TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL Sklep II Cp 242/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-04-14

Anton Panjan (preds.), Barbara Žužek Javornik (poroč.), Karmen Ceranja

stroški pravdnega postopka - posebni naknadni sklep o stroških - pritožba zoper odločitev o glavni stvari - meje preizkusa sklepa po uradni dolžnosti

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje skladno z četrtim odstavkom 163. člena ZPP po pravnomočnosti odločitve o glavni stvari izdalo sklep o višini stroškov postopka. Vsebina pritožbe se na stroške sploh ne nanaša. Pritožnica izpodbija odločitev o glavni stvari, ki pa je že prestala pritožbeni preizkus. Višje sodišče je zato izpodbijani sklep preizkusilo le z vidika uradoma upoštevnih kršitev, ki so taksativno naštete v drugem odstavku 350. člena ZPP.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje toženki naložilo v plačilo 844,98 EUR stroškov postopka, z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka paricijskega roka dalje do plačila.

2. V laični pritožbi toženka navaja, da gre za njen dom, katerega soinvestitorka je bila, tožnica pa jo vpleta v pravdo zgolj zato, ker je solastnica. Izsiljuje jo, več kot pet let vlaga sekvenčne tožbe. Opira se na izbris soproga iz katastra. Neznani ljudje lahko izvajajo oblast in prisilo nad državljanom zgolj v primeru storjenega kaznivega dejanja, ki pa se njej ne more pripisati, niti soprogu. Predlaga, da sodišče zavzame vsebinski pristop in da vse tožbe v zvezi z uporabo zavrže. Poudarja, da hiše ne zaseda v večjem obsegu, kot pred tožbo in da je bil soprog od nje finančno neodvisen.

5. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje skladno z četrtim odstavkom 163. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) po pravnomočnosti odločitve o glavni stvari izdalo sklep o višini stroškov postopka. Vsebina pritožbe se na stroške sploh ne nanaša. Pritožnica izpodbija odločitev o glavni stvari, ki pa je že prestala pritožbeni preizkus, in sicer je Višje sodišče v Ljubljani s sodbo II Cp 1559/2020 z dne 16. 9. 2020 zavrnilo pritožbo toženke zoper sodbo, s katere ji je sodišče prve stopnje naložilo v plačilo 5.600,00 EUR uporabnine, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti mesečnih zneskov uporabnin dalje do plačila. Višje sodišče je zato izpodbijani sklep preizkusilo le z vidika uradoma upoštevnih kršitev, ki so taksativno naštete v drugem odstavku 350. člena ZPP. Ugotavlja, da je odločitev, da mora toženka, ki je v pravdi propadla, tožnici na podlagi prvega odstavka 154. člena ZPP povrniti potrebne (155. člen ZPP) stroške postopka, ki jih je sodišče odmerilo skladno z Odvetniško tarifo in Zakonom o sodnih taksah, materialnopravno pravilna. Tudi nobene uradoma upoštevne procesne kršitve ni. Zato je treba pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in potrditi izpodbijani sklep (2. točka 365. člena v zvezi s 353. členom ZPP).

6. Izreka o stroških pritožbenega postopka ni, ker jih pritožnica ni priglasila.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 163, 163/4, 350, 350/2, 366

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 643/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-04-28

postopek s pritožbo - vsebina pritožbe - podpis pritožbe - nepopolna pritožba - vračanje pritožbe v dopolnitev - zavrženje pritožbe

Prvo sodišče je zavrglo pritožbo drugega tožnika zato, ker ni vsebovala pritožnikovega podpisa. Takšna pritožba je nepopolna (tretji odstavek 343. člena v zvezi s 335. členom ZPP). V postopku s pritožbo se ne uporabljajo določbe 108. člena ZPP o vračanju nepopolnih vlog v dopolnitev (336. člen ZPP), kot je pritožniku pojasnilo že prvo sodišče. Zato je pritožbo utemeljeno zavrglo (prvi odstavek 343. člena ZPP).

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje (prvo sodišče) je z izpodbijanim sklepom zavrglo pritožbo drugega tožnika z dne 2. 2. 2021 zoper sklep z dne 2. 11. 2020.

