VSM Sklep I Cp 219/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-04-13

Alenka Zgubič (preds.), Milena Šteharnik (poroč.), Dita Mlakar

varstvo posesti - motenje posesti - sklep o motenju posesti - začasna odredba v zavarovanje nedenarne terjatve - regulacijska (ureditvena) začasna odredba - odločanje o postavljenem tožbenem zahtevku - trditveno in dokazno breme - oblikovanje tožbenega zahtevka - nepopolna in zmotna ugotovitev dejanskega stanja - graja dokazne ocene - pravno pomembna oziroma odločilna dejstva - zadnja mirna posest - motilno dejanje - vrnitev zadeve v ponovno odločanje - ni razlogov o odločilnih dejstvih - pravica do poštenega sojenja - pravica do izjave - celovita dokazna ocena

Ocena, ki jo je sodišče opravilo glede izpovedb prič, ni skladna z določbo 8. člena ZPP. Sodišče bo namreč moralo upoštevati, da so vse zaslišane priče v določenem odnosu z obema pravdnima strankama, sorodstvenem ali partnerskem in zato zgolj zapis, da izpovedbam tožnikovih prič ne verjame, ker so s tožnikom v sorodu, ne zadošča za oceno njihove neverodostojnosti.

I. Pritožba zoper II. točko sklepa z dne 10. 10. 2019 se zavrne ter v izpodbijanem delu potrdi sklep sodišča prve stopnje.

II. Pritožbi zoper sklep o motenju posesti z dne 9. 12. 2020 se delno ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi v točkah I. a, v prvem in drugem odstavku I. b, v prvem in tretjem odstavku I. c ter v I. d ter v točki III. ter v tem delu zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

III. V presežku (tretji odstavek točke I. b, drugi, četrti in peti odstavek točke I. c izreka) se pritožba zavrne ter potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. S sklepom z dne 10. 10. 2019 je sodišče prve stopnje delno ugodilo predlogu za izdajo začasne odredbe in sicer je pod točko I naložilo toženki, da v roku 3 dni na parceli 246/4 k.o. P. odstrani ključavnico obešanko na verigi, ki je napeta med kovinskima stebroma med javno cesto parc. št. 416/2 in parc. št. 246/4, obe k.o. P., nadalje da na parceli 246/2 odstrani kovinsko pleteno mrežo višine okrog 1,25 metra pritrjene z žico na kovinski steber ograje oddaljen okrog 1 metra od objekta, ki je napeljana in napeta skozi odprtino v zidu gospodarskega dela objekta stanovanjske hiše na parceli 246/2 k.o. P. in pritrjena z žeblji v notranjosti gospodarskega dela stanovanjske hiše na tej parceli, da bo ponovno možno nemoteno odpiranje lesenih drsnih vrat na gospodarskem objektu na parceli 246/4 k.o. P. v lasti toženke ter naložilo, da iz lesenih drsnih vrat gospodarskega objekta na parceli 246/4 k.o. P. odstrani verigo in ključavnico obešanko, da bo ponovno možno nemoteno odpiranje lesenih drsnih vrat in bo omogočen dostop do gospodarskega dela stanovanjske hiše na parceli 246/2 k.o. P. in podstrešnega dela te stanovanjske hiše. Pod točko II je v preostalem delu predlog za začasno odredbo zavrnilo.

Nadalje je sodišče s sklepom z dne 9. 12. 2020 zavrnilo posestno motitveni zahtevek s katerim je tožnik uveljavljal ugotovitev več motilnih dejanj toženke v zadnji mirni posesti tožnika, storjenih med 22.8.2018 in 28.8.2018 in sicer: zamenjavo ključavnice obešanke na stebru in verigi ob lokalni cesti na parceli 246/4 s čimer je onemogočen tožniku dotedanji neoviran prost prehod vzhodno od hiše dogovorjen s poravnavo v zadevi N 71/2002 z dne 4. 1. 2005, predvsem pravico hoje vzhodno od stanovanjske hiše in vinograda zaradi dostopa do parcel št. 255, 250 in 247 ter onemogočen dotedanji neomejen prost dostop na parcelo 246/4 k.o. P. do električne omarice in merilnega mesta na objektu hiše 31D ter do merilnega mesta vodovodnega priključka ter dotedanji neomejen prost dostop do hiše št. 31 za potrebe rednega vzdrževanja objekta v skladu z dogovorom iz sodne poravnave. Nadalje je zahteval ugotovitev zadnje mirne posesti na parcelah 246/1, 246/2 in 246/4, ki jo je toženka motila s tem, ko je v dneh od 22. 8. do 29. 8. 2019 na prehodu iz parcele 246/4 na parcelo 246/2 na kovinski drog ograje, na parceli 246/2, namestila kovinsko pleteno mrežo, ki jo je speljala skozi izdolbleno odprtino v ometu stene objekta P. 31 in to mrežo pritrdila v notranjosti objekta na severovzhodno steno gospodarskega dela te hiše na parceli 246/2. S tem je toženka tožniku onemogočila dotedanji neomejen in neoviran prost prehod vzhodno od hiše, kot je bil dogovorjen na podlagi sodne poravnave ter onemogočila tudi dotedanji neomejen prost dostop do objekta št. 31, nujno potreben za vzdrževanje objekta, predvsem v zimskem času, ko je potrebno iz ostrešja hiše stare več kot 150 let redno čistiti sneg. Nadalje je zahteval ugotovitev, da je toženka na lesena drsna vrata, delno na parceli 246/2 in delno na parceli 246/4 namestila verigo s ključavnico obešanko in s tem onemogočila dotedanje nemoteno odpiranje vrat in zaprla edini prost dostop do gospodarskega dela hiše št. 31 in edini dostop do podstrešnega dela tega objekta, ki je potreben iz razloga stalnega nadzora in vzdrževanja ostrešja hiše P. 31, kot izhaja iz sodne poravnave. Tožnik je zahteval vzpostavitev prejšnjega stanja tako, da mu toženka izroči ključ od ključavnice obešanke na stebru in verigi ob lokalni cesti, da bo lahko nemoteno izvajal svoje pravice in obveznosti iz sodne poravnave, nadalje da bo lahko neomejeno in prosto dostopal do električne omarice in merilnega mesta na objektu št. 31 ter do merilnega mesta vodovodnega priključka vse na parceli 246/4 k.o. P.. Nadalje zahteva tožnik, da toženka odstrani nameščeno kovinsko pleteno mrežo s severovzhodne strani parcele 246/2 ter na prehodu iz parcele 246/4 in 246/2 iz kovinskega droga ograje odstrani kovinsko pleteno mrežo ter tudi mrežo speljano skozi izdolbleno odprtino v ometu stene hiše P. 31 ter na lesenih drsnih vratih na parceli 246/4 odstrani ključavnico obešanko, ki preprečuje odpiranje teh vrat.

