VSL Sklep IV Cp 579/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-05-04

Bojan Breznik (preds.), mag. Nataša Ložina (poroč.), Katarina Marolt Kuret

začasna odredba v družinskih sporih - pogoji za izdajo začasne odredbe v družinskih sporih - začasna dodelitev otroka v varstvo in vzgojo - ogroženost otroka - varstvo koristi otroka - mnenje otroka

V skladu s 161. členom DZ izda sodišče začasno odredbo, če je verjetno izkazano, da je otrok ogrožen.

I. Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu potrdi sklep sodišča prve stopnje.

II. Nasprotni udeleženec nosi sam svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom delno ugodilo ugovoru nasprotnega udeleženca z dne 3. 7. 2020 zoper začasno odredbo II N 597/2020 z dne 24. 6. 2020 in 4. alinejo I. točke izreka začasne odredbe II N 597/2020 z dne 24. 6. 2020 razveljavilo. V preostalem delu je ugovor zavrnilo (I. točka izreka). Glede stroškov ugovornega postopka je odločilo, da so nadaljnji stroški postopka (II. točka izreka).

2. Zoper zavrnilni del sklepa se pritožuje nasprotni udeleženec iz vseh pritožbenih razlogov. Navaja, da je sodišče zmotno in nepopolno ugotovilo dejansko stanje ter nepravilno uporabilo določbe materialnega prava in predlaga, da višje sodišče sklep sodišča prve stopnje v zavrnilnem delu razveljavi ter sklep z dne 24. 6. 2020 v celoti razveljavi in predlog za izdajo začasne odredbe zavrne, podrejeno, da izpodbijani sklep v zavrnilnem delu razveljavi ter zadevo vrne v ponovno odločanje sodišču prve stopnje.

Nasprotni udeleženec razume, da bo K. vsak čas polnoletna, vendar opozarja na zlorabo prava s strani predlagateljice v razmerju do K. in posledično nasprotnega udeleženca. Gre za vprašanje spoštovanja uporabe prava v pravnem prometu s strani predlagateljice, motiv predlagateljice je samo premoženjski, pod tem motivom pa se zlorablja pravo v delu ogroženosti volje mld. otroka. Slovensko pravo res inštituta poroke po romskih običajih ne pozna, vendar to ne pomeni, da lahko RS takšno poroko dovoljuje v dejanskem smislu. Poroka po romskih običajih je bila izkazana in dokazana. B. B. se je neposredno ob začetku zaslišanja zagovoril, da je bil dogodek, zaznan na facebooku, poroka, nato šele je začel dogodek predstavljati kot rojstnodnevno zabavo bratranca. Mld. K. pri očetu v ničemer ni bila ogrožena, kot izhaja iz izpodbijanega sklepa.

Tudi ostale dejanske ugotovitve nimajo opore v izvedenem postopku in začasna odredba po nepotrebnem in nesorazmerno posega v družinsko dinamiko, predlog je bil podan le zaradi pridobitve premoženjske koristi iz naslova plačevanja preživnine. Sodišče je pravilno ugotovilo, da obveznosti plačevanja preživnine pri nasprotnem udeležencu ni in je v tem delu ugovoru ugodilo in sklep razveljavilo, napačno pa je materialno pravo uporabilo pri ostalih vprašanjih in ugovor neutemeljeno zavrnilo. Dokazni postopek je izkazal, da K. v dejanskem smislu ne živi pri materi, ampak na različnih naslovih, starševsko skrb nad K. pa izvaja nasprotni udeleženec .

