VSL Sklep II Cp 1672/2023
Sodna praksa višjih sodišč, 2023-10-24

sklep o ustavitvi postopka - domneva umika tožbe - prepozno plačilo sodne takse - zakonski prekluziven rok - nepodaljšljivost roka za plačilo sodne takse - predlog za vrnitev v prejšnje stanje - hospitalizacija - vezanost na pravnomočen sklep

Plačilo sodne takse po poteku roka ne more izničiti fikcije umika tožbe na podlagi tretjega odstavka 105.a člena ZPP, zato je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom tožbo štelo za umaknjeno in postopek ustavilo.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom tožnikovo tožbo štelo za umaknjeno (I. točka izreka) in postopek ustavilo (II. točka izreka).

2. Tožnik je v skupni vlogi podal pritožbo in predlog za vrnitev v prejšnje stanje. Navedel je, da o plačilnem nalogu ni mogel biti obveščen, saj je bil hospitaliziran in je prosil za podaljšanje roka. Šlo je torej za izrecni dogodek. V danem primeru ne gre za prepozno plačano takso, saj jo je tožnik plačal v roku, ko je izvedel, da ni bilo ugodeno njegovemu predlogu za podaljšanje. Predložil je uradno zdravniško potrdilo, ki ga je sodišče dolžno upoštevati. Poizvedbe iz elektronskega pregleda plačil sodnih taks niso merodajne. Oporeka arbitrarnim odločitvam sodišča, ki so v nasprotju s človekovimi pravicami in pravicami bolnikov. Vztraja pri tožbi ter predlaga, da pritožbeno sodišče ugotovi, da je bila sodna taksa pravočasno plačana, da sklep razveljavi in zadevo vrne v obravnavo okrajnemu sodišču.

4. V obravnavani zadevi je tožnik proti trem tožencem vložil tožbo zaradi motenja posesti, za katero je sodišče odmerilo sodno takso v višini 180 EUR in mu poslalo plačilni nalog (list. št. 4), ki ga je prejel 3. 9. 2019, z rokom plačila petnajst dni od vročitve poziva. 9. 9. 2023 je neposredno pri sodišču vložil predlog za podaljšanje roka ter navedel, da je hospitaliziran in v postopku zdravljenja. Sodišče prve stopnje je predlog s sklepom z dne 12. 9. 2019 (list. št. 8) zavrnilo in obrazložilo, da zakonski roki niso podaljšljivi, tožnika poučilo, da se rok za plačilo sodne takse izteče 18. 9. 2019, kje in kako ima možnost plačati sodno takso in ga opozorilo, da se bo, če je ne bo plačal, štelo, da je tožba umaknjena. Kot izhaja iz nadaljnjih podatkov sodnega spisa, je tožnik sodno takso poravnal 2. 10. 2019 v višini 100 EUR in 4. 10. 2019 v višini 80 EUR (list. št. 13, 14). Ker je tožnik sodno takso plačal prepozno,

plačilo po poteku roka pa ne more izničiti fikcije umika tožbe na podlagi tretjega odstavka 105. a člena ZPP, je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom tožbo štelo za umaknjeno in postopek ustavilo.

5. Tožnik je v pritožbi zoper izpodbijani sklep podal tudi predlog za vrnitev v prejšnje stanje, katerega je sodišče prve stopnje zavrnilo (list. št. 83) z obrazložitvijo, da zgolj dejstvo, da je bil hospitaliziran, ni upravičen vzrok za zamudo roka, ter da ni zatrjeval, kdaj se je dejansko seznanil s plačilnim nalogom in zakaj naj bi hospitalizacija predstavljala upravičen vzrok za zamudo roka. Proti temu sklepu se tožnik ni pritožil in je postal pravnomočen 24. 8. 2023. Zato pritožbeno sodišče na tem mestu zgolj informativno pojasnjuje, da se je sodišče prve stopnje pri odločitvi o zavrnitvi predloga za vrnitev v prejšnje stanje oprlo na listino v prilogi A5, iz katere izhaja, da je bil tožnik hospitaliziran 23. 12. 2019 do 23. 1. 2020, torej po poteku roka za plačilo sodne takse. Tožnik pa je v postopku predložil tudi listino v prilogi A4, iz katere je razvidno, da je bilo izdano zdravniško potrdilo o upravičeni odsotnosti od 1. 9. 2019 do 15. 10. 2019, torej v obdobju, v katerem je potekel rok za plačilo sodne takse (18. 9. 2019). A je sodišče prve stopnje v 11. točki obrazložitve pravilno navedlo tudi, da se je tožnik s plačilnim nalogom seznanil najkasneje dne 9. 9. 2019, ko je vložil prošnjo za podaljšanje roka in bi plačilo lahko uredil. Iz podatkov sodnega spisa izhaja, da je prošnjo vložil neposredno pri sodišču, kar pomeni, da bi takrat lahko na blagajni sodišča tudi poravnal sodno takso.

6. Ko je tožnik prejel sklep o zavrnitvi predloga za vrnitev v prejšnje stanje, je podal ugovor zoper davčno listino in predlog pobota (list. št. 86), ki se v ničemer ni nanašal na izdani sklep, zato ga je sodišče prve stopnje pozvalo, ali naj njegovo vlogo šteje kot pritožbo zoper sklep o zavrnitvi predloga za vrnitev v prejšnje stanje, a tega v svoji nadaljnji vlogi z dne 16. 10. 2023 (list. št. 90) ni potrdil. Zato je sodišče prve stopnje pravilno štelo, da pritožba zoper sklep, s katerim je bil zavrnjen predlog za vrnitev v prejšnje stanje, ni bila podana.

7. Pritožbeno sodišče je na pravnomočni sklep o zavrnitvi predloga za vrnitev v prejšnje stanje vezano, kar pomeni, da je tožnik sodno takso plačal po poteku zakonsko določenega petnajstdnevnega roka, torej prepozno. Skladno z določili ZPP se zaradi prepoznega plačila sodne takse šteje, da je tožba umaknjena. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom tožnikovo tožbo pravilno štelo za umaknjeno in postopek pravilno ustavilo. Nasprotne tožnikove pritožbene navedbe, da ne gre za prepozno plačano sodno takso, so ob povedanem neutemeljene.

Skladno s 366. a členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP).

V prvem odstavku 34. člena Zakona o sodnih taksah (ZST-1) je 15 dnevni rok za plačilo sodne takse določen kot prekluzivni zakonski rok.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 105a, 105a/3

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - člen 34, 34/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.