TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSC Sklep PRp 139/2023
Sodna praksa višjih sodišč, 2023-11-14

dr. Saša Kmet (preds.), Branko Aubreht (poroč.), Barbara Žumer Kunc

pritožba - umik pritožbe - dovoljenost pritožbe

Zagovornik storilca je pritožbo pred izdajo odločbe višjega sodišča nedvoumno umaknil. Zato je pritožbeno sodišče pritožbo zagovornika storilca kot nedovoljeno zavrglo (prvi odstavek 163. člena ZP-1).

II. Storilec je dolžan plačati stroške pritožbenega postopka - sodno takso v znesku 40,00 EUR v roku 15 dni od vročitve tega sklepa, sicer se prisilno izterja.

1. Sodišče prve stopnje je z uvodoma navedeno sodbo zavrnilo zahtevo za sodno varstvo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijano določbo o prekršku ter odločilo, da je storilec zavezanec za plačilo sodne takse v znesku 80,00 EUR.

2. Zoper tako odločitev se je pravočasno, dne 18. 9. 2023, pritožil zagovornik storilca iz vseh pritožbenih razlogov po 154. členu ZP-1. Predlagal je ugoditev pritožbi, razveljavitev izpodbijane sodbe in ustavitev postopka o prekršku.

3. V odgovoru na pritožbo je prekrškovni organ nasprotoval pritožbenim trditvam in predlagal njeno zavrnitev.

5. Skladno s prvim odstavkom 152. člena v zvezi s šestim odstavkom 66. člena ZP-1 lahko storilec umakne pritožbo do izdaje odločbe višjega sodišča.

6. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je zagovornik storilca, z vlogo z dne 6. 10. 2023 (l. št. 68 spisa) pritožbo z dne 18. 9. 2023, pred izdajo odločbe višjega sodišča, nedvoumno umaknil.

7. Drugi odstavek 161. člena ZP-1, ki ureja nedovoljenost pritožbe, določa, da je pritožba nedovoljena, če jo je podala oseba, ki nima pravice do pritožbe ali oseba, ki se je pritožbi odpovedala, če je bila pritožba umaknjena ali pa po umiku pritožbe ponovno vložena ali če pritožba po zakonu ni dovoljena.

8. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo zagovornika storilca kot nedovoljeno zavrglo (prvi odstavek 163. člena ZP-1).

9. Po določbi tretjega odstavka 147. člena ZP-1 se sodna taksa določi tudi, če je bila pritožba zavržena. Pritožbeno sodišče je zato storilcu na podlagi prvega odstavka 147. člena ZP-1 ter tar. št. 8131 Zakona o sodnih taksah (ZST-1) naložilo v plačilo stroške pritožbenega postopka - sodno takso v znesku 40,00 EUR, ki jo je dolžan plačati v roku 15 od vročitve tega sklepa, sicer se prisilno izterja.

Zakon o prekrških (2003) - ZP-1  - člen 66, 66/6, 152, 152/1, 161, 161/2, 163, 163/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC Sklep I Ip 288/2023
Sodna praksa višjih sodišč, 2023-11-29

nepodpisana pritožba - podpis pritožbe - podpisnik pritožbe zakoniti zastopnik

Sodišče druge stopnje je po vpogledu v podatke AJPES ugotovilo, da obravnavane pritožbe ni vložil pritožnikov zakoniti zastopnik. Upnik je bil v pravnem pouku izpodbijanega sklepa ustrezno poučen, da sodišče v primeru, da pritožba ne vsebuje vsega, kar je treba, da bi se lahko obravnavala, pritožbo zavrže, ne da bi vložnika prej pozivalo, da jo popravi ali dopolni.

1. Sodišče prve stopnje je z uvodoma navedenim sklepom zavrglo predlog upnika za povrnitev stroškov predloga za nadaljevanje izvršbe z novim sredstvom.

2. Zoper navedeni sklep vlaga pritožbo upnik brez izrecne navedbe pritožbenih razlogov po prvem odstavku 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 366. členom ZPP in 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Izpostavlja, da mu ob vložitvi predloga za nadaljevanje izvršbe še ni bila znana višina sodne takse, zato sodne takse takrat ni mogel priglasiti. Upnik je 23. 6. 2023 prejel plačilni nalog, iz katerega je bila razvidna višina sodne takse, in je le-to 29. 6. 2023 tudi priglasil.