Volja mld. K. je bila napačno ugotovljena, saj je bila predmet prodaje v t. i. romsko družino, njena volja ne more biti pravno upoštevna, ker izvira iz nezakonitega in protiustavnega dogodka. Poseženo je bilo v njeno osebno svobodo, kršen je bil 19. člen Ustave RS (URS), romska poroka krši tudi 34. člen URS. Gre za dogodek, ki ni spoštoval K. kot nosilca pravic in obveznosti. Izpodbijani sklep je tako protiustaven, saj temelji na dogodku (izvršitev romske poroke), ki ga pravo RS ne pozna. S tem so podane kršitve določb Družinskega zakonika (DZ), zlasti določb 161. člena, saj mld. K. ni bila ogrožena, ker utemeljitev ogroženosti temelji na protiustavnem dogodku. Gre tudi za kršitev 158. člena DZ, saj volja K. ne more biti svobodna, ker je bila predmet romske poroke. Nasprotni udeleženec pojasnjuje, na čem temelji zakonska zveza in opozarja na 53. člen URS. V zvezi, v kateri je eden od zakoncev predmet prodaje, pa K. ne more biti enakopravna, romska poroka je nična in protiustavna. Ker temelji na romski poroki, je protiustaven in ničen tudi celoten predlog za izdajo začasne odredbe.

3. Predlagateljica na pritožbo ni odgovorila.

5. V skladu s 161. členom DZ izda sodišče začasno odredbo, če je verjetno izkazano, da je otrok ogrožen. Sodišče prve stopnje je odločilno dejstvo ogroženosti mld. K. obsežno obrazložilo in o tem navedlo pravilne razloge, ki jih sodišče druge stopnje sprejema (10. in 11. točka obrazložitve izpodbijanega sklepa). Na tej podlagi je v izpodbijanem sklepu, razen glede preživninske obveznosti nasprotnega udeleženca, glede katere je ugovoru ugodilo in del začasne odredbe, v katerem je bila ta določena, razveljavilo (te odločitve nasprotni udeleženec ne izpodbija), ugovor nasprotnega udeleženca zavrnilo.

6. Nasprotni udeleženec zaključkov sodišča prve stopnje glede ogroženosti mld. K. konkretno ne izpodbija, pač pa navaja le: da mld. K. pri očetu ni bila v ničemer ogrožena; da mld. K. ni bila ogrožena, ker utemeljitev ogroženosti temelji na protiustavnem dogodku (romski poroki). Glede na pravilne razloge sodišča prve stopnje, ki so s strani toženca le pavšalno prerekani, se sodišče druge stopnje sklicuje na razloge sodišča prve stopnje, ki je ugotovilo, da je mld. K. bivanje pri predlagateljici v korist, medtem ko bi jo nadaljnja dodelitev nasprotnemu udeležencu v varstvo in vzgojo spravila v hudo stisko in stres. Do izdaje začasne odredbe je namreč nasprotni udeleženec (lahko) uveljavljal svojo izključno pravico do varstva in vzgoje mld. K. Po učno vzgojnem napredku, ki ga je doživela pri predlagateljici, vrnitev k nasprotnemu udeležencu mld. K. ne bi bila v korist. Sodišče prve stopnje se je oprlo tudi na izpoved priče C. C. (socialne delavke CSD), ki je izpovedala, da življenje mld. K. pri nasprotnem udeležencu ni bilo primerno. Sodišče je nadalje ugotovilo, da se mld. K. trenutno redno šola, z njo ni vzgojnih težav, ni v kazenskih postopkih in je neproblematična, v nasprotju z obdobjem, ko je bila v varstvo in vzgojo dodeljena nasprotnemu udeležencu. Kot potencialno ogrožajoče za mld. K. v primeru vrnitve k nasprotnemu udeležencu pa je sodišče izpostavilo tudi dejstvo, da med njim in mld. K. že od selitve k predlagateljici stiki ne potekajo. Glede na pavšalno izpodbijanje zaključkov sodišča prve stopnje dodatni odgovori nasprotnemu udeležencu glede tega niso potrebni.

7. Nasprotni udeleženec nadalje navaja, da je dokazni postopek pokazal, da mld. K. v dejanskem smislu ne živi pri materi. Navedba ni utemeljena, saj je sodišče prve stopnje v 12. točki obrazložitve po izvedenem dokaznem postopku o tem navedlo pravilne razloge in zaključek, da je z zadostno stopnjo verjetnosti ugotovilo dejansko stanje v zvezi s tem, kje mld. K. prebiva in kdo prevzema tudi finančno skrb zanjo in so drugačne pritožbene navedbe neutemeljene.

