VSL Sklep IV Cp 2/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-01-14

mag. Nataša Ložina (preds.), Bojan Breznik (poroč.), Katarina Marolt Kuret

pogoji za izdajo začasne odredbe - začasna odredba o stikih - nujnost izdaje začasne odredbe - onemogočanje stikov - izvajanje stikov - omejitev stikov - sprememba izvajanja stikov - stiki med otrokom in staršema - stiki med očetom in otrokom - starševska skrb - varstvo koristi otroka - otrok s posebnimi potrebami - mnenje Centra za socialno delo (CSD) - stroški postopka v zvezi z začasno odredbo

Začasna odredba ne more biti sredstvo, s katerim bi si eden izmed staršev zagotovil boljši položaj med postopkom.

Sodišče prve stopnje je v obrazložitvi sklepa pojasnilo, da bo s končno odločbo odločilo o stroških postopka v zvezi z začasno odredbo. Takšno postopanje sodišča prve stopnje je pravilno. Sodišče prve stopnje bi sicer lahko v izreku sklepa zapisalo, da se odločitev o stroških postopka pridrži za končno odločbo, vendar ker ni ravnalo na ta način, s tem ni kršilo pravila (ne)pravdnega postopka. Teza pritožbe, da je sodišče prve stopnje s tako odločitvijo zavrnilo predlog nasprotne udeleženke za povrnitev stroškov postopka v zvezi z začasno odredbo, ni pravilna. To velja le, ko višje ali Vrhovno sodišče zavrne pritožbo ali revizijo in je odločitev o zavrnitvi stroškovnega zahtevka zajeta že v odločitvi o glavni stvari.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

II. Odločitev o stroških pritožbenega postopka nasprotne udeleženke se pridrži za končno odločbo.

Dosedanji postopki in vloženi predlogi udeležencev pred sodišči in CSD v zvezi z določitvijo in izvajanjem stikov predlagatelja z otrokom

1. Udeleženca sta 8. 10. 2018 sklenila sodno poravnavo, na podlagi katere je bil njun mladoletni otrok A. A.

zaupan v varstvo in vzgojo nasprotni udeleženki, predlagatelju pa je bilo naloženo, da za otroka plačuje mesečno preživnino v višini 170,00 EUR. Določeni so bili stiki predlagatelja z otrokom in sicer vsak drug vikend, ki se podaljša do ponedeljka, tako da predlagatelj v petek po pouku otroka prevzame v šoli in ga prvi tako preživeti vikend pripelje v šolo v torek, drugi tako preživet vikend pa ga v ponedeljek zvečer pripelje nasprotni udeleženki ob 18.30, in vsako sredo, ko predlagatelj po pouku otroka prevzame in ga zvečer pripelje na dom nasprotne udeleženke ob 18.30. Določeni so bili tudi telefonski stiki ter izmenični stiki v času šolskih počitnic in praznikov.

da nasprotna udeleženka ne izpolnjuje obveznosti iz sodne poravnave. Nasprotna udeleženka po svoje določa stike otroka s predlagateljem. V času letnih počitnic v letu 2019 praktično ni imel stikov, ker je nasprotna udeleženka otroka odpeljala v Srbijo. Takšnih incidentov je bilo več, zato je predlagatelj zoper nasprotno udeleženko vložil kazensko ovadbo zaradi suma storitve kaznivega dejanja odvzema mladoletne osebe. Od 16. 2. 2020 je imel predlagatelj le tri popoldanske stike v trajanju štirih ur in nekaj telefonskih stikov. Predlagatelj iz teh razlogov predlaga, da se otrok dodeli njemu v varstvo in vzgojo. Predlagatelj je tudi predlagal izdajo začasne odredbe, da se nasprotni udeleženki naloži, da v roku treh dni od prejema sklepa poda soglasje, da se začne ambulantno zdravljenje otroka po napotnicah pediatrinje za specialistične preglede pri defektologu, kliničnem psihologu in da se opravi pregled otroka na Pediatrični kliniki v ambulanti za avtizem. Predlagatelj navaja, da iz poročila vzgojno izobraževalnega zavoda z dne 26. 6. 2019 izhaja, da otrok napreduje v skladu s svojimi zmožnostmi, opazne pa so težave s pozornostjo in pisanjem. Iz poročila šole pa izhaja, da otrok potrebuje dodatno strokovno in učno pomoč, zato je predlagatelj vložil zahtevo za postopek usmerjanja otroka zaradi težav v funkcioniranju in primanjkljajev na nekaterih področjih učenja.