4. Pritožnik je pravna oseba. Pravna oseba sama ne more opravljati procesnih dejanj, ampak jo zastopa njen zakoniti zastopnik. Skladno z določilom 32. člena Zakona o gospodarskih družbah (v nadaljevanju ZGD-1) družbo zastopajo zgolj osebe, ki so določene z zakonom ali aktom o ustanovitvi družbe na podlagi zakona (zakoniti zastopnik), po prvem odstavku 266. člena istega zakona pa je določeno, da delniško družbo zastopa uprava.

5. Na okoliščino, da je tisti, ki se predstavlja kot zakoniti zastopnik, res pravi zastopnik stranke, pazi sodišče po uradni dolžnosti (80. člen ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Sodišče druge stopnje je po vpogledu v podatke AJPES ugotovilo, da obravnavane pritožbe ni vložil pritožnikov zakoniti zastopnik. Pritožba je namreč vložena po A. A., univ. dipl. ekon. (v pritožbi naveden kot direktor ekonomsko finančnega sektorja), ki po podatkih AJPES ni zakoniti zastopnik upnika,

niti ni izkazan drug pravni temelj (npr. pooblastilo), na podlagi katerega bi bila navedena oseba upravičena zastopati upnika v tem postopku. Upnik je bil v pravnem pouku izpodbijanega sklepa tudi ustrezno poučen, da sodišče v primeru, da pritožba ne vsebuje vsega, kar je treba, da bi se lahko obravnavala, pritožbo zavrže, ne da bi vložnika prej pozivalo, da jo popravi ali dopolni (336. člen ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

6. Ker je pritožbo vložila oseba, ki te pravice nima (četrti odstavek 343. člena ZPP), pritožba ni dovoljena, zato jo je sodišče druge stopnje zavrglo na podlagi prvega odstavka 346. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

Kot izhaja iz podatkov Ajpesa je oseba pooblaščena za zastopanje upnika predsednik uprave B. B.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 80, 336

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK Sklep I Kp 79896/2023
Sodna praksa višjih sodišč, 2023-12-01

Aleš Arh (preds.), Mara Bristow (poroč.), Matej Štros

podaljšanje pripora po vloženi obtožnici - priporni razlog begosumnosti

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da pritožnik ni izpostavil nobene relevantne okoliščine, ki bi terjala drugačno odločitev od tiste, kot jo je sprejelo sodišče prve stopnje, ko je pravilno zaključilo, da so podani zakonski in ustavni pogoji za podaljšanje pripora. Zaradi tega je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno (tretji odstavek 402. člena ZKP).

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom pripor, odrejen zoper obdolženca iz pripornega razloga po 1. točki prvega odstavka 201. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) podaljšalo tudi po vloženi obtožnici.

2. Zoper sklep je vložil pritožbo obdolženčev zagovornik. Navaja, da ga izpodbija iz vseh pritožbenih razlogov ter pritožbenemu sodišču predlaga, da pripor odpravi, podredno pa, da zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

4. Pritožbeno sodišče ocenjuje, da je sodišče prve stopnje pravilno zaključilo, da je (še vedno) podan utemeljen sum, da je obdolženec storil očitano kaznivo dejanje, da je še vedno podan priporni razlog begosumnosti ter da je pripor neizogibno potreben in sorazmeren ukrep.

5. Pritožnik izpodbija zaključek sodišča prve stopnje, da je podan utemeljen sum, da je obdolženec storil očitano kaznivo dejanje iz enakih razlogov, kot so bili uveljavljeni v pritožbi zoper sklep o odreditvi pripora ter v izjasnitvi na predlog državne tožilke za podaljšanje pripora po vloženi obtožnici, na kar je že pravilno odgovoril senat sodišča prve stopnje v sklepu z dne 30.10.2023, ravno tako so o tem podani prepričljivi razlogi v 7. in 8. točki izpodbijanega sklepa. Ni česa drugega dodati.

6. Enako velja za zaključek o begosumni nevarnosti obdolženca, nujnosti pripora in sorazmernosti tega ukrepa. Sodišče prve stopnje je o tem podalo prepričljive razloge v 9. do 11. točki izpodbijanega sklepa. Ravno tako je sodišče prve stopnje pravilno odgovorilo na pritožbene navedbe, ki se nanašajo na pritožnikovo domnevo, da je obdolženec obravnavano kaznivo dejanje storil v stanju neprištevnosti (12. točka izpodbijanega sklepa).

