VSL Sklep VII Kp 19533/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2024-02-20

Janko Marinko (preds.), Alenka Gregorc Puš (poroč.), Boris G. Hrovat

stroški kazenskega postopka - krivdno povzročeni stroški - stroški za vročanje pisanj - pooblaščeni vročevalec - detektiv - povrnitev krivdno povzročenih stroškov - odločanje o stroških postopka s posebnim sklepom - pristojnost za odločanje o pritožbi - relativna bistvena kršitev določb kazenskega postopka

Po določbi drugega odstavka 94. člena ZKP izda sodišče o krivdnih stroških poseben sklep, razen če odloči o stroških, ki jih morata povrniti zasebni tožilec in obdolženec, v odločbi o glavni stvari.

Z izdajo posebnega sklepa o naložitvi stroškov obdolžencu (ali zasebnemu tožilcu) ni podan pritožbeni razlog "zmotne uporabe materialnega prava", ki ga v pritožbi uveljavlja zagovornik, temveč kvečjemu pritožbeni razlog (relativne) bistvene kršitve določb kazenskega postopka po drugem odstavku 371. člena ZKP, če je nepravilna uporaba določbe drugega odstavka 94. člena ZKP vplivala ali je mogla vplivati na zakonitost in pravilnost sklepa (prvi odstavek 403. člena ZKP). Pritožbeno sodišče relativnih bistvenih kršitev procesnih določb ne preizkuša po uradni dolžnosti (1. točka prvega odstavka 383. člena ZKP), zato mora biti podano ali vsaj verjetno izkazano vzročno zvezo med kršitvijo procesnih določb ter zakonitostjo in pravilnostjo sklepa z določeno, vsebinsko argumentirano utemeljitvijo izrecno uveljavljati ter dokazati pritožnik.

1. Okrajno sodišče v Kočevju je z uvodoma navedenim sklepom odločilo, da se obdolženemu A. A. naloži plačilo stroškov kazenskega postopka v znesku 61,95 EUR, ki jih mora plačati v osmih dneh od pravnomočnosti tega sklepa.

2. Zoper sklep se je pritožil obdolženčev zagovornik zaradi zmotne uporabe materialnega prava, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter bistvene kršitve določb kazenskega postopka. Pritožbenemu sodišču je predlagal, da pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in obdolžencu prizna pritožbene stroške.

4. Zakon o kazenskem postopku (v nadaljevanju: ZKP) v določbi prvega odstavka 94. člena določa, da obdolženec, oškodovanec, oškodovanec kot tožilec, zasebni tožilec, zagovornik, zakoniti zastopnik, pooblaščenec, priča, izvedenec, tolmač in strokovnjak plačajo ne glede na izid kazenskega postopka stroške, nastale s svojo privedbo, preložitvijo preiskovalnega dejanja ali glavne obravnave ali nevložitvijo napovedane pritožbe in druge stroške postopka, ki so jih povzročili po svoji krivdi (v nadaljevanju: krivdni stroški), kot tudi ustrezno sodno takso. Med stroške kazenskega postopka spadajo tudi stroški za vročanje pisanj po detektivu ali izvršitelju (1. točka prvega odstavka 92. člena ZKP).

5. Iz razlogov izpodbijanega sklepa in podatkov spisa izhaja, da je sodišče prve stopnje obdolžencu vabilo na glavno obravnavo 15. 1. 2024 (v nadaljevanju: vabilo) na naslov njegovega stalnega prebivališča poskušalo vročiti priporočeno po pošti, vendar se je pisanje vrnilo z oznako "ni dvignil", zato je skladno z določbo prvega odstavka 117. člena ZKP odredilo vročitev vabila po Detektivski agenciji B. Sodišče prve stopnje je po uspešni vročitvi vabila obdolžencu in pravilni priglasitvi stroškov vročanja odredilo, da se Detektivski agenciji B. plačajo nagrada (50,00 EUR) in izdatki (11,95 EUR) v skupnem znesku 61,95 EUR. Z izpodbijanim sklepom je na podlagi prvega odstavka 94. člena ZKP stroške vročanja vabila po detektivu naložilo v plačilo obdolžencu.

