v tem obsegu otroka postavilo pod skrbništvo CSD, ker je ugotovilo, da je otrok na področju šolanja ogrožen zaradi stališča nasprotne udeleženke, da otroka ne namerava vpisati v srednjo šolo v Sloveniji, čeprav je to njegova lastna želja, utemeljeno pa je tudi zavrnilo njen predlog za prenehanje ukrepa, ker je ukrep še vedno potreben zaradi varstva koristi otroka, zaradi kolizije interesov med nasprotno udeleženko in otrokom glede otrokovega nadaljnjega šolanja in ki omogoča, da se bo otrok v šolskem letu 2026/2027 vpisal v srednjo šolo v Sloveniji, kar je v skladu z njegovimi željami, sposobnostmi in nagnjenj ter, kar je odločilno, s tem so zavarovane njegove koristi.

16. Pritožbeni razlogi niso utemeljeni, zato je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka prvega odstavka 365. člena ZPP).

Ki je mati otroka - v nadaljevanju nasprotna udeleženka - drugi nasprotni udeleženec je oče otroka - v nadaljevanju nasprotni udeleženec.

Predlagatelj je 9. 4. 2025 vložil predlog za izrek ukrepa trajnejšega značaja omejitve starševske skrbi v zvezi s šolanjem otroka.

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 41, 41/3

Družinski zakonik (2017) - DZ  - člen 136, 136/1, 137, 137/4, 151, 151/4

Konvencija ZN o otrokovih pravicah (1989) - KOP  - člen 14, 14/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.