7. Pritožbeno sodišče tako ugotavlja, da pritožnik ni izpostavil nobene relevantne okoliščine, ki bi terjala drugačno odločitev od tiste, kot jo je sprejelo sodišče prve stopnje, ko je pravilno zaključilo, da so podani zakonski in ustavni pogoji za podaljšanje pripora. Zaradi tega je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno (tretji odstavek 402. člena ZKP).

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 201, 201/1, 201/1-1, 207

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC Sklep II Kp 70147/2022
Sodna praksa višjih sodišč, 2023-10-24

Branko Aubreht (preds.), Barbara Žumer Kunc (poroč.), dr. Saša Kmet

Pritožba se zavrže s sklepom kot nedovoljena, če se ugotovi, da je umaknjena (člen 390 ZKP). Na temelju navedenega zakonskega določila, upoštevaje izjavo oškodovancev kot tožilcev o umiku pritožbe, je sodišče pritožbo oškodovancev kot tožilcev zavrglo kot nedovoljeno.

II. Oškodovanci kot tožilci so dolžni plačati sodno takso kot strošek pritožbenega postopka.

1. Okrajno sodišče v Slovenskih Konjicah je z izpodbijanim sklepom na podlagi prvega odstavka 437. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP) iz razloga po 1. točki prvega odstavka 277. člena ZKP zavrglo obtožni predlog oškodovancev kot tožilcev K. d. o.o., A. A., B. B. in C. C. zoper obdolžene D. D., E. E., F. F. in G. G., zaradi kaznivega dejanja samovoljnosti po drugem odstavku 310. člena KZ-1 v zvezi z drugim odstavkom 20. člena KZ-1. V skladu z drugim odstavkom 96. člena ZKP je odločilo, da morajo oškodovanci kot tožilci povrniti stroške kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena tega zakona, potrebne izdatke obdolžencev ter potrebne izdatke in nagrado njihovih zagovornikov.

2. Zoper navedeni sklep so se pritožili oškodovanci kot tožilci po svojem pooblaščencu iz razlogov bistvene kršitve določb kazenskega postopka, kršitve kazenskega zakona in zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. V pritožbi so predlagali, da višje sodišče pritožbi ugodi ter samo odloči, da se postopek zoper obdolžene nadaljuje oziroma, da zadevo vrne prvostopnemu sodišču v ponovno odločanje.

3. Navedeno pritožbo pa so oškodovanci kot tožilci s pisno izjavo z dne 10. 10. 2023, vloženo po njihovem pooblaščencu dne 12. 10. 2023 v celoti umaknili.

4. Pritožba se zavrže s sklepom kot nedovoljena, če se ugotovi, da je umaknjena (člen 390 ZKP). Na temelju tega procesnega določila, upoštevaje izrecno izjavo oškodovancev kot tožilcev o umiku pritožbe je sodišče pritožbo oškodovancev kot tožilcev zavrglo kot nedovoljeno.

5. Ker so oškodovanci kot tožilci umaknili že vloženo pritožbo, so v skladu s 98. členom ZKP v zvezi z drugim odstavkom 96. člena ZKP dolžni plačati sodno takso kot strošek pritožbenega postopka.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 390

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Cp 1296/2023
Sodna praksa višjih sodišč, 2023-12-06

sklep o ugotovitvi vrednosti spornega predmeta - nedovoljenost posebne pritožbe - napačen pravni pouk - pritožba zoper končno odločbo - zavrženje pritožbe

Zoper sklep o ugotovitvi vrednosti spornega predmeta ni posebne pritožbe. Ta sklep je mogoče izpodbijati samo v pritožbi zoper končno odločbo.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da vrednost spornega predmeta znaša 326.311,03 EUR.

2. Zoper sklep se pritožuje tožeča stranka (tožnika) iz vseh pritožbenih razlogov. Tožnika predlagata, da višje sodišče pritožbi ugodi ter izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Odločitev sodišča je napačna. Sodišče bi moralo tožnika seznaniti, da naj bi po njegovih ugotovitvah vrednost spornega predmeta znašala 326.311,03 EUR, ter jima dati možnost, da se do tega opredelita. Predlagala bi namreč angažiranje izvedenca gradbene, kmetijske oziroma gospodarske stroke, ki bi ocenil vrednost premoženja, ki je predmet tega postopka. Menita, da znaša vrednost spornega predmeta manj kot 20.000,00 EUR.