3. Nasprotna udeleženka je nasprotovala predlogu za izdajo začasne odredbe.

z dne 9. 7. 2020 je bilo, da se otrok po napotnicah osebne pediatrinje vključi v specialistične preglede pri defektologu, kliničnem psihologu in pregledu na Pediatrični kliniki z namenom prepoznavanja in diagnosticiranja morebitnih težav. V mnenju CSD še opozarja, da je dilema, ali otroka vključiti v navedene preglede, jedro spora med staršema, ki močno bremeni otroka, ker od staršev prejema različne informacije, kakšne so njegove sposobnosti, omejitve, kar ga spravlja v stisko. Razrešitev te dileme bi po mnenju CSD odpravila težo nejasnosti trenutne situacije.

5. Sodišče prve stopnje je s sklepom II N 72372020 z dne 23. 7. 2020 predlog predlagatelja za izdajo začasne odredbe zavrnilo, ker je ugotovilo, da bi v primeru, če bi obstajale tako hude težave pri otroku, kot jih navaja predlagatelj, Komisija za usmerjanje otrok s posebnimi potrebami izdala drugačno odločbo in ne zgolj priporočila za nadaljnjo obravnavo, kar verjetnostno potrjuje, da otrokove težave niso tako hude, da bi bilo treba že z začasno odredbo določiti takojšnjo obravnavo otroka pri kliničnem psihologu, defektologu in v ambulanti za avtizem.

6. Iz mnenja CSD z dne 30. 7. 2020 izhaja,

da je otrok v razgovoru na CSD pojasnil, da sta mu enako pomembna tako oče kot mati, da si želi ostati pri materi in imeti stike z očetom, kot to "piše v papirju sodišča". CSD v mnenju izpostavlja, da „še ne devet let star otrok jasno razume delovanja sistema: če se starša o bistvenem vprašanju glede otrok ne moreta sporazumeti, naj o tem odloči sodišče, CSD pa pomaga sodišču pri odločitvi.“ Otrok je (sam) predlagal, da odloči sodišče npr. o njegovi vključitvi v ambulanto za avtizem, pojasnil je tudi, da bi ga zelo pretreslo, če bi zamenjal šolo. CSD v mnenju še pojasnjuje, da iz otrokovega delovanja in razmišljanja izhaja, da sta starša do sedaj vsak zase naredila veliko dobrega zanj, za njegovo vzgojo in osebno rast, da pa popolnoma porušen odnos med staršema zelo bremeni otroka. Otrok je tudi večkrat izrazil željo, da bi ob prisotnosti strokovnih delavk govoril s staršema, zato sta mu strokovni delavki omogočili pogovor s staršema, kjer je jasno povedal, da si želi biti v stiku z obema, da si želi imeti stike z očetom, mati pa se je strinjala s ponovno vzpostavitvijo stikov med očetom in otrokom.