2. Zoper sklep se pritožuje drugi tožnik, ki smiselno predlaga, da pritožbeno sodišče razveljavi izpodbijani sklep in vrne zadevo prvemu sodišču v nadaljnji postopek. Navaja, da so sodišča v nekaj primerih vseeno obravnavala vloge strank, čeprav niso bile podpisane. Prvo sodišče je samo ugotovilo, da je drugi tožnik vložil pritožbo. Obligatornost lastnoročnega podpisa je prosta posamezniku. Drugi tožnik je laik, na pritožbo je lastnoročno napisal datum, napisano oziroma natisnjeno ime in priimek pa mora zadostovati, da je bila pritožba oddana pravilno. Sodišče samo ugotavlja, da je pritožbo poslal pritožnik, zato ni mogoče govoriti o nepopolni pritožbi.

4. Prvo sodišče je zavrglo pritožbo drugega tožnika zato, ker ni vsebovala pritožnikovega podpisa. Takšna pritožba je nepopolna (tretji odstavek 343. člena v zvezi s 335. členom ZPP). V postopku s pritožbo se ne uporabljajo določbe 108. člena ZPP o vračanju nepopolnih vlog v dopolnitev (336. člen ZPP), kot je pritožniku pojasnilo že prvo sodišče. Zato je pritožbo utemeljeno zavrglo (prvi odstavek 343. člena ZPP).

5. Ob takšnem položaju so vse pritožbene navedbe pravno nepomembne, zato pritožbeno sodišče nanje ne odgovarja (prvi odstavek 360. člena ZPP). Nepopolne pritožbe ni mogoče vsebinsko obravnavati.

6. Ker uveljavljani in uradoma upoštevni pritožbeni razlogi niso podani, je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno ter potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 108, 335, 336, 343, 343/1, 343/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Cp 1269/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-08-19

zavrženje pritožbe kot prepozne - zamuda roka za pritožbo - podatki na povratnici - očitna pisna pomota sodišča

Prepozno pritožbo mora sodišče po 343. členu ZPP zavreči, saj stranka ni upravičena do njenega vsebinskega obravnavanja.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožničino pritožbo zoper sklep istega sodišča z dne 13. 11. 2020 o zavrženju tožbe.

2. Tožnica se je znova pritožila. Sklicuje se na vse zakonske pritožbene razloge. Predlaga odpravo (pravilno: razveljavitev) izpodbijanega sklepa. Navedbe v njem niso resnične, ampak so izmišljene z namenom škodovati tožnici, da o njeni pritožbi zoper zavrženje tožbe ne bi odločalo pritožbeno sodišče. Na sodišču se dela malomarno, kar dokazuje napačno napisana opravilna številka in napačno napisan sodnik. Tožnica vztraja, da je pošto prejela točno tako, kot je navedeno v pritožbi, kar dokazujejo predložene kopije kuvert.

4. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da je tožnica zamudila rok za pritožbo zoper sklep o zavrženju njene tožbe. Takšno, torej prepozno pritožbo mora sodišče po 343. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) zavreči, saj stranka ni upravičena do njenega vsebinskega obravnavanja.

5. Sodišče prve stopnje je izpodbijano odločitev ustrezno pojasnilo in svoje ugotovitve utemeljilo s podatki spisa. Sklep z dne 13. 11. 2020 je bil tožnici očitno vročen že 12. 12. 2020 in ne šele 20. 2. 2021, kot trdi tožnica. Tega dne, torej 20. 2. 2021, je namreč tožnica prejela sklep z dne 30. 11. 2020 o taksni oprostitvi, kar dokazuje poštna povratnica, obenem pa to dejstvo potrjuje tudi kopija kuverte, ki jo je predložila sama tožnica.

6. Dejansko stanje je bilo tako pravilno ugotovljeno. Nobenega dvoma ne more biti, da je bila tožničina (prejšnja) pritožba prepozna. Res se je sodišču prve stopnje pri izpolnjevanju podatkov na poštni povratnici, ki je spremljala sodno pošiljko s sklepom z dne 13. 11. 2020, primerila očitna pisna pomota, vendar ta ne more vplivati na pravilnost in zakonitost izpodbijanega sklepa. Sicer pa tožnica niti ne trdi in še manj dokazuje, da je bil v sodni pošiljki, ki jo je prejela 12. 12. 2020, sklep, ki ga je izdal drug sodnik istega sodišča v drugi pravdni zadevi, ne pa prav izpodbijani sklep z dne 13. 11. 2020.