3. Samostojna pritožba zoper izpodbijani sklep ni dovoljena.

4. Sodišče prve stopnje je izpodbijano odločitev sprejelo na podlagi tretjega odstavka 44. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki določa, da se mora sodišče, če tožeča stranka v primeru iz drugega odstavka tega člena

navede očitno previsoko ali prenizko vrednost spornega predmeta, tako da nastane vprašanje o stvarni pristojnosti, najpozneje na glavni obravnavi pred začetkom obravnavanja glavne stvari na hiter in primeren način prepričati o pravilnosti navedene vrednosti. O tem takoj odloči na predlog ali po uradni dolžnosti s sklepom, zoper katerega ni posebne pritožbe.

5. Sodišče prve stopnje je v izpodbijanem sklepu navedlo napačen pravni pouk (da je zoper sklep dovoljena pritožba v roku 15 dni), saj v skladu s tretjim odstavkom 44. člena ZPP zoper takšen sklep ni posebne pritožbe. V skladu s tretjim odstavkom 363. členom ZPP pa se sme sklep sodišča prve stopnje, če zakon izrecno določa, da ni posebne pritožbe, izpodbijati samo v pritožbi zoper končno odločbo.

6. Posebna pritožba tožnikov zoper izpodbijani sklep tako ni dovoljena. Prvi odstavek 346. člena ZPP določa, da sodnik poročevalec preizkusi, ali je pritožba pravočasna, popolna in dovoljena. Prepozno, nepopolno ali nedovoljeno pritožbo lahko zavrže s sklepom že sodnik poročevalec, če tega ni storil predsednik senata sodišča prve stopnje. Ker torej posebna pritožba zoper izpodbijani sklep ni dovoljena, jo je sodišče druge stopnje v skladu s prvim odstavkom 346. člena ZPP v zvezi s četrtim odstavkom 343. člena ZPP zavrglo.

Ta določa, da je v drugih primerih, ko se tožbeni zahtevek ne nanaša na denarni znesek, odločilna vrednost spornega predmeta, ki jo je tožeča stranka navedla v tožbi.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 44, 44/2, 44/3, 343, 343/4, 346, 346/1, 363, 363/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM Sklep II Kp 48783/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2023-01-05

Leonida Jerman (preds.), Zdenka Klarič (poroč.), Breda Cerjak Firbas

obročno plačilo denarne kazni - prepozen predlog

Ker je sodišče prve stopnje v zgoraj navedeni sodbi odločilo, da mora obsojeni denarno kazen v višini 3.300,00 EUR plačati v roku treh mesecev, to je do 6. 7. 2022, kar obsojeni ni storil, prošnjo za obročno plačilo denarne kazni pa je podal prepozno, in sicer dne 4. 10. 2022, je odločitev sodišča prve stopnje iz napadenega sklepa pravilna in zakonita.

I. Pritožba obsojenega A. A. se zavrne kot neutemeljena.

II. Obsojenega se oprosti plačila sodne takse.

1. Z napadenim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi petega odstavka 47. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1) predlog obsojenega za obročno plačilo denarne kazni z dne 4. 10. 2022, zavrglo.

2. Zoper tak sklep se je pritožil obsojeni, ki pritožbenemu sodišču predlaga, da napadeni sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

4. Pritožbeno sodišče soglaša z odločitvijo sodišča prve stopnje iz napadenega sklepa, ki je pravilno ugotovilo, da je obsojenec predlog za obročno plačilo denarne kazni vložil prepozno, saj je sodba Okrožnega sodišča na Ptuju I K 48783/2021 z dne 17. 12. 2021 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Mariboru III Kp 48783/2021 z dne 17. 3. 2022 postala pravnomočna dne 6. 4. 2022. Tako da je rok za vložitev predloga za obročno plačilo denarne kazni potekel dne 6. 7. 2022. Kot izhaja iz podatkov kazenskega spisa, je obsojeni prošnjo za obročno plačilo denarne kazni vložil dne 4. 10. 2022, torej po poteku zakonito določenega roka.