7. Nasprotna udeleženka je 28. 9. 2020 vložila predlog za izdajo začasne odredbe, v katerem je predlagala, da se stiki predlagatelja z otrokom, kot so bili določeni s sodno poravnavo začasno omejijo tako, da potekajo vsak drugi vikend v soboto od 15.00 do 17.00 in s telefonskimi stiki med tednom vsak četrtek od 18.30 do 19.00. Nasprotna udeleženka v predlogu za izdajo začasne odredbe navaja, da so bili stiki, kot so bili dogovorjeni s sodno poravnavo, določeni v času, ko je bil otrok v prvem razredu, sedaj pa je otrok v četrtem razredu in je več šolskih obveznosti. V šolskem letu 2018/2019, ko je otrok obiskoval drugi razred, in ko je bil otrok pri predlagatelju, ni opravil vseh šolskih obveznosti, pozabljal je šolske potrebščine, ko ga je v šolo pripeljal predlagatelj. Ko je otrok zaključil drugi razred, je predlagatelj zadnji dan pouka prišel v šolo, ker se ni strinjal s spričevalom. Sestal se je z razredničarko, ker je menil, da otrok ne more napredovati v višji razred, ker je avtist, ki potrebuje pomoč. V prisotnosti otroka je naredil „dramo“, zaradi katere je otrok jokal. Tudi v šolskem letu 2019/2020 je otrok prihajal v šolo nepripravljen, ko je bil na stiku s predlagateljem, in ni imel narejenih domačih nalog. Tudi po končanem tretjem razredu je predlagatelj prišel v šolo in zahteval izredni sestanek, kjer je zatrjeval, da bi otrok lahko dosegel boljši učni uspel, čeprav je imel otrok pri vseh predmetih oceno pet, razen pri matematiki, spoznavanju okolja in športu, kjer je imel oceno štiri. Predlagatelj otroka, namesto da bi ga vzpodbujal, zaničuje in mu govori, da je neumen, da je avtist in da rabi pomoč. Stiki na otroka slabo vplivajo, ker mu predlagatelj ne zagotavlja ustrezne podpore in pomoči. V času poletnih počitnic 2018/2019 je predlagatelj otroka štiri dni pustil pri sosedih, ki so prevzeli njegovo varstvo. Predlagatelj se ne drži dogovorjenih ur, ko vrača otroka nasprotni udeleženki, otrok pa se stikov boji, ker mu predlagatelj ne da zagotovila, da ga bo vrnil nasprotni udeleženki. Začasna odredba je potrebna, ker se stiki od 13. 3. 2020 niso izvrševali, otrok pa stike tudi odklanja.

pojasnil, da so obravnavo v okviru nalog po Zakonu o preprečevanju nasilja v družini zaključili, ker v obravnavi ni bilo zaznati ogroženosti nasprotne udeleženke, da pa naj se, v primeru, če „bo nasprotna udeleženka vztrajala na svojem doživljanju stikov otroka z očetom, pridobi mnenje sodnega izvedenca.“ CSD je tudi v tem mnenju izpostavil, da otrok želi imeti stike z obema staršema in da si želi imeti več stikov z očetom.