2. Pod točko II je sodišče ugodilo ugovoru zoper sklep o začasni odredbi in sklep z dne 10. 10. 2019 razveljavilo, predlog za izdajo začasne odredbe pa zavrnilo. Pod točko III je odločilo, da je tožnik dolžan povrniti pravdne stroške toženke v višini 750,62 EUR in jih zaradi dodeljene brezplačne pravne pomoči plačati na račun Okrožnega sodišča na Ptuju.

O pritožbi zoper točko II, sklepa z dne 10. 10. 2019:

3. Tožnik je 17. 10. 2019 v spis vložil dopis, ki ga je naslovil „predlog za izdajo začasne odredbe za zavarovanje nedenarne terjatve z dodatnim izvršilnim sredstvom“, ki ga je sodišče prve stopnje pravilno obravnavalo kot pritožbo zoper zavrnilni del sklepa s katerim je sodišče odločilo o njegovem predlogu za izdajo začasne odredbe. Tožnik namreč v vlogi z dne 17. 10. 2019 navaja, da je že v predlogu za izdajo začasne odredbe z dne 18. 9. 2019 in v dopolnitvi z dne 7. 10. 2019 predlagal kot izvršilno sredstvo tudi prepoved odtujitve in obremenitve nepremičnine parc. št. 246/4 k.o. P. v lasti toženke, kar je sodišče zavrnilo v točki II. z obrazložitvijo v točki 15. V vlogi z dne 17. 10. 2019 nadalje navaja, da predlog prepovedi odtujitve in obremenitve toženkine nepremičnine utemeljuje z nadaljnjimi dokazi, in sicer navaja, da je izvedel, da toženka svojo nepremičnino prodaja, kar opisuje s konkretnimi dogodki in prilaga kot dokaz fotokopijo oglasa z dne 3. 10. 2019, sporočila po elektronski pošti in fotokopijo oglasa z dne 15. 10. 2019.

5. V obravnavanem sporu o motenju posesti je tožnik skupaj s tožbo vložil tudi predlog za izdajo začasne odredbe, ki mu je sodišče delno ugodilo, in sicer tako da je toženki naložilo odstranitev ključavnice obešanke, odstranitev kovinske pletene mreže ter odstranitev verige in ključavnice iz lesenih drsnih vrat. Predlog tožnika je sodišče obravnavalo kot institut ureditvene začasne odredbe, saj je toženki naložilo opraviti dejanja, ki dejansko že predstavljajo izpolnitev dela tožbenega zahtevka. V tisti fazi postopka, ko še ni bila vzpostavljena kontradiktornost, je sodišče ob izpolnjenem nižjem dokaznem standardu, ki zadošča v postopku odločanja o predlogu za izdajo začasne odredbe, presodilo, da je izkazan verjeten obstoj terjatve ter verjeten obstoj ene izmed alternativno določenih predpostavk iz druge ali tretje alineje drugega odstavka 272. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ). Pravilno in zakonito pa je sodišče zavrnilo predlog za izdajo začasne odredbe v delu, kjer je tožnik predlagal, da sodišče toženki prepove obremenitev in odtujitev njene nepremičnine parc. št. 246/2 k.o. P. in zaznambo prepovedi v zemljiški knjigi. Osnovno pravilo v postopku zavarovanja je, da je mogoče izdati takšno začasno odredbo s katero se lahko zavaruje terjatev, ki jo tožnik oz. predlagatelj začasne odredbe uveljavlja v sodnem postopku. Tožnik je predlog za izdajo začasne odredbe podal v pravdi zaradi motenja posesti, kjer ni mogoče terjatve na vzpostavitev prejšnjega posestnega stanja ter prepovedi bodočih motilnih ravnanj, zavarovati z začasno odredbo prepovedi odtujitve in obremenitve.