5. Ker je sodišče prve stopnje v zgoraj navedeni sodbi odločilo, da mora obsojeni denarno kazen v višini 3.300,00 EUR plačati v roku treh mesecev, to je do 6. 7. 2022, kar obsojeni ni storil, prošnjo za obročno plačilo denarne kazni pa je podal prepozno, in sicer dne 4. 10. 2022, je odločitev sodišča prve stopnje iz napadenega sklepa pravilna in zakonita. Obsojeni, ki v bistvu v pritožbi ponavlja navedbe iz prošnje za obročno plačilo denarne kazni, ne more biti uspešen, tudi ne, ko se zavzema za vrnitev zadeve v prejšnje stanje, saj za tak predlog v pritožbi ne navaja ustreznih razlogov. Okoliščina, da se nahaja na prestajanju zaporne kazni, zaradi česar je v stresu, pa ni razlog za vrnitev zadeve v prejšnje stanje.

6. Glede na navedeno, in ker obsojeni v pritožbi niti v preostalem ne navaja nič takšnega, kar bi lahko omajalo odločitev sodišča prve stopnje, je pritožbeno sodišče o njegovi pritožbi odločilo tako, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

7. Pritožbeno sodišče je obsojenega oprostilo plačila sodne takse kot stroška pritožbenega postopka, glede na njegovo finančno stanje, saj se nahaja na prestajanju zaporne kazni (člen 95/IV v zvezi s členom 98/I Zakona o kazenskem postopku).

Kazenski zakonik (2008) - KZ-1  - člen 47, 47/5

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM Sklep II Kp 28678/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2023-01-12

Breda Cerjak Firbas (preds.), Zdenka Klarič (poroč.), Leonida Jerman

nedovoljena pritožba - zavrženje pritožbe - pritožba zoper sklep sodišča druge stopnje

Veljavni Zakon o kazenskem postopku ne pozna pritožbe zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je slednje odločalo o pritožbi obdolženke v konkretnem primeru, takšnega določila pa ne vsebuje niti Zakon o sodnih taksah.

I. Pritožba obsojene A. A. se zavrne kot neutemeljena.

II. Obsojeno se oprosti plačila sodne takse.

1. Z napadenim sklepom je sodišče prve stopnje pritožbo obsojene A. A. zoper sklep Višjega sodišča v Mariboru II Kp 28678/2011 z dne 27. 10. 2022 na podlagi tretjega odstavka 402. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP), zavrglo.

2. Zoper ta sklep se je pritožila obsojena brez navedbe pritožbenih razlogov ter pritožbenemu sodišču predlaga, da jo oprosti plačila sodne takse.

4. Pritožbeno sodišče soglaša z odločitvijo sodišča prve stopnje iz napadenega sklepa, ki je ravnalo v skladu s tretjim odstavkom 402. člena ZKP, ki določa, da lahko sodišče, ki odloča o pritožbi, s sklepom zavrže pritožbo kot prepozno ali kot nedovoljeno ali pa jo zavrne kot neutemeljeno oziroma lahko pritožbi ugodi in sklep spremeni ali razveljavi. Veljavni Zakon o kazenskem postopku pa ne pozna pritožbe zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je slednje odločalo o pritožbi obdolženke v konkretnem primeru, takšnega določila pa ne vsebuje niti Zakon o sodnih taksah. Pritožnica, ki se v pritožbi zavzema za oprostitev plačila sodne takse ter opisuje slabe premoženjske razmere, zaradi katerih sodne takse ne more plačati, ne more omajati pravilne odločitve sodišča prve stopnje iz napadenega sklepa. Z napadenim sklepom sodišče prve stopnje namreč ni odločalo o obsojenkini zmožnosti plačila sodne takse, ampak o dovoljenosti njene pritožbe zoper sklep višjega sodišča, zato pritožnica s povzeto pritožbeno obrazložitvijo ne more biti uspešna.

5. Iz navedenih razlogov, in ker pritožba obsojene niti v preostalem ne navaja nič takšnega, kar bi lahko omajalo odločitev sodišča prve stopnje iz napadenega sklepa, je pritožbeno sodišče o pritožbi obsojene odločilo tako, kot izhaja iz izreka tega sklepa (člen 402/III ZKP).