7. Zatrjevani pritožbeni razlogi torej niso utemeljeni. Tudi uradoma upoštevnih procesnih ali materialnih kršitev v postopku na prvi stopnji ni bilo. Sodišče druge stopnje je zato pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 343

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM Sklep IV Kp 26993/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-08-11

Simona Skorpik (preds.), Zdenka Klarič (poroč.), Melita Puhr

prevzem kazenskega pregona - prepozna vloga

Iz podatkov kazenskega spisa izhaja, da je Okrajno sodišče v Mariboru vlogo oškodovanca o prevzemu kazenskega pregona zoper osumljena prejelo dne 12. 5. 2021, kar je po poteku 30-dnevnega roka.

Pritožba L. Č. se zavrne kot neutemeljena.

1. Z napadenim sklepom je sodišče prve stopnje vlogo L. Č., z dne 28. 4. 2021, na podlagi drugega odstavka 60. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) v zvezi z drugim odstavkom 87. člena in členom 429 ZKP, kot prepozno zavrglo.

2. Zoper tak sklep se je pritožil L. Č., ki v pritožbi navaja, da bi sodišče moralo njegovo vlogo obravnavati kot pravočasno.

4. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da je L. Č. sklep Okrožnega državnega tožilstva v Mariboru Kt/5499/2021, z dne 26. 3. 2021, prejel dne 30. 3. 2021. V navedenem sklepu je bil pravilno poučen, da ima pravico na podlagi drugega odstavka 60. člena ZKP nadaljevati pregon zoper osumljena v roku 30 dni od prejema navedenega sklepa, tako, da pri Okrajnem sodišču v Mariboru predlaga opravo posameznih preiskovalnih dejanj ali vloži obtožni predlog. Iz podatkov kazenskega spisa izhaja, da je Okrajno sodišče v Mariboru vlogo oškodovanca o prevzemu kazenskega pregona zoper osumljena prejelo dne 12. 5. 2021, kar je po poteku 30-dnevnega roka. Okoliščina, da je L. Č. svojo vlogo namesto na Okrajno sodišče v Mariboru, naslovil na Okrožno državno tožilstvo, ki je njegovo vlogo posredovalo Okrajnemu sodišču v Mariboru dne 12. 5. 2021, ne govori v prid pravočasnosti njegove vloge. Pritožniku je bil dan pravilni pravni pouk, da v roku 30 dni od prejema sklepa Okrožnega državnega tožilstva v Mariboru začne s kazenskim pregonom zoper osumljena tako, da pri Okrajnem sodišču v Mariboru poda ustrezno vlogo o prevzemu oziroma nadaljevanju kazenskega pregona, kar pa pritožnik ni storil pravočasno.

5. Ker je sklep sodišča prve stopnje pravilen in zakonit in ker pritožba ne navaja nič takšnega, da bi ga omajala, je pritožbeno sodišče o pritožbi L. Č. odločilo tako kot izhaja iz izreka tega sklepa (člen 402/III ZKP).

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 60, 60/2, 87, 87/2, 429

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK Sklep I Kp 59242/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-04-19

Darja Srabotič (preds.), Aleš Arh (poroč.), Vitomir Bohinec

preizkus obstoja pripornih razlogov po 207. členu ZKP - podaljšanje pripora - preizkus po uradni dolžnosti

Sodišče prve stopnje je obtožencu pripor podaljšalo v okviru preizkusa po uradni dolžnosti v smislu drugega odstavka 207. člena ZKP, ko je moralo po poteku dveh mesecev od zadnjega sklepa o priporu preizkusiti, ali so še dani razlogi za pripor. Pri tem je ugotovilo, da se okoliščine od zadnjega sklepa o priporu v ničemer niso spremenile, kar vse je v nadaljevanju podrobno in prepričljivo obrazložilo. Ker gre za preizkus po uradni dolžnosti tudi ni bil potreben predlog državnega tožilstva za podaljšanje pripora, zaradi česar navedbe, da tožilstvo ni dokazalo begosumne nevarnosti, niso utemeljene.

I. Pritožba obtoženčevega zagovornika se kot neutemeljena zavrne.

1. Okrožno sodišče v Kopru je z izpodbijanim sklepom obtoženemu I.K.A. pripor iz razloga begosumnosti po 1. točki prvega odstavka 201. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) podaljšalo.

2. Zoper sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje obtoženčev zagovornik. Sodišču druge stopnje predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da obtožencu pripor odpravi, podrejeno pa, da ga nadomesti z milejšim ukrepom.