Odločitev sodišča prve stopnje in nosilni razlogi

9. Sodišče prve stopnje je predlog nasprotne udeleženke za izdajo začasne odredbe z dne 28. 9. 2020 zavrnilo. Ugotovilo je, da predlagatelj od marca 2020 dalje ni imel stikov z otrokom, zato je otrok dober učni uspeh dosegel predvsem s pomočjo nasprotne udeleženke. Ker pa se je šolsko leto začelo septembra 2019, stiki predlagatelja z otrokom pa so redno potekali vse do marca 2020, ni mogoče pritrditi, da si zasluge za otrokov šolski uspeh lahko lasti le nasprotna udeleženka, ker nasprotna udeleženka ni zatrjevala, da bi imel otrok od začetka šolanja dalje kadarkoli slab učni uspeh. Iz tega razloga zatrjevano predlagateljevo opuščanje skrbi za otrokovo šolsko delo ne more biti razlog za omejitev stikov. Enako velja za trditve nasprotne udeleženke, da se predlagatelj ni strinjal z otrokovim spričevalom in da je zato zanj podal predlog za uvedbo postopka o usmeritvi, s katerim sicer ni uspel, vendar je predlagatelj pojasnil, da je ta predlog dal zaradi otrokovih manjših motoričnih sposobnosti, ker je bil prepričan, da mu bo obravnava koristila, nasprotna udeleženka pa je predlogu nasprotovala, ker naj bi bilo to nekaj sramotnega. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da iz odločbe Zavoda RS za šolstvo z dne 4. 11. 2019 izhaja, da so zavrnili predlog za uvedbo postopka usmeritve otroka, vendar iz obrazložitve te odločbe izhaja, da se odločba opira na strokovno mnenje Komisije za usmerjanje otrok s posebnimi potrebami. Iz strokovnega mnenja te komisije z dne 21. 9. 2019 ne izhaja, da usmeritev ni potrebna, iz razloga, ker pri otroku niso zaznali nobenih težav. Iz obrazložitve odločbe komisije izhaja, da ima otrok težave s prilaganjem, organizacijo šolskega dela, grafomotoriko in pozornostjo. Komisija je ocenila, da se otroka zaenkrat še ne usmeri v program s prilagojenim izvajanjem in dodatno strokovno pomočjo, menili pa so, da je potrebna podrobnejša in novejša multidisciplinarna diagnostična ocena otrokovega aktualnega funkcioniranja, ocena njegovih težav in potreb, zato so staršema predlagali ponovno vključitev v strokovno obravnavo. Predlagatelj je zanikal, da bi bil otrok v času stikov prepuščen samemu sebi. Pojasnil je tudi, da je otrok v času stikov redno izpolnjeval šolske obveznosti, da je bil na počitnicah pri prijateljih ter da je te počitnice ohranil v zelo lepem spominu. Sodišče je še ugotovilo, da predlagateljica ni konkretizirala očitkov, da predlagatelj otroku ni dopustil telefonskih stikov z nasprotno udeleženko, prav tako ne zamujanja pri oddajanju otroka. Pojasnilo je še, da razglašena epidemija ni in ne sme biti razlog za prekinitev stikov, ker je treba ohraniti povezanost otrok in staršev, ki ne živijo skupaj, ter da nobeno nasilje ni izkazano. Po mnenju sodišča prve stopnje je iz teh razlogov treba izvajati stike v skladu s sodno poravnavo.