6. Izrek o stroških pritožbenega postopka, in sicer plačilu sodne takse, temelji na določilu člena 95/IV v zvezi s členom 98/I ZKP in je posledica materialnih razmer obsojenke.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 402, 402/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 168/2023
Sodna praksa višjih sodišč, 2023-03-23

Polona Marjetič Zemljič (preds.), Barbara Žužek Javornik (poroč.), Matjaž Voglar

sklep o prekinitvi postopka - pritožba zoper sklep o prekinitvi postopka - podrejene obveznice - prekinitev pravdnega postopka zaradi vložitve pobude za oceno ustavnosti - prekinitev postopka do odločitve Ustavnega sodišča - odločitev ustavnega sodišča - razveljavitev zakona z odločbo Ustavnega sodišča - pomanjkanje pravnega interesa za pritožbo - zavrženje pritožbe

Pravni interes pritožnika je predpostavka za dopustnost pravnega sredstva, podan mora biti do odločitve višjega sodišča o pritožbi. Pritožnica je izgubila pravni interes za obravnavanje pritožbe. Njen položaj se namreč z odločitvijo pritožbenega sodišča, glede na to, da postopek ni več prekinjen, ne more izboljšati.

II. Tožena stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je prekinilo postopek do odločitve Ustavnega sodišča Republike Slovenije v zadevi U-I-4/20 o ustavnosti Zakona o postopku sodnega in izven sodnega varstva nekdanjih imetnikov kvalificiranih obveznosti bank (ZPSVIKOB).

2. Zoper sklep se je pritožila tožena stranka. Višjemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep razveljavi in tožeči stranki naloži povrnitev stroškov pravdnega postopka.

3. Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila.

5. Ustavno sodišče RS je 16. 2. 2023 v postopku U-I-4/20 za oceno ustavnosti ZPSVIKOB odločilo, torej ta pravdni postopek ni več prekinjen. To pomeni, da je pritožnica izgubila pravni interes za obravnavanje pritožbe. Njen položaj se namreč z odločitvijo pritožbenega sodišča, glede na to, da postopek ni več prekinjen, ne more izboljšati. Pravni interes pritožnika je predpostavka za dopustnost pravnega sredstva, podan mora biti do odločitve višjega sodišča o pritožbi. Višje sodišče je zato na podlagi četrtega odstavka 343. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) pritožbo kot nedovoljeno zavrglo.

6. Če sodišče zavrže pravno sredstvo, odloči tudi o stroških, ki so nastali med postopkom v zvezi z njim (prvi odstavek 165. člena ZPP). Zaradi neuspeha s pritožbo tožena stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 154. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 343, 343/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep Rg 33/2023
Sodna praksa višjih sodišč, 2023-03-01

Đorđe Grbović (preds.), Milojka Fatur Jesenko (poroč.), Maja Jurak

spor o pristojnosti - civilni spor - društvo

V obravnavani zadevi ne gre za gospodarski spor, saj tožeča stranka kot društvo ni gospodarski subjekt.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani - Centralni oddelek za verodostojno listino je s sklepom z dne 2. 12. 2022 razveljavilo sklep o izvršbi VL 58797/2022 z dne 27. 9. 2022 in odločilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo Okrožno sodišče v Ljubljani.

2. Okrožno sodišče v Ljubljani je sprožilo spor o pristojnosti, ker meni, da v obravnavani zadevi ne gre za gospodarski spor in je glede na vrednost spornega predmeta za sojenje v tej zadevi pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

3. Za odločanje je v tej zadevi stvarno pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

4. V obravnavani zadevi ne gre za gospodarski spor, saj tožeča stranka kot društvo ni gospodarski subjekt, zato konkretni spor ne izpolnjuje subjektivnega kriterija (kriterij strank) za gospodarske spore iz 481. člena ZPP. Prav tako ne gre za gospodarski spor na podlagi 482. ali 483. in 484. člena ZPP (objektivni kriterij).

5. Pristojnost okrožnega sodišča v konkretni zadevi tudi ni utemeljena s kakšnim drugim kriterijem iz drugega odstavka 32. člena ZPP, kakor tudi ne z vrednostjo spornega predmeta, saj ta ne presega 20.000,00 EUR. Za določitev stvarne pristojnosti se zato uporabi splošno pravilo iz prvega odstavka 30. člena ZPP, po katerem je za sojenje pristojno okrajno sodišče. Upoštevaje krajevno pristojnost v skladu s prvim odstavkom 47. člena ZPP je to Okrajno sodišče v Ljubljani.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 24, 481

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.