6. Zato so za postopek zavarovanja nebistvene vse nadaljnje navedbe tožnika v pritožbi (v vlogi z dne 17. 10. 2019) s katerimi dokazuje resničnost trditve o toženkini nameravani prodaji njene parc. št. 246/4.

7. Glede na obrazloženo je potrebno tožnikovo pritožbo zoper zavrnilni del predloga za izdajo začasne odredbe zavrniti ter v točki II potrditi sklep sodišča prve stopnje.

Obrazložitev k pritožbi tožnika z dne 3. 2. 2021 zoper sklep z dne 9. 12. 2020 :

8. Tožnik se pritožuje zoper točki I. in III. Izreka sklepa z laično pritožbo v kateri na 36-ih straneh najprej povzema vsebino zavrnitvenega dela izreka sklepa sodišča prve stopnje, nato povzema navedbe iz posameznih pripravljalnih vlog ter nato predlaga, da sodišče druge stopnje njegovi pritožbi ugodi zaradi vrste procesnih kršitev, zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava. Očita kršitev 14. in 15. točke iz drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) ter zavestno kršitev ustavne pravice iz 14. in 23. člena Ustave RS. Poudarja, da sodišče ni obravnavalo njegove vloge z dne 17. 10. in se ni opredelilo do njegovega predloga z dodatnim izvršilnim sredstvom. Nadalje podaja svoje obsežno vsebinsko nestrinjanje z dokaznimi zaključki sodišča o neobstoju njegove posesti. Podrobneje opisuje svoja ravnanja, ki jih je izvršil na podlagi izdane začasne odredbe ter ravnanja toženke glede ponovne namestitve ključavnice. Meni, da bi sodišče moralo prvo pripravljalno vlogo z opisom treh novih motilnih dejanj šteti za razširitev tožbe, kar pa ni storilo in s tem očita kršitev ZPP, ki je vplivala na zakonitost in pravilnost sklepa. V nadaljevanju povzema posamezne izjave zaslišanih prič in strank glede očitanih motitvenih dejanj, o posestnih pravicah tožnika. Posebej izpostavlja dejstvo, da od nobene ključavnice, ki ju je namestila toženka, logično ni imel ključa. Meni, da je sodišče nekritično sledilo samo predlaganim dokazom v korist toženke, ni pa upoštevalo nasprotnih trditev in listinskih dokazov, niti svojih ugotovitev na ogledu. Zato je napačno ugotovilo zadnje stanje posesti. Poudarja, da je sodišče štelo kot verodostojno izpovedbo priče V. J. st. in priče B. B., ki sta partner oz. sin toženke in imata zato interes, da v pravdi toženka zmaga. Izpostavlja nepravilno ugotovljena dejstva glede posesti ključa ključavnice obešanke nameščene na verigi med kovinskima drogovoma na parceli 246/4 in postavitve mreže med parcelama 246/1 in 246/2 ter parcelami 246/3 in 246/4, ki jo je leta 2014 postavil priča toženke, njen mož, V. J. st., oče tožnika. Tožnik priznava, da je njegov oče pred nekaj leti na parceli 246/4 pri dostopu iz javne ceste postavil dva kovinska stebra in med njiju napel verigo, ki se je zaklepala s ključavnico obešanko, vendar je izročil ključ te ključavnice tožniku. Veriga s ključavnico ni bila nameščena zaradi preprečevanja dostopa tožniku iz javnega dobra na parcelo 246/4 v lasti toženke in nato na parcelo 246/2 v posesti tožnika. Izpostavlja njegove pravice in obveznosti iz poravnave sklenjene na Okrajnem sodišču na Ptuju N 71/2002. Poudarja, da so priče F. J., J. J., S. J. in N. J. v izpovedbah potrdile, da je tožnik pred motilnim dejanjem dostopal s ceste na parcelo 246/4 in naprej na 246/2, in sicer tako, da je odklenil ključavnico, snel verigo med kovinskima drogovoma in nato šel peš ali s traktorjem, avtom, kosilnico in multikultivatorjem zapeljal na parcelo 246/4 in naprej na parcelo 246/2 do hiše št. 31. Drug dostop na parcelo 246/2 in do stanovanjske hiše št. 31 ni možen in ne obstaja. Priča J. J. je izpovedal, da je bil ob priliki, ko je Janžekovič st. izročil ključ tožniku osebno prisoten. Sodišče v točki 15 obrazložitve zapiše, da izpovedbam prič tožnika ni verjelo, ker so vsi v sorodstveni zvezi s tožnikom. Verjelo pa je očetu J. st., ki naj bi prepričljivo izpovedal, da tožnik ključev od ključavnice ni imel, kar je potrdil tudi sin toženke B. B.. Izpostavlja izpovedbo priče Janžekoviča st. z dne 9. 12. 2020, ko je rekel, da toženec ni več njegov sin. Sprašuje se kako je lahko sodišče izpovedbo te priče ocenilo kot verodostojno. Tožnik poudarja, da je hišo št. 31 vzdrževal in ne drži izpovedba priče, da tožnik pri hiši ni nikoli nič delal. Nadalje izpostavlja izpovedbo toženke, ki je po njegovem priznala, da je ključavnico, ki jo je namestil J. st. sama zamenjala (zapisnik z dne 23. 