predlaga, da se pritožbi ugodi in sklep razveljavi oziroma podrejeno, da se sklep spremeni tako, da se ugodi predlogu za izdajo začasne odredbe. Navaja, da se strinja z ugotovitvijo sodišča, da epidemija ni razlog za prekinitev stikov, vendar so bili stiki prekinjeni zaradi ravnanj predlagatelja. Predlagatelj je 1. 5. 2020 želel na silo odpeljati otroka, kar je pri otroku povzročilo strah in odpor do stikov. Ne držijo navedbe, da je predlagatelj le enkrat prišel v stanovanjsko stavbo nasprotne udeleženke, saj je bil pred stavbo že v marcu, kar potrjuje prijava nasprotne udeleženke na policijsko postajo. Telefonski stiki predlagatelja so bili polni groženj in kričanja, zato je nasprotna udeleženka telefonsko številko predlagatelja blokirala. Vse te okoliščine so vplivale na odnos otroka do predlagatelja. Ko je bil otrok sam v stanovanju, je predlagatelj s prekomernim zvonjenjem želel doseči, da bi otroka odpeljal. Sodišče je glede izpolnjevanja otrokovih šolskih obveznosti in zagotavljanja pomoči otroku pravilno ugotovilo dejansko stanje, vendar je v nadaljevanju nepravilno ugotovilo, da ni ogroženosti otroka. Ko so se osebni stiki izvrševali, je bil angažma predlagatelja premajhen oziroma je bil takšen, da na otroka ni vzpodbudno vplival in mu je bil prej v škodo kot v korist. Iz poročila razredničarke z dne 28. 8. 2020 izhaja, da otrok včasih ni imel dokončane naloge, ko je prihajal od očeta, pri mami pa je napisal vse naloge, se z njo učil pesmice in delal plakate. Nasprotna udeleženka je prevzela aktivnejšo vlogo po skupnem sestanku staršev z razredničarko in iz poročila izhaja, da je otrok postal bolj samozavesten in zadovoljen ter da je šolsko leto uspešno zaključil. Sodišče ugotavlja, da opuščanje skrbi predlagatelja za otrokovo šolsko delo ne more biti razlog za omejitev stikov, kar bi nasprotna udeleženka sprejela, če ne bi bila v konkretni zadevi to ena izmed okoliščin, ki so kot skupek privedle do stiske otroka, ki se kaže v razmerju do očeta. Predlagatelj je otroka puščal v hotelskih sobah, pri znancih na počitnicah, mu onemogočil telefonski stik z nasprotno udeleženko, ga zaničeval, kar vse povzroča stisko pri otroku in ogroža njegov razvoj. Šola je zaznala stisko otroka, kar izhaja iz poročila šole in zapisa razredničarke, iz katerega izhaja: "Ker sem dečka vedno spremljala k šolskemu izhodu, mi je sam od sebe rekel, da upa, da očka ne bo pred šolo, saj bo drugače zoper nastal problem. Vprašala sem ga, kakšen problem, pa mi je odgovoril, da noče iti z njim in da bo šel domov samo z mamico." Sodišče v obrazložitvi sklepa tega ni zapisalo in je poročilu dalo drugačen pomen, zato je podana bistvena kršitev postopka iz 15. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Iz obrazložitve sklepa izhaja, da je bil otrok v stiski zato, ker ni vedel, kdo ga bo popoldan prišel iskat, le da se v tej bojazni ni opredelil do nobenega od staršev. Navedena ugotovitev sodišča ne drži. Razredničarka je dvakrat zapisala, da je otrok izrecno rekel, da ne želi oditi z očetom. CSD v mnenjih z dne 30. 7. 2020 in 15. 10. 2020 tega vidika ne obravnava in vztraja pri zapisu, da želi imeti otrok stike s predlagateljem, takšno stališče pa je vzeto iz konteksta. V mnenjih CSD ni opisano, da je potekal med udeležencema v prisotnosti socialne delavke pogovor o tem, na kakšen način bi bilo najbolje, da se stiki ponovno vzpostavijo, ker je otrok v prisotnosti staršev in socialne delavke povedal, da pri predlagatelju ne želi prespati. Če dejansko ne bi obstajala potreba po vzpostavitvi stikov, tudi pogovor ne bi tekel v tej smeri. Nasprotna udeleženka se je strinjala s ponovno vzpostavitvijo stikov med predlagateljem in otrokom, vendar v takšni obliki, da otrok stikov zaradi negotovosti ne bo zavračal in da mu ne bodo v škodo. Iz poročila CSD izhaja, da je CSD zaznal otrokovo stisko v zvezi z okoliščino, da je otrok obremenjen z dogajanjem med staršema, stiske v razmerju otroka do očeta pa kot da ni zaznal in v nobenem poročilu ni opisana. Iz poročila CSD celo izhaja, da naj bi nasprotna udeleženka omejevala stike. V škodo otroka bi bilo, če bi bil prisiljen v stike, ki bi vključevali spanje pri predlagatelju, če temu otrok nasprotuje. Otrok je na nasprotno udeleženko navezan in je na CSD povedal, da bi rad živel z njo, kar potrjuje tudi poročilo šole. Glede na okoliščino, da predlagatelj niti od avgusta, ko ga je nasprotna udeleženka z elektronskim sporočilom pozvala, da po telefonu pokliče otroka, otroka še vedno ni poklical po telefonu, je nepredstavljivo, da bi otrok pri predlagatelju prespal, saj ne bi imel nobenega zagotovila, da bi se lahko kadarkoli vrnil k materi in da bi bi jo vmes lahko tudi poklical, glede na to, da je predlagatelj te klice že v preteklosti omejeval. Postopna uvedba stikov naj bo namenjena temu, da bo otrok ponovno zaupal predlagatelju. Treba je upoštevati, da se stiki sedem mesecev niso izvrševali, zato je treba stike vzpostaviti postopoma. Nasprotna udeleženka pritožbi prilaga listinske dokaze.