4. Ne drži pritožbena navedba, da državno tožilstvo ni navedlo okoliščin, ki kažejo na nevarnost, da bi obtoženec v primeru odprave pripora pobegnil, kakor tudi, da je sodišče obtoženca zaradi njegovega državljanstva obravnavalo diskriminatorno in s tem kršilo pravici do varstva obtoženčeve osebnosti in dostojanstva ter enakega varstva pravic. Sodišče prve stopnje je obtožencu pripor podaljšalo v okviru preizkusa po uradni dolžnosti v smislu drugega odstavka 207. člena ZKP, ko je moralo po poteku dveh mesecev od zadnjega sklepa o priporu preizkusiti, ali so še dani razlogi za pripor. Pri tem je ugotovilo, da se okoliščine od zadnjega sklepa o priporu v ničemer niso spremenile, kar vse je v nadaljevanju podrobno in prepričljivo obrazložilo. Ker gre za preizkus po uradni dolžnosti tudi ni bil potreben predlog državnega tožilstva za podaljšanje pripora, zaradi česar navedbe, da tožilstvo ni dokazalo begosumne nevarnosti, niso utemeljene. Enako velja za tudi za kršitev ustavnih pravic obtoženca, saj sodišče prve stopnje le temu pripora ni podaljšalo zaradi njegovega državljanstva, pač pa zaradi okoliščin, ki utemeljujejo bojazen, da bi na prostosti pobegnil, kar vse je v točki 4 izpodbijanega sklepa zelo podrobno obrazložilo. Ker nasprotna zgolj posplošena pritožbena izvajanja pravilnosti izpodbijanega sklepa niso omajala, je sodišče druge stopnje pritožbo obtoženčevega zagovornika na podlagi tretjega odstavka 402. člena ZKP kot neutemeljeno zavrnilo.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 207, 207/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM Sklep II Kp 5777/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-08-11

Simona Skorpik (preds.), Zdenka Klarič (poroč.), Melita Puhr

Institut pomilostitve, za kar se zavzema pritožnik se namreč nanaša na izrečene kazni, zato ne more posegati v varnostni ukrep, kot je bil izrečen pritožniku, saj D. Š. v skladu z določbo 6. člena Zakona o pomilostitvi ni moč šteti za obsojenca ter se s pomilostitvijo ne sme skrajševati trajanje varnostnih ukrepov.

I. Pritožba D. Š. se zavrne kot neutemeljena.

II. D. Š. se oprosti plačila sodne takse.

1. Z napadenim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 9. člena Zakona o pomilostitvi, prošnjo za pomilostitev D. Š. kot nedovoljeno zavrglo.

2. Zoper tak sklep se je pritožil D. Š.. Iz njegove pritožbe je razbrati, da mu je bil varnostni ukrep izrečen neutemeljeno ter se smiselno zavzema za odpravo varnostnega ukrepa.

4. Pritožbeno sodišče v celoti soglaša z odločitvijo sodišča prve stopnje iz napadenega sklepa, ki pravilno ugotavlja, da je varnostni ukrep D. Š. bil izrečen izključno preventivno, z namenom preprečevanja bodočih kaznivih dejanj. Po storjenem kaznivem dejanju, temelj preventivnega ukrepanja z varnostnim ukrepom ni kaznivo dejanje, ampak negativna prognoza storilčevega bodočega ravnanja, torej storilčeva nevarnost in stanje, v katerem se nahaja. Institut pomilostitve, za kar se zavzema pritožnik se namreč nanaša na izrečene kazni, zato ne more posegati v varnostni ukrep, kot je bil izrečen pritožniku, saj D. Š. v skladu z določbo 6. člena Zakona o pomilostitvi ni moč šteti za obsojenca ter se s pomilostitvijo ne sme skrajševati trajanje varnostnih ukrepov. Zato pritožba, ki se zavzema za odpravo varnostnega ukrepa, ne more biti uspešna, saj je po oceni pritožbenega sodišča, sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je prošnjo D. Š. za pomilostitev kot nedovoljeno zavrglo.

5. Sklep pritožbenega sodišča temelji na določbi člena 402/III Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP).

6. Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na členu 507, prvem odstavku 98. člena in četrtem odstavku 95. člena ZKP.