11. 2020). Sodišču ves čas dokazuje in zatrjuje, da je toženka zamenjala ključavnico obešenko v času od 22. 8. 2019 do 28. 8. 2019, in sicer je prvotno ključavnico odstranila in namestila drugo ključavnico obešanko in s tem tožniku preprečila možnost sprostitve verige za dostop na parcelo 246/2. Posebej izpostavlja svoj odgovor na zaslišanju na sodišču 23. 11. 2020, ko je odgovoril, da je bila prva ključavnica zagotovo od očeta, ki jo je zaklenil z njegovim soglasjem, za drugo pa ne ve čigava je bila in je nato še dodatno povedal, da je bila očetova ključavnica tista, ki je bila nameščena z njegovim soglasjem in od te ključavnice je dobil ključ. Sodišče je povzelo le del njegovega odgovora in s tem v celoti spremenilo pomen. Poudarja tudi nejasno in nasprotujočo obrazložitev sodišča glede razlogov, ko naj bi tožnik onemogočil izvedbo dokaza z izvedencem ključavničarske stroke (točka 15). Ni mogel imeti ključa od ključavnice, ki jo je namestila toženka po zamenjavi s ključavnico, ki jo je pred leti namestil oče tožnika V. st.. Nadalje tožnik opozarja na presojo izpovedbe priče V. J. st., čigar izpovedbo je sodišče ocenilo za verodostojno. Sodišče ni upoštevalo, da se je priča v prisotnosti sodnice vedel do tožnika zelo agresivno, ga huje žalil in zmerjal. Opozarja na dogodek dne 14. 8. 2018, ko je našel hudo poškodovanega očeta v hiši št. 31, in sicer, da je s svojim ključem odklenil ključavnico obešanko in sprostil verigo napeto med kovinskima stebroma na parceli 246/4 in cesto, da je do hiše št. 31 do hudo poškodovanega očeta lahko pripeljalo reševalno vozilo in ga odpeljalo v bolnišnico na Ptuj. Nadalje je priča - oče tožnika na vprašanje, ali se spomni kdo je takrat odklenil ključavnico na verigi ob cesti, da je lahko na dvorišče prišlo reševalno vozilo, odgovoril, da je veriga že takrat bila prerezana, ker je tožnik brez vednosti hodil po dvorišču. Priča je tudi potrdil, da tožnik do svojih parcel od zadaj za staro hišo po vzhodni strani s traktorjem in avtom ne more peljati. Nadalje pritožba obširno graja dokazni zaključek glede postavitve ograje na parcelah 246/1 in 246/2 ter 246/3 in 246/4. Opozarja na izpovedbo priče J. st. z dne 25. 10. 2019, da je leta 2014 med parcelama 246/2 - staro stanovanjsko hišo P. 31 in 246/1 ter 246/4 na kateri je nova nadomestna stanovanjska hiša 31D, ki jo je leta 2010 podaril svoji ženi, postavil žičnato ograjo. Nato pa je ista priča dne 9. 12. 2020 sodišču izjavila, da je to ograjo postavil pred leti, ko je sodišče določilo mejo. Priča B. B. pa izpove zopet nasprotno (izjava na sodišču dne 9. 12. 2020): nekje v letu 2013 sta s toženkinim možem (J. st.) postavila ograjo do spodnjega dela parcele 246/3 pa vse do stare hiše, nekje 1 meter do gospodarskega poslopja. Nadalje izpostavlja izpovedbo Janžekoviča st. z dne 9. 12. 2020, ko je med drugim odgovoril, da žičnate ograje, ki jo je postavil na mejo v nobenem primeru ni mogoče samo po sebi sneti. Ter da ni potegnil še kakšne nosilne žice. V zvezi s tem opozarja na svojo izpovedbo z dne 23. 11. 2020, ko je na vprašanje, kdaj pred zatrjevanim motenjem ste bili nazadnje s traktorjem na parceli 246/4 odgovoril, da kakšnega pol leta prej, ker traktorskega prevoza ni pogosto rabil. Na vprašanje, na kakšen način je s traktorjem prišel na parcelo 246/1, ko je po zatrjevanju v tožbi od točke g do h bila postavljena ograja, ki jo naj bi postavil oče, je odgovoril, da tako, da je snel del ograje med mejnikom med vsemi štirimi parcelami, kjer je bila ograja narejena tako, da se je lahko snela v obliki vrat, nato se je zapeljalo na parcelo 246/2. V zvezi s temi odgovori opozarja na nelogičen zaključek sodišča „tožnikov oče je pred leti postavil ograjo tako, da takšen način izvrševanja posesti po parceli 246/4 tudi ob predpostavki, da bi tožnik razpolagal s ključi od ključavnice, ki je bila nameščena na verigi, ni bil mogoč“. Opozarja na fotografijo št. 5 na kateri je jasno vidna ograja iz pletene žične mreže, ki jo je leta 2014 postavil J. st. in, kjer je vidno, da se je pletena žična mreža pritrdila na kovinske stebre s tremi nosilnimi žicami. Na fotografijah št. 12 in 18 je v kotu hiše P. 31 na parceli 246/2 dobro vidna pletena žična mreža zvita v val, ki jo je tožnik snel iz kovinskih stebrov. Na vseh teh fotografijah je jasno vidno, da je bila pletena žična mreža na kovinske stebre pritrjena v treh nivojih z nosilnimi žicami. Ta napenjala so bila na pleteni žični mreži pritrjena na nosilne žice, da so se skupaj s kovinsko mrežo enostavno odpeli od kovinskega stebra in nato ponovno zapeli na kovinski steber. Sodišče je zato napačno zaključilo glede nemožnosti izvrševanja posesti. Opozarja, da je bilo sodišče na ogledu 17. 