Sodišče je zmotno odločilo tudi glede stroškov postopka. V obrazložitvi sklepa je navedlo, da bo o stroških postopka odločilo s končno odločbo, kar pa ne izhaja iz izreka sklepa, s tem, da je sodišče v izreku zavrnilo predlog nasprotne udeleženke za izdajo začasne odredbe.

12. Sodišče izda začasno odredbo, če je verjetno izkazano, da je otrok ogrožen (161. člen Družinskega zakonika; v nadaljevanju DZ). Otrok je ogrožen, če je utrpel, ali je zelo verjetno, da bo utrpel škodo, in je ta škoda oziroma verjetnost, da bo škoda nastala, posledica storitve ali opustitve staršev ali posledica otrokovih psihosocialnih težav, ki se kažejo kot vedenjske, čustvene, učne ali druge težave v njegovem odraščanju (drugi odstavek 157. člena DZ).

13. Nasprotna udeleženka s stopnjo verjetnosti ni izkazala, da je predlagana začasna odredba potrebna in nujna zaradi varstva otrokovih koristi. Prav nasprotno. Iz opisa poteka dogodkov od sklenite sodne poravnave dalje bolj verjetno izhaja, da predlagateljica neutemeljeno preprečuje stike predlagatelja z otrokom. Drugi odstavek 141. člena DZ določa, da mora tisti od staršev, kateremu je bil otrok zaupan v varstvo in vzgojo, opustiti vse, kar otežuje ali onemogoča stike in si mora prizadevati za ustrezen otrokov odnos do stikov z drugim staršem.

Nasprotni udeleženki je bil otrok dodeljen v varstvo in vzgojo, zato je bila dolžna zagotoviti stike otroka s predlagateljem, kot so bili določeni v sodni poravnavi. Nasprotna udeleženka je marca 2020 ukinila stike predlagatelja z otrokom. Za takšno samovoljno ravnanje, niso obstajali utemeljeni razlogi. Nasprotna udeleženka stikov otroka s predlagateljem ni zagotovila tudi potem, ko je CSD podal mnenje, da je v korist otroka, da ostane v varstvu in vzgoji pri nasprotni udeleženki, da pa otrok mora imeti stike s predlagateljem, ker je takšna tudi želja otroka, ki jo je izrazil na CSD v prisotnosti staršev.

14. Sodišče prve stopnje je nasprotni udeleženki podrobno pojasnilo razloge, zaradi katerih epidemija ni utemeljen razlog za prekinitev stikov otroka z nasprotnim udeležencem.

Zaradi opisanih ravnanj nasprotne udeleženke je že prišlo do odtujevanja otroka od predlagatelja. Nasprotna udeleženka bo sedaj morala vložiti bistveno več naporov in prizadevanj, da se bo vzpostavil ustrezen otrokov odnos do stikov.

15. Sodišče prve stopnje je pravilno oprlo odločitev na mnenja CSD, iz katerih izhaja, da CSD podpira stike otroka s predlagateljem. Iz mnenj ne izhaja, da bi bilo treba stike, kot so bili določeni s sodno poravnavo, spremeniti. Iz mnenj izhaja, da je otrok jasno izrazil (pravo) voljo, da želi biti v stiku z obema staršema in da natančno razume delovanje sistema, tako sodišča kot CSD, kar je presenetilo tudi strokovne delavce CSD, ko je otrok zelo zrelo za svoja leta izpovedoval o sporih med staršema. Pritožba neutemeljeno zatrjuje, da CSD ni zaznal stiske otroka. CSD je stisko otroka zaznal, kar je večkrat izpostavil v mnenjih. Očitno pa je, da udeleženca nimata uvida v potrebe otroka in da ne prepoznata stiske otroka, ki mu jo dodatno povzročata s tem, ko sprejemata individualno ločene odločitve, namesto da bi sprejemala odločitve sporazumno, v nasprotnem pa poiskala pomoč CSD oziroma drugo strokovno pomoč. Taka ravnanja udeležencev so nerazumljiva, še posebej iz razloga, ker je CSD na podlagi izjave otroka, pojasnil, da „sta starša do sedaj vsak zase zanj naredila veliko dobrega.“

