VSL Sklep I Cpg 532/2025
Sodna praksa višjih sodišč, 2026-01-28

odločanje o predlogu za oprostitev plačila sodne takse - zavrnitev predloga za oprostitev plačila sodne takse - nastanek taksne obveznosti - stečajni postopek nad zavezancem za plačilo - dejavnost unovčenja stečajne mase - občasni stroški stečajnega postopka - zadostna sredstva za preživljanje

Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da tožeča stranka razpolaga z zadostnimi sredstvi za takojšnje plačilo sodne takse, njeno stališče, da iz stečajne mase teh stroškov sploh ne sme plačati, pa ni pravilno. Zato zahteva za plačilo sodne takse tudi ne more pomeniti nedopustne omejitve ustavne pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave RS.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog tožeče stranke za oprostitev, odlog oziroma obročno plačilo sodne takse.

2. Zoper ta sklep se je pravočasno pritožila tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov (prvi odstavek 338. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 366. členom ZPP) in predlagala, naj višje sodišče izpodbijani sklep spremeni in predlogu ugodi, podrejeno pa naj ga razveljavi.

4. Sodišče prve stopnje je predlog tožeče stranke zavrnilo, saj je ugotovilo, da ima tožeča stranka na fiduciarnem računu upravitelja denarna sredstva, po vračilu predujma za stroške stečajnega postopka pa bo razpolagala še z 11.640,05 EUR denarnih sredstev. To pa po oceni sodišča prve stopnje ne potrjuje trditev, da je premoženjsko stanje tožeče stranke slabo in da nima sredstev za plačilo odmerjene sodne takse v tej zadevi.

5. Tožeča stranka se s takim stališčem ne strinja in trdi, da je v stečajnem postopku in nima nikakršnih likvidnih sredstev, s katerimi bi lahko poravnala sodno takso. Sredstva, ki jih ima tožeča stranka na računu, so izključno sredstva stečajne mase, ki so v celoti podvržena omejitvam iz ZFPPIPP in jih ni mogoče uporabiti za druge namene kot za kritje stroškov stečajnega postopka in sorazmerno poplačilo upnikov. Navaja, da fiduciarni računi stečajnega dolžnika ne predstavljajo sredstev, s katerimi bi stečajni dolžnik lahko razpolagal, temveč stečajno maso, ki je varovana z načelom enakega obravnavanja upnikov in strogo namembnostjo, poraba teh sredstev za plačilo sodne takse pa bi pomenila nedopusten poseg v stečajno maso, kršitev pravic upnikov ter nasprotje temeljnemu namenu stečajnega postopka. Zahteva po plačilu sodne takse v konkretnem primeru bi tudi pomenila nedopustno omejitev ustavne pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave RS.

6. Za vsak postopek, ki ga vodi sodišče, nastane taksna obveznost ob vložitvi tožbe (1. točka prvega odstavka 5. člena Zakona o sodnih taksah - ZST-1). Podlago za oprostitev plačila sodnih taks ter odlog in obročno plačilo teh taks je pravilno povzelo že sodišče prve stopnje. S tožbo tožeča stranka uveljavlja plačilo 902.047,00 EUR s pripadki. Gre za uveljavljanje zahtevka do njenega dolžnika, pri čemer gre za unovčenje stečajne mase in mora za sporno terjatev najprej pridobiti izvršilni naslov.

7. Pritožbeno stališče, da tožeča stranka ne bi smela plačati takse iz sredstev, ki jih ima na računu in predstavljajo njeno stečajno maso, je napačno. Sodne takse namreč predstavljajo druge stroške stečajnega postopka iz 6. točke tretjega odstavka 355. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju - ZFPPIPP. Stroški sodnih taks so pri tem, kadar dolžnikov dolžnik ne plača prostovoljno, nujni za uspešno unovčenje premoženja, iz katerega bodo nato poplačani upniki. To pa ne pomeni, da tožeča stranka sploh ne bi bila dolžna plačati stroškov postopka. Kot je poudarilo že sodišče prve stopnje, dejstvo, da nad tožečo stranko teče stečajni postopek, ne pomeni, da je stranka avtomatično upravičena do oprostitve plačila sodnih taks.

8. Sodišče prve stopnje je tako pravilno ugotovilo, da tožeča stranka razpolaga z zadostnimi sredstvi za takojšnje plačilo sodne takse, njeno stališče, da iz stečajne mase teh stroškov sploh ne sme plačati, pa ni pravilno. Zato zahteva za plačilo sodne takse tudi ne more pomeniti nedopustne omejitve ustavne pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave RS. Pritožba je tako neutemeljena, zato jo je višje sodišče zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

9. Višje sodišče tožečo stranko še opozarja, da mora plačati sodne takse v roku 15 dni od prejema sklepa višjega sodišča, sicer bodo nastopile posledice, na katere je bila opozorjena v plačilnem nalogu.

Zakon o sodnih taksah (1978) - ZST  - člen 5, 5/1, 5/1-1, 11

Zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (2007) - ZFPPIPP  - člen 355, 355/3, 355/3-6

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.