2. 2020 seznanjeno s tem kako se je iz kovinskega stebra snel del ograje v obliki vrat. Sodišče je na kraju videlo sneto ograjo na parceli 246/2 in na tej ograji nameščene nosilne žice in napenjala. Sodišče se je samo prepričalo, da je ta sporna ograja bila postavljena na parceli 246/2 in je potekala 1 meter vzporedno ob steni hiše št. 31 (zapisnik o ogledu na kraju samem 17. 2. 2020). Ni logično, da je sodišče odločilo drugače kot se je o tem samo prepričalo na ogledu. Nadalje tožnik opozarja na napačno dokazno presojo glede postavitve ograje na severovzhodnem delu hiše. Izpostavlja izpovedbo toženke z dne 23. 11. 2020, ko je zanikala oz. je navedla, da je na zadnji strani hiše na severovzhodni strani objekta št. 31 sohe postavil njen mož, kasneje pa tudi žičnato ograjo. Sama na tem delu ni v ničemer posegala. Nato izpostavlja izpovedbo priče J. st. z dne 9. 12. 2020, da se ne spomni, da bi tukaj on delal kakšno ograjo, na tem delu nismo imeli nobene ograje. Nadalje povzema izpovedbo priče B. B. z dne 23. 11. 2020, da je mama potem, ko si je njen mož poškodoval oba kolka in je bil nameščen v dom upokojencev dejala, „dajmo še narediti ograjo do zadnjega stebra skozi drsna vrata notri čez gospodarsko poslopje do lokalne ceste tako kot so mejniki. To je bilo leta 2019 oz. mogoče 2018.“ Nadalje je priča navedel, da se spomni, da sta nabavila eno veliko rolo oz. dve in nato žico vlekla od spodaj navzgor ob stebrih. Graja zaključek sodišča, da v zvezi s tem motenjem ni podal trditvene podlage, na kakšen način je v tem delu izvrševal posest in kaj mu je bilo z namestitvijo pletene žice v tem delu onemogočeno. Toženka je to ograjo pritrdila na fasado hiše na kateri nima posestne pravice in s tem nedovoljeno spremenila način izvrševanja posesti tožnika. Tožnik je trdil, da je toženka s tem v celoti zaprla dotedanji prehod med parcelama 246/2 in 246/4 kakor tudi onemogočala odpiranje lesenih drsnih vrat in s tem edini možni dostop do gospodarskega dela te hiše, kjer je potreben nenehen dostop zaradi vzdrževanja ostrešja in kritine objekta št. 31. Nadalje je tožnik kot zaslišan povedal, da je bil do takrat tu prost prehod cca 1 meter do zidu hiše št. 31, ki pa mu je bil z vzpostavitvijo te ograje onemogočen. Nadalje je povedal, da je skozi odprtino napeljala mrežo v notranji del objekta in mu s tem onemogočila odpiranje drsnih vrat na parceli 246/4. Nadalje, da je bila na drsna vrata nameščena veriga in ključavnica in mu s tem preprečen vstop v gospodarski del objekta in na podstrešje kamor je večkrat vstopil zaradi nadzora stanja strehe. Graja zaključek sodišča „da se kot neresnične izkažejo tožnikove navedbe, da bi naj toženka ob pomoči sina B. napela kovinsko mrežo skozi drsna vrata čez gospodarsko poslopje in kovinsko pleteno mrežo na severovzhodnem delu objekta št. 31, saj je to naredila ob pomoči drugega sina. Sin B. B. je izpovedal, da je toženki kovinsko pleteno mrežo ob drsnih vratih pomagal narediti njen sin S.. Tega toženka nikoli ni trdila. Kdo je toženki pomagal postaviti ograjo niti ni bistveno, saj je ograjo ob pomoči druge osebe namestila toženka. Nadalje izpostavlja izjavo priče J. st. z dne 9. 12. 2020, ko je odgovoril, da se je dostopalo na podstrešje gospodarskega objekta stare hiše od zunaj skozi drsna vrata, ki vodijo v gospodarsko poslopje gospodarskega objekta. Na koncu še izpostavlja, da se sodišče ni opredelilo glede motenja posesti ob postavitvi ograje iz pletene mreže v delu od zadnjega kovinskega stebra pred gospodarskim poslopjem, kjer je bil prehod v širini enega metra do stene gospodarskega dela objekta št. 31 med parcelama 246/2 in 246/4, ko je toženka s tem dejanjem neopravičeno samovoljno preprečila in spremenila način izvrševanja posesti tožniku. Tožnik graja tudi stroškovno odločitev. Nadalje očita določene nepravilnosti glede izvedbe narokov, in sicer v nasprotju z odredbo o posebnih ukrepih iz 83.a člena Zakona o sodiščih (v nadaljevanju ZS) zaradi razglašene epidemije nalezljivih bolezni COVID-19.