16. Skozi mnenja CSD in izjave otroka je sodišče prve stopnje pravilno interpretiralo izjavo, ki jo je dal otrok razredničarki, ki jo pritožba znova izpostavlja in na podlagi katere neutemeljeno gradi tezo, da si otrok ne želi stikov s predlagateljem. Izjavo otroka, ki jo je dal razredničarki, je sodišče prve stopnje pravilno opredelilo kot bojazen otroka, da bo med staršema zopet prišlo do sporov, ki jih je otrok zelo nazorno opisal pred CSD.

Pritožba zato zmotno meni, da je v tem delu sodišče prve stopnje storilo kršitev iz 15. tč. drugega odstavka 339. člena ZPP.

17. Nasprotna udeleženka v pritožbi izpostavlja pripombe, ki jih je dala na zapisnik in mnenje CSD z dne 30. 7. 2020 v zvezi z zapisom vsebine razgovora, ki ga je CSD opravil 27. 7. 2020 s staršema in otrokom. Nasprotna udeleženka je namreč ugovarjala mnenju in zapisniku CSD, ker je trdila, da je otrok povedal, da si želi stike le na način, da s predlagateljem občasno obišče slaščičarno in da ima z njem telefonske stike. Pravilna je ugotovitev sodišča prve stopnje, da je mnenje CSD tudi po prejemu teh pripomb ostalo nespremenjeno in da bo otrokov razvoj ogrožen, če se osebni stiki predlagatelja z otrokom ne bodo takoj vzpostavili. Nenazadnje, če bi bil režim stikov, kot je določen s sodno poravnavo, neustrezen, bi to izhajalo iz mnenja CSD.

18. Pritožba izpostavlja problematiko izpolnjevanja šolskih obveznosti, ko je bil otrok pri predlagatelju. Te okoliščine niso (tako) relevantne, da bi utemeljevale spremembo dogovorjenih stikov z začasno odredbo. Sodišče prve stopnje se je podrobno in pravilno opredelilo do teh trditev nasprotne udeleženke, zato se pritožbeno sodišče na te ugotovitve sklicuje.

19. Nič takega ni storil predlagatelj v času stikov med poletnimi počitnicami leta 2019, kar bi narekovalo spremembo stikov z začasno odredbo, kot pravilno ugotavlja tudi sodišče prve stopnje.

20. Nasprotna udeleženka očita predlagatelju, da občasno ni zagotovil telefonskih stikov z nasprotno udeleženko, ko je bil otrok pri njemu v varstvu in vzgoji, ter da je zamujal pri predaji otroka. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da nasprotna udeleženka teh ravnanj v postopku ni konkretno opredelila.

Nedvomno pa je, da omejevanje telefonskih stikov posega v koristi otroka, kar drug drugemu očitata udeleženca.

21. CSD je zaključil obravnavo po Zakonu o preprečevanju nasilja, ker je ugotovil, da ni izkazana ogroženost nasprotne udeleženke s strani predlagatelja. Tudi niso odločilne okoliščine, ali je bil predlagatelj pred stanovanjsko stavbo nasprotne udeleženke le enkrat, kot ugotavlja sodišče prve stopnje, ali dvakrat, kot to zatrjuje pritožba. Iz mnenj CSD in drugih dokazov tudi ne izhaja, da bi predlagatelj želel na silo odpeljati otroka in še manj, da otroka po stikih ne bo vrnil nasprotni udeleženki, kot to zatrjuje pritožba.