6. Pritožbeno stališče zagovornika, da bi skladno z določbo tretjega odstavka 93. člena ZKP

moral o pritožbi zoper izpodbijani sklep odločati zunajobravnavni senat in ne Višje sodišče v Ljubljani, kot naj bi bilo po njegovi oceni napačno navedeno v pravnem pouku izpodbijanega sklepa, je zmotno. O pritožbi zoper sklep o naložitvi krivdnih stroškov, ki sta ga izdala predsednik senata ali razpravni senat (ali sodnik posameznik v skrajšanem postopku; 429. člen ZKP), odloča višje sodišče (prvi odstavek 402. člena ZKP), saj se 94. člen ZKP na smiselno uporabo določbe tretjega odstavka 93. člena ZKP ne sklicuje, zunajobravnavni senat pa odloča o pritožbi zoper sklep preiskovalnega sodnika (drugi odstavek 402. člena ZKP).

7. Po določbi drugega odstavka 94. člena ZKP izda sodišče o krivdnih stroških poseben sklep, razen če odloči o stroških, ki jih morata povrniti zasebni tožilec in obdolženec, v odločbi o glavni stvari. Pritožnik sodišču prve stopnje očita, da je z izdajo posebnega sklepa o naložitvi krivdnih stroškov obdolžencu "zmotno uporabilo materialno pravo." Pri tem se sklicuje na v kazenskoprocesno pravni teoriji in sodni praksi sprejeto razlago določbe drugega odstavka 94. člena ZKP, da se obdolžencu in zasebnemu tožilcu stroški, ki so nastali po njuni krivdi, naložijo v plačilo s sodbo ali sklepom, s katerim se odloči o glavni stvari, medtem ko se drugim procesnim udeležencem plačilo teh stroškov naloži s posebnim sklepom.

Vendar pa z izdajo posebnega sklepa o naložitvi krivdnih stroškov obdolžencu (ali zasebnemu tožilcu) ni podan pritožbeni razlog "zmotne uporabe materialnega prava", ki ga v pritožbi uveljavlja zagovornik, temveč kvečjemu pritožbeni razlog (relativne) bistvene kršitve določb kazenskega postopka po drugem odstavku 371. člena ZKP,

če je nepravilna uporaba določbe drugega odstavka 94. člena ZKP vplivala ali je mogla vplivati na zakonitost in pravilnost sklepa (prvi odstavek 403. člena ZKP). Pritožbeno sodišče relativnih bistvenih kršitev procesnih določb ne preizkuša po uradni dolžnosti (1. točka prvega odstavka 383. člena ZKP), zato mora podano ali vsaj verjetno izkazano vzročno zvezo med kršitvijo procesnih določb ter zakonitostjo in pravilnostjo sklepa

z določno, vsebinsko argumentirano utemeljitvijo izrecno uveljavljati ter dokazati pritožnik.

8. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da v konkretnem primeru pritožnik ni izkazal in obrazložil vpliva ali morebitnega vpliva v pritožbi zatrjevane kršitve procesnega zakona na zakonitost in pravilnost izpodbijanega sklepa. Zgolj pritožbena trditev, da je sklep izdan v nasprotju z določbo drugega odstavka 94. člena ZKP, za pritožbeno presojo ali je zaradi kršitve te določbe kazenskega postopka izpodbijani sklep morebiti nepravilen ne zadostuje, nezakonitosti sklepa pa v pritožbi niti ne zatrjuje.

9. Zagovornik je v pritožbi pravilno povzel v sodni praksi sprejeta stališča:

(i) da je vprašanje, kdaj so stroški zakrivljeni, dejansko vprašanje, ki ga sodišče presoja od primera do primera; (ii) da na splošno velja, da stroški niso zakrivljeni, če je procesni udeleženec storil vse, kar je bil po zakonu dolžan storiti, oziroma kadar so mu objektivne okoliščine, ki se jim ni bilo mogoče izogniti, preprečevale, da se izogne nastanku nepotrebnih stroškov; (iii) da so krivdni tisti stroški, ki jih je procesni udeleženec povzročil s procesno nedisciplino oziroma z zlorabo procesnih pravic; (iv) da morajo biti krivdni razlogi, ki so podlaga za naložitev plačila stroškov po določbi prvega odstavka 94. člena ZKP, najprej objektivno izkazani, istočasno pa pogojeni z zavedanjem procesnega udeleženca o ignoriranju ali zlorabi procesnega dejanja, zaradi česar v nadaljevanju takšni stroški nastanejo.