Zakon o pomilostitvi (1995) - ZPom  - člen 6, 9, 9/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep IV Cp 149/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-03-01

CIVILNO PROCESNO PRAVO - SODSTVO - ZAVAROVANJE TERJATEV

osebna vročitev - roki in naroki - fikcija osebne vročitve - pravočasnost pritožbe - prepozna pritožba - nujna zadeva - postopek za izdajo začasne odredbe - epidemija

Vrhovno sodišče RS je na občni seji dne 14. 1. 2015 zaradi poenotenja sodne prakse sprejelo načelno pravno mnenje, da se pri izteku roka iz četrtega odstavka 142. člena ZPP ne upošteva določba četrtega odstavka 111. člena ZPP. To pomeni, da fikcija vročitve nastopi s potekom roka, v katerem ima naslovnik pisanje možnost dvigniti, in ne šele takrat, ko vročevalec pusti pisanje v predalčniku.

Gre za nujno zadevo po 5. točki tretjega dostavka 83. člena ZS, v katerih pritožbeni roki tečejo ne glede na razglašeno epidemijo.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje izdalo začasno odredbo, po kateri se začasna sodna poravnava, sklenjena na naroku 2. 7. 2020, spremeni v 3. točki glede trajanja posameznega stika prve nasprotne udeleženke z mld. hčerko A. tako, da stiki potekajo vsako sredo od 15.00 ure, ko prva nasprotna udeleženka mld. A. prevzame v vrtcu, pa do 18.00 ure, ko jo pred stavbo CSD vrne rejnici, v ostalem pa ostane v veljavi začasna poravnava z dne 2. 7. 2020.

2. Zoper sklep se je pritožila prva nasprotna udeleženka po pooblaščenki.

3. Udeleženci postopka na pritožbo niso odgovorili.

5. Obvestilo o poskusu vročitve izpodbijanega sklepa je vročevalec dne 29. 12. 2020 pustil v hišnem predalčniku pooblaščenke prve nasprotne udeleženke (gl. povratnico, pripeto k list. št. 275 spisa). Na občni seji dne 14. 1. 2015 je Vrhovno sodišče RS zaradi poenotenja sodne prakse sprejelo načelno pravno mnenje, da se pri izteku roka iz četrtega odstavka 142. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) ne upošteva določba četrtega odstavka 111. člena ZPP. To pomeni, da fikcija vročitve nastopi s potekom roka, v katerem ima naslovnik pisanje možnost dvigniti, in ne šele takrat, ko vročevalec pusti pisanje v predalčniku.

Ker je bilo obvestilo o poskusu vročitve priporočenega sodnega pisma puščeno v hišnem predalčniku pooblaščenke prve nasprotne udeleženke 29. 12. 2020, se šteje, da ji je bilo sodno pisanje vročeno s fikcijo vročitve po četrtem odstavku 142. člena ZPP 13. 1. 2021. Pritožbeni rok se je tako iztekel 21. 1. 2021, pritožba pa je bila oddana priporočeno na pošto 22. 1. 2021. Ker je bila pritožba vložena po izteku pritožbenega roka, jo je višje sodišče na podlagi prvega odstavka 346. člena v zvezi s prvim odstavkom 343. člena ZPP zavrglo.

6. Pritožbeno sodišče še pripominja, da gre za nujno zadevo po 5. točki tretjega dostavka 83. člena Zakona o sodiščih, v katerih pritožbeni roki tečejo ne glede na razglašeno epidemijo.

Gl. npr. sklep VS RS X Ips 96/2015, sklepe VSL II Ip 729/2016, II Cp 1179/2016, I Cpg 566/2016.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 111, 111/4, 142, 142/4, 346, 346/1

Zakon o sodiščih (1994) - ZS  - člen 83, 83/3-5

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Cp 1353/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-09-13

sodni cenilec - stroški in nagrada izvedenca - stroški in nagrada sodnega cenilca - odmera nagrade in stroškov cenilcu - cenitev zapustnikovega premoženja - cenitev vrednosti nepremičnine - nestrinjanje z izvedenskim mnenjem - pravica do nagrade izvedenca

Pritožbene navedbe o nestrokovno izdelanih cenitvah pomenijo vsebinsko nestrinjanje z izvedeniškima mnenjema, presoja tega očitka pa ni predmet sklepa o odmeri nagrade izvedencu. Na podlagi 249. člena ZPP je namreč izvedenec upravičen do nagrade za opravljeno izvedeniško delo, tudi če sodišče njegovemu mnenju pri svoji odločitvi ne bi sledilo.