22. Pritožbeno sodišče iz teh razlogov pritrjuje zaključku sodišča prve stopnje, da dokazni postopek ni s stopnjo verjetnosti potrdil, da bi bil otrok zaradi izvajanja stikov s predlagateljem v obsegu in na način, kot to določa sodna poravnava, ogrožen. Začasna odredba namreč ne more biti sredstvo, s katerim bi si eden izmed staršev zagotovil boljši položaj med postopkom.

23. Sodišče prve stopnje je v obrazložitvi sklepa pojasnilo, da bo s končno odločbo odločilo o stroških postopka v zvezi z začasno odredbo.

Takšno postopanje sodišča prve stopnje je pravilno. Sodišče prve stopnje bi sicer lahko v izreku sklepa zapisalo, da se odločitev o stroških postopka pridrži za končno odločbo, vendar ker ni ravnalo na ta način, s tem ni kršilo pravila (ne)pravdnega postopka. Teza pritožbe, da je sodišče prve stopnje s tako odločitvijo zavrnilo predlog nasprotne udeleženke za povrnitev stroškov postopka v zvezi z začasno odredbo, ni pravilna. To velja le, ko višje ali Vrhovno sodišče zavrne pritožbo ali revizijo in je odločitev o zavrnitvi stroškovnega zahtevka zajeta že v odločitvi o glavni stvari.

24. Ker sodišče ni storilo kršitev določb postopka in ker pritožbeni razlogi niso utemeljeni, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka prvega odstavka 365. člena ZPP v zvezi s 42. členom Zakona o nepravdnem postopku (ZNP-1).

25. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo (šesti odstavek 163. člena ZPP v zvezi s 42. členom ZNP-1)

Podrobneje glej pisni odpravek sodne poravnave – A4.

Podrobneje glej odgovor na predlog za izdajo začasne odredbe na l. št. 38-41.

Podrobneje glej obrazložitev sklepa na str. 5 oziroma na l. št. 61.

Ki ga je sodišče prve stopnje pravilno štelo kot pritožbo.

Pritožbeno sodišče izpostavlja, da tudi za predlagatelja velja drugi odstavek 141. člena DZ v delu, ki določa: “Tisti od staršev, ki izvaja stike, mora opustiti vse, kar otežuje izvajanje stikov ter varstvo in vzgojo otroka.“ V nadaljevanju obrazložitve bodo navedena ravnanja predlagatelja, s katerimi je kršil navedeno zakonsko obveznost. Pa vendar ta ravnanja niso takšna, da bi bila lahko podlaga za sodno varstvo z začasno odredbo, kot jo predlaga nasprotna udeleženka.

Podrobneje glej 9. tč. obrazložitve sklepa sodišča prve stopnje.

Podrobneje glej 9. tč. obrazložitve sklepa sodišča prve stopnje; glej tudi povzeto izjavo otroka iz mnenja CSD z dne 30. 7. 2020 (četrti odstavek mnenja na l. št. 63), kjer otrok opozarja, da „ne bo dobro, če bosta starša prišla skupaj, kar se ne sme zgoditi, ker se bosta prepirala.“

Podrobneje glej 6. tč. obrazložitve sklepa sodišča prve stopnje.

Podrobneje glej 7. tč. obrazložitve sklepa sodišča prve stopnje.

Podrobneje glej 8. tč. obrazložitve sklepa sodišča prve stopnje.

Podrobneje glej 17. tč. obrazložitve sklepa sodišča prve stopnje.

Nina Betetto: Pravdni postopek, zakon s komentarjem, 2. knjiga, l. 2006, str. 62.

Družinski zakonik (2017) - DZ  - člen 141, 141/2, 157, 157/2, 161

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 163, 163/6

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.