10. Neutemeljeni in netočni so pritožbeni očitki, da naj bi prvostopenjsko sodišče v obrazložitvi zapisalo le, da je obdolžencu sodno pisanje vročilo po vročevalcu, ker ga ni moglo vročiti po redni poti, ker se je sodna pošiljka vrnila z oznako "ni dvignil". Sodišče prve stopnje je namreč tudi pojasnilo, da je obdolženec stroške v zvezi z vročitvijo sodnega pisanja povzročil po lastni krivdi, saj sodnega pisanja ni dvignil, zato mu je moralo pisanje vročiti po detektivu (točka 4 sklepa), torej presoja obdolženčevega krivdnega ravnanja v obrazložitvi izpodbijanega sklepa ni izostala.

11. Pritožnik nadalje zatrjuje, da obdolžencu ne gre očitati, da bi stroške vročanja sodnega pisanja po detektivu povzročil po lastni krivdi ter da ni šlo za ignoriranje ali za zlorabo procesnega dejanja. Vendar pa v podkrepitev teh pritožbenih trditev ni navedel prav nobene konkretne okoliščine, ki bi kazala na to, da obdolženec po pošti poslanega mu vabila ni dvignil iz upravičenih razlogov (npr. zaradi bolezni, odsotnosti ipd.), temveč ostajajo na povsem posplošeni ravni, zato pritožbe v tem delu niti ni mogoče preizkusiti. Posledično pa je logično, razumno in upravičeno sklepanje, da obdolženec vabila na glavno obravnavo namenoma ni dvignil oziroma je obvestilo pošte o prispeli pošiljki (sodnem pisanju) zavestno ignoriral.

12. V zvezi s preostalimi pritožbenimi navedbami sodišče druge stopnje izpostavlja, da številka računa, na katerega naj obdolženec nakaže znesek naloženih mu krivdnih stroškov, ni obvezna sestavina sklepa, saj lahko sodišče prve stopnje obdolženca s tem podatkom seznani naknadno, v pritožbi nakazana pristranskost sodnice posameznice pa ni in ne more biti predmet presoje v tem pritožbenem postopku.

13. Po obrazloženem je sodišče druge stopnje pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno.

ZKP v tretjem odstavku 93. člena določa: "Kadar se o stroških postopka odloči s posebnim sklepom, odloča o pritožbi zoper tak sklep senat (šesti odstavek 25. člena)".

Prim. Horvat, Š.: Zakon o kazenskem postopku (ZKP) s komentarjem, GV Založba, Ljubljana 2004, str. 218, tč. 7 in str. 869, tč. 2-4.

Prim. Baškovič, M., 94. člen v: Zakon o kazenskem postopku (ZKP) s komentarjem, 1. knjiga, Lexpera GV Založba, Ljubljana 2023, str. 578, tč. 1.

Po oceni pritožbenega sodišča sicer jezikovna razlaga besedila določbe drugega odstavka 94. člena ZKP izrecno ne izključuje naložitve krivdnih stroškov s posebnim sklepom tudi obdolžencu in zasebnemu tožilcu, temveč dopušča, da jima sodišče krivdne stroške naloži ali s posebnim sklepom ali v odločbi o glavni stvari, vendar je večinsko mnenje v pravni teoriji in sodni praksi drugačno.

ZKP v drugem odstavku 371. člena določa: "Bistvena kršitev določb kazenskega postopka je podana tudi, če sodišče med pripravo glavne obravnave ali med glavno obravnavo ali pri izdaji sodbe ni uporabilo kakšne določbe tega zakona ali jo je uporabilo nepravilno ali če je na glavni obravnavi prekršilo pravice obrambe, pa je to vplivalo ali moglo vplivati na zakonitost in pravilnost sodbe".

Sklep Višjega sodišča v Ljubljani I Kp 1082/99 z dne 19. 10. 1999 in sklep Višjega sodišča v Celju II Kp 51320/2010 z dne 15. 5. 2018.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 92, 92/2, 92/2-1, 94, 94/2, 371, 371/2, 383, 383/1, 383/1-1, 402, 402/1, 403, 403/1, 429

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.