10. Pritožbeni preizkus je pokazal, da sodišče prve stopnje ni kršilo določbe 23. člena ustave RS, saj je tožnikovo vlogo z dne 17.10.2019 pravilno obravnavalo kot pritožbo zoper zavrnilni del njegovega predloga za izdajo začasne odredbe

. Tudi ne drži smiselno zatrjevanje kršitve prvega odstavka 339. člena ZPP, češ, da bi sodišče moralo njegove navedbe v vlogah obravnavati kot razširitev tožbe na motenje posesti. V pravdnih postopkih sodišče odloča o zahtevkih, ki jih uveljavljajo stranke

, ki so dolžne podati za svoje zahtevke potrebno trditveno in dokazno podlago

. V okviru uradnega pritožbenega preizkusa pa je bilo ugotovljeno, da dokazna ocena ni v skladu z metodološkimi napotki 8. člena ZPP, ker ni celovita, dovolj skrbna in razumsko preverljiva, kar predstavlja bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Tudi tožnik v pritožbi utemeljeno opozarja na več nedoslednosti in nelogičnosti v ocenjevanju izjav prič in strank, kar vse bo pojasnjeno v nadaljevanju.

11. Sodišče druge stopnje mora uvodoma poudariti vsebinsko značilnost posestnega varstva, kakršno uveljavlja tožnik ter namen tožbe zaradi motenja posesti. Ta je v hitrosti zavarovanja spornega posestnega stanja, ne glede na morebitne stvarne ali druge pravice, ki jih imajo pravdne stranke na predmetih oz. nepremičninah, kar pomeni, da je spor zaradi motenja posesti sam po sebi nekakšno začasno zavarovanje dejanskega stanja. Zakonska ureditev varstva posesti je namenjena tudi preprečitvi ter sankcioniranju samovoljnega enostranskega spreminjanja posestnega stanja. Zaradi omejenosti obravnavanja le na posest, je brezpredmetno tožnikovo navajanje ter tudi v tožbeni zahtevek povzeto sklicevanje na pravice, ki izhajajo iz sodne poravnave N 71/2002 z dne 4.1.2005. Tožnik bi učinkoviteje uveljavljal svoje zatrjevane pravice v sodnem postopku, če bi za zastopanje pooblastil odvetnika. S tem, ko je v postopku navajal tudi številne nebistvene dejanske trditve ter uveljavljal opisno obsežni dvodelni tožbeni zahtevek, (ki je sicer vseboval še potrebne zakonsko zahtevane sestavine, da ga je sodišče lahko obravnavalo), je otežil ugotavljanje bistvenih dejstev oziroma konkretnega dejanskega stanu, ki je pravno relevanten v motenjski pravdi. Opisovanje ugotovitve nastalega motenja, ne sodi v tožbeni zahtevek (uveljavlja ugotovitev motenja ter ugotovitev načina s katerim so bila motilna dejanja izvršena -tožbeni zahtevek pod I a in I b). Prav tako ne sodijo v tožbeni zahtevek zapisi v zvezi s pravicami in obveznostmi, ki izhajajo iz sodne poravnave in tudi ne tožnikove trditve glede posledic očitanih motilnih dejanj toženke. Praviloma je ugotovitveni zahtevek po stališčih teorije

nepotreben. Vendar sodna praksa dopušča tudi tako oblikovanje zahtevka, torej tudi zahtevek na ugotovitev načina motenja posesti. V obravnavanem primeru sodišče druge stopnje, brez predhodnega materialnopravnega vodstva oz. poziva sodišča prve stopnje na popravo tožbe (108. člen ZPP), tudi ne more zavreči tega dela tožbenega zahtevka, ki nenazadnje predstavlja tudi del tožnikove trditvene podlage. Drugi del tožbenega zahtevka, restitucijski oz. vrnitveni, je naveden pod točko c. v petih odstavkih in tožnik z njim zahteva vzpostavitev prejšnjega posestnega stanja

. Ta del torej predstavlja bistvo posestno motitvenega zahtevka in torej predstavlja varstvo, s strani tožnika zatrjevanega, posestnega stanja. Tožnik tako zahteva naslednje:

- izročitev ključa ključavnice obešanke na stebru in verigi ob lokalni cesti na parceli 246/4,

- odstranitev nameščene kovinske pletene mreže na severovzhodni strani parcele 246/2, pritrjene z žico na kovinski steber ter z žeblji pritrjene mreže na leseni podboj objekta P. 31 na parceli 246/2,

- odstranitev kovinske pletene mreže na prehodu med parcelama 246/4 in 246/2 iz kovinskega droga ograje ter mreže speljane skozi izdolbljeno odprtino v ometu stene med pokončnimi bruni lesenega objekta P. 31, pritrjeno v notranjosti na severovzhodni steni gospodarskega dela te hiše na parceli 246/2 ter

- odstranitev z lesenih drsnih vrat na parceli 246/4 ključavnice obešanke, nameščene na verigi med krili teh vrat ali izročitev ključa te ključavnice obešanke tožniku.