8. Obširno so v pritožbi izpodbijani zaključki sodišča prve stopnje glede s strani nasprotnega udeleženca zatrjevane romske poroke, vendar navedbe niso utemeljene. Sodišče prve stopnje je pravilne razloge v zvezi s tem navedlo v 13. in 14. točki obrazložitve. Neutemeljena je navedba, da je sodišče prve stopnje v tem delu napačno ugotovilo dejansko stanje oziroma, da je bila poroka po romskih običajih izkazana in tudi dokazana. Sodišče prve stopnje je v 13. točki obrazložitve glede tega dejstva napravilo prepričljivo dokazno oceno, ki je skladna z 8. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi z 42. členom Zakona o nepravdnem postopku (ZNP-1). Na podlagi vseh izvedenih dokazov je pravilno zaključilo, da s strani nasprotnega udeleženca zatrjevane romske poroke ni bilo. V zvezi s tem je ocenilo več izvedenih dokazov in ne le priče B. B., zato njegov lapsus na začetku zaslišanja ne more pripeljati do drugačnih zaključkov. Ob ugotovitvi, da zatrjevane romske poroke ni bilo oziroma ni bila izkazana, ni treba odgovarjati na nadaljnje pritožbene navedbe, da sta bila zaradi romske poroke kršena 19. in 34. člen URS, prav tako ni izkazana kršitev 53. člena URS.

9. Nasprotni udeleženec neutemeljeno zatrjuje kršitev 158. člena DZ, ki določa, da sodišče pri odločanju o ukrepu za varstvo koristi otroka upošteva otrokovo mnenje, če je otrok sposoben razumeti njegov pomen in posledice. Ob že navedenem so namreč neutemeljene pritožbene navedbe, da je bila volja mld. K. napačno ugotovljena, ker je bila predmet prodaje v romsko družino, da njena volja ne more biti pravno upoštevna in da njena volja ni bila svobodna. Sodišče prve stopnje je ob upoštevanju mnenja CSD ter na podlagi lastnih zaznav ob zaslišanju mld. K. tudi njeno izjavo v postopku pravilno upoštevalo.

10. Ker je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da so bili v relevantnem delu izpolnjeni pogoji za izdajo začasne odredbe, je pravilno zavrnilo ugovor nasprotnega udeleženca zoper začasno odredbo v delu, s katerim je sodišče mld. K. začasno zaupalo v varstvo in vzgojo predlagateljici in odločilo o poteku stikov med mld. K. in nasprotnim udeležencem (ter odločilo o denarni kazni za primer kršitve). Tako se tudi pritožbena navedba, da je sodišče po nepotrebnem in nesorazmerno poseglo v družinsko dinamiko, izkaže za neutemeljeno. Neutemeljena je tudi navedba, da je bil predlog za izdajo začasne odredbe podan le zaradi pridobitve premoženjske koristi iz naslova plačevanja preživnine, glede na situacijo v času izdaje začasne odredbe. Sicer pa je sodišče ugovoru glede preživninske obveznosti nasprotnega udeleženca ugodilo in je začasno odredbo v tem delu razveljavilo, kar ni izpodbijano.

11. Glede na navedeno in ker sodišče druge stopnje ob preizkusu izpodbijanega sklepa tudi ni ugotovilo kršitev določb postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo nasprotnega udeleženca zavrnilo in sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu potrdilo (2. točka 365. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1).

12. O stroških pritožbenega postopka je sodišče druge stopnje v skladu s 101. členom ZNP-1 odločilo po prostem preudarku, v okviru katerega se lahko uporabi tudi kriterij uspeha v postopku (drugi odstavek 154. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1). Ker je nasprotni udeleženec s pritožbo v celoti propadel, nosi sam svoje stroške pritožbenega postopka.

Družinski zakonik (2017) - DZ  - člen 158, 161

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.