Pritožba se zavrne in se potrdita sklepa sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je s sklepoma s 6. 10. 2020 odmerilo nagradi in stroške sodnima cenilcema. A. A., univ. dipl. ing. gozdarstva, je za opravljeno delo priznalo nagrado in stroške v skupnem znesku 552,97 EUR, B. B., cenilcu gradbene stroke, pa v višini 539,92 EUR.

2. Zoper sklepa vlaga laično pritožbo dedinja C. C. Navaja, da ni podala privolitve, da se cenitev opravi v njeni odsotnosti. Vabila za ogleda je prejela po njihovi izvedbi. Meni, da jo želi izvedenec B. B. oškodovati skupaj z Občino D., ki uničuje njeno dediščino, tako hišo kot parcele. Izpostavlja nepotrebno postavitev kanalizacijskih cevi, napačno speljan odliv meteorne vode, javno pot, razširitev ceste ter predlaga kazenski postopek zoper storilce dejanj Občine D. Dvomi, da je izvedenec A. A. sploh opravil ogled, saj v mnenju ni fotografij. Ocena zemljišč je glede na lokalne razmere prenizka. Ker je bila Občina D. vabljena pravilno, sama pa ne, sklepa, da je prišlo do dogovora med izvedencema in občino z namenom njenega oškodovanja.

4. Sodišče prve stopnje je s sklepom s 17. 7. 2020 po predlogu Občine D. za omejitev dedovanja določilo sodna cenilca, da ocenita vrednost in stanje zapuščine na dan zapustničine smrti. Postavljena cenilca sta delo opravila in v spis predložila izvedeniški mnenji. Pritožbene navedbe o nestrokovno izdelanih cenitvah (prenizka vrednost zemljišč, sodelovanje z občino kot upnico z namenom oškodovanja) pomenijo vsebinsko nestrinjanje z izvedeniškima mnenjema, presoja tega očitka pa ni predmet sklepa o odmeri nagrade izvedencu. Na podlagi 249. člena ZPP je namreč izvedenec upravičen do nagrade za opravljeno izvedeniško delo, tudi če sodišče njegovemu mnenju pri svoji odločitvi ne bi sledilo.

5. Ker (ne)prisotnost dedinje pri opravljeni cenitvi na odmero nagrade ne vpliva, pritožnica pa zneskoma, kot ju je cenilcema priznalo sodišče, po višini ne oporeka, je pritožbeno sodišče njeno pritožbo zavrnilo in potrdilo sklepa sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD). Do vsebinskih očitkov zoper cenitvi se bo v nadaljevanju moralo opredeliti sodišče prve stopnje.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 249

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 1955/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-05-24

potni stroški - povračilo potnih stroškov - plačilo potnih stroškov priči - pritožbena obravnava - dokaz s pričami - predujem za kritje stroškov postopka

Priča ima v skladu s prvim odstavkom 242. člena ZPP pravico do povračila potnih stroškov. Če predujem za stroške prič ni bil založen, sodišče plačilo stroškov priče naloži stranki, ki je zaslišanje predlagala.

Tožnica je dolžna priči A. A. povrniti potne stroške v znesku 11,60 EUR v roku 8 dni, kar se nakaže na račun priče št.: SI56 ..., odprt pri ...

1. V obravnavani zadevi je sodišče na pritožbeno obravnavo povabilo pričo A. A., ki je pristopila na obravnavo 23. 4. 2021 in priglasila potne stroške v višini cene vozovnice iz B. v C. in nazaj.

2. Sodišče je priči priznalo povračilo stroškov v skladu z 242. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in Pravilnikom o povrnitvi stroškov v pravdnem postopku (v nadaljevanju Pravilnik). Priča ima v skladu s prvim odstavkom 242. člena ZPP pravico do povračila (med drugim) potnih stroškov. Če predujem za stroške prič ni bil založen, sodišče plačilo stroškov priče naloži stranki, ki je zaslišanje predlagala. Ker je (na prvi stopnji) zaslišanje te priče predlagala tožnica, ji mora glede na navedeno povrniti stroške.

3. Sodišče je z vpogledom v spletno stran Slovenskih železnic ugotovilo, da enosmerna voznica za vlak iz B. v C. stane 5,80 EUR, torej potovanje v obe smeri 11,60 EUR.

4. Ker predujem za stroške za navedeno pričo ni bil založen, je sodišče v skladu s tretjim odstavkom 242. člena ZPP v zvezi s 165. členom ZPP odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 242, 242/1, 242/3

Pravilnik o povrnitvi stroškov v pravdnem postopku (2003) - člen 1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.