12. Glede prvega motilnega dejanja že pred sodiščem prve stopnje ni bilo sporno, da je kovinska droga, povezana z verigo med parc. št. 416/2 (javno dobro) in parcelo 246/4, postavil oče tožnika (V. J. st.) ter nanjo namestil ključavnico obešanko. Sporno pa je bilo ali je tožnik razpolagal s ključem oz. ali je oče tožniku izročil ključ te ključavnice tako, da je tožnik kljub nameščeni verigi po potrebi prehajal med tema kovinskima drogoma. Nadalje je bilo sporno, ali je ključavnico, ki jo je namestil tožnikov oče zamenjala toženka ter s tem tožniku preprečila prehod. Tožnik je izpovedal, da je verigo s ključavnico nekje v letu 2012 postavil njegov oče ob tožnikovem soglasju ter mu izročil ključe ter da je vedno dostopal peš in z vozili z javne ceste na parcelo 246/4 in naprej do parcele 246/2. To njegovo izpovedbo so potrdile priče F. J., J. J., S. J. in N. J.. Sodišče je v obrazložitvi točke 5, kjer je dokazno presojalo dokaze v zvezi z ugotavljanjem dejstva ali je tožnik razpolagal s ključi te ključavnice obešanke, ocenilo, da izpovedbe tožnikovih prič niso verodostojne, ker so priče sorodniki tožnika in imajo interes, da v pravdi zmaga tožnik. Nadalje je argumentiralo, da sta izpovedbi toženke in priče V. J. (tožnikovega očeta oz. moža toženke) verodostojni (ne pojasni zakaj) ter, da je njuno izpovedbo potrdil tudi priča B. B. (sin toženke). Nadalje je svoj dokazni zaključek glede dejstva, da tožnik s ključem ni razpolagal, želelo utemeljiti s tožnikovim ravnanjem po izdani začasni odredbi, s pojasnjevanjem, da ga sodišče ni pooblastilo, da prereže verigo oz. da zavrže ključavnico ter s tem, da četudi je tožnik imel ključ te ključavnice, „mu je izvrševanje posesti preko parc.št. 246/4 preprečevala ograja, ki jo je pred leti postavil tožnikov oče .“

13. Sodišče druge stopnje v tem delu pritrjuje pritožbeni graji dokazne ocene. Tožnik utemeljeno opozarja na nelogičnosti; „češ, da je jasno, da potem, ko je toženka ključavnico zamenjala, več s ključi od te zamenjane ključavnice ni razpolagal.“ Tožnik je torej trdil in dokazoval, „da je od ključavnice, ki jo je namestil njegov oče imel ključ in je to ključavnico po potrebi odklepal, nakar jo je toženka v času od 22. 8. 2019 do 28. 8. 2019 odstranila in namestila drugo obešanko. To obešanko je 22. 11. 2019 na podlagi začasne odredbe sprostil, in sicer je odstranil en člen verige, ključavnica pa je ostala zaklenjena na verigi. Toženka je to drugo ključavnico v času od 22. 11. do 10. 12. ponovno zaklenila in 10. 12. je tožnik to drugo ključavnico s silo odstranil in jo zavrgel na tla ob kovinskem drogu. Toženka je sama izpovedala, da jo je našla tam zavrženo ter, da je nato v času od 11. 12. do 16. 12. na verigo namestila še tretjo ključavnico in jo zaklenila.“ Pritožba tudi utemeljeno opozarja, da je sodišče v svoji obrazložitvi, v točki 15 na str. 12, odgovor na vprašanje tožnika priredilo in odgovor skrajšalo „čigavi sta bili dve ključavnici, ki jih je zavrgel, je povedal, da je prva zagotovo očetova, za drugo pa ne ve čigava je bila.“ Sodišče pa ni upoštevalo nadaljnje tožnikove izjave „tožnik še dodatno pove, da je bila očetova ključavnica tista, ki je bila nameščena z njegovim soglasjem. Od te ključavnice je dobil tudi ključ.“ Tudi zaključek sodišča, da je tožnik onemogočil izvedbo dokaza z angažiranjem izvedenca ključavničarske stroke, nima teže. Ta dokaz se namreč pokaže kot dokazno neprimeren.

14. Sodišče druge stopnje ob tem pojasnjuje, da dogodki zamenjave ključavnic po očitanem motenju, niso pravno relevantni za odločitev o tožbenem zahtevku. Sodišče mora za ugotovitev pravno odločilnega dejstva ali je tožnik razpolagal s ključem sporne ključavnice obešanke, s čimer si je po potrebi odklenil in tako vstopil preko parcele 246/4 na parcelo 246/2, natančno oceniti vse izvedene dokaze; izpovedbe prič in strank, ugotovitve ogleda in listinske dokaze. Ocena, ki jo je sodišče opravilo glede izpovedb prič, ni skladna z določbo 8. člena ZPP. Sodišče bo namreč moralo upoštevati, da so vse zaslišane priče v določenem odnosu z obema pravdnima strankama, sorodstvenem ali partnerskem in zato zgolj zapis, da izpovedbam tožnikovih prič ne verjame, ker so s tožnikom v sorodu, ne zadošča za oceno njihove neverodostojnosti. Pri tem tožnik tudi utemeljeno opozarja, da bo moralo sodišče upoštevati tudi to, da obstaja med pravdnima strankama in zaslišanimi pričami širši družinski spor, da sta tudi tožnik in V. J. st. sprta. Sodišče bo zato moralo izpovedbe ocenjevati vsako zase ter nato v povezavi z vsemi ostalimi izpovedbami ter drugimi izvedenimi dokazi. Ob tem pritožba tudi utemeljeno opozarja, da sodišče ni dokazno ocenilo njegove izpovedbe glede dogodka z dne 14. 8. 2018, ko je s svojim ključem odklenil ključavnico obešanko in sprostil verigo, da je lahko pripeljalo reševalno vozilo do hiše in do hudo poškodovane priče V. J. st.. Nadalje tožnik utemeljeno izpostavlja izpovedbo V. J. st. v delu, kjer priča potrjuje, da je tožnik sicer brez vednosti hodil po dvorišču oz. „če kdo drugi ni hodil kot toti lopov“ (priča je pokazal na tožnika). V. st. je tudi potrdil, da tožnik do svojih parcel od zadaj za staro hišo, torej po vzhodni strani, s traktorjem in avtom ni mogel peljati. Zakon namreč ščiti tudi nepošteno posest

, zato v tem postopku ni pomembno ali je tožnik preko parc. 246/4 prehajal na podlagi dovoljenja toženke oziroma očeta, pomembno je ali je tožnik preko te parcele dejansko dostopal do parcele 246/2 oziroma do stare hiše na tej parceli.

15. Nadaljnje očitano motenje je v zatrjevanju onemogočanja prehoda med parcelama 246/2 in parc 246/4

, s tem, ko je toženka napela skozi odprtino, ki jo je naredila na objektu št. 31, kovinsko pleteno mrežo ter jo napela z žico na kovinski steber. S tem je onemogočila tudi odpiranje lesenih drsnih vrat in skoznje edini dostop do gospodarskega dela hiše in do podstrešja. Tožnik je izpovedal, da je bil pred motenjem prost prehod približno enega metra do zidu hiše št. 31, ki mu je s postavitvijo navedene ograje onemogočen. Ter, da je z napeljano mrežo v notranji del objekta onemogočeno odpiranje drsnih vrat ter da je bila med obe krili nameščena veriga in ključavnica ter mu je bil s tem preprečen vstop v gospodarski del objekta in na podstrešje gospodarskega dela objekta. Sodišče je v točki 17 obrazložilo, da je postavitev kovinske pletene mreže ob drsnih vratih v svoji izpovedbi delno priznala toženka sama, dejanje pa je potrdil tudi njen sin B. B., zaslišan kot priča, s tem, da je izpovedal, da je mami pomagal to kovinsko mrežo napeljati sin S.. Sodišče prve stopnje je nepravilno argumentiralo, da tožnik zato, ker ni pravilno navedel, kdo je toženki pomagal, ni dokazal, da je to motenje storila toženka. Pomembno je, da je bilo dejanje storjeno v toženkino korist, da je pri tem sodelovala. Nadalje je pomembno, da je bil z namestitvijo te ograje zaprt prejšnji približno enometrski prehod.

16. Dodatni razlog (točka 19. obrazložitve) za zavrnitev posestvo motitvenega zahtevka v tem delu pa je po mnenju sodišča prve stopnje ta, da tožnik ni podal trditvene podlage na kakšen način je v tem delu izvrševal posest in kaj mu je bilo z namestitvijo te pletene žice na navedenem delu onemogočeno. Ni bilo namreč sporno, da je tožnikov oče pred leti že postavil ograjo, (priloga A2 rdeča črta od črke G do črke H), zato „izvrševanje posesti po parceli št. 246/4, tudi ob predpostavki, da bi tožnik razpolagal s ključi od ključavnice, ki je bila nameščena na verigi, ni bil mogoče.“ Po mnenju sodišča prve stopnje bi tožnik moral svojo posest zaradi postavljene ograje od črke G do H zatrjevati natančneje, tako, da je posest izvajal na način, „da je pred ograjo, ki jo je postavil oče zavil levo in ob nameščeni ograji šel do enometrskega prehoda med parcelo 246/2 in 246/4.“ Sodišče druge stopnje tej argumentaciji ne more pritrditi. Tožnik je namreč podal dovolj trditev glede izvajanja svoje posesti oz. prehoda preko parcele 246/4 do parcele 246/2 in natančnejši opis, kot ga od tožnika zahteva sodišče prve stopnje, v motenjski pravdi, ni potreben. Predmet postopka namreč ni ugotavljanje stvarnih pravic tožnika (obsega in lokacije), torej obstoj služnostne pravice hoje in vožnje, na parceli v lasti toženke, temveč zgolj, ali je tožnik pred očitanimi dejanji,po potrebi hodil ali vozil preko parcele v lasti toženke ter na tak način dostopal do stare hiše na parceli 246/2 in pripadajočih zemljišč. Razlogom sodišča prve stopnje za zavrnitev zahtevka na odstranitev kovinske pletene mreže na prehodu iz parcele 246/4 in 246/2 zato ni mogoče pritrditi.

17. Pravilno pa sodišče prve stopnje v tem delu argumentira zavrnitev zahtevka motenja posesti glede odstranitve ometa in izdolbljenja luknje, ker iz tožnikove trditvene podlage ne izhaja, da je bila zaradi teh dejanj motena tožnikova posest, predmet obravnavanja motenjske pravde pa ne morejo biti odškodninski zahtevki niti zahtevki varstva lastninske pravice. Nadalje je mogoče pritrditi tudi zavrnitvi zahtevka, da je toženka dolžna na lesenih drsnih vratih odstraniti ključavnico obešanko nameščeno na verigi med krili teh vrat, ki preprečuje odpiranje teh vrat ali izročiti ključ. Zaključek sodišča, da tožnik ni uspel dokazati, da je verigo s ključavnico na lesena drsna vrata namestila toženka, je dovolj prepričljiv ter utemeljen z natančno presojo dokazov (točka 18. obrazložitve). V tem delu je ustrezno zavrnjen tudi ugotovitveni del tožbenega zahtevka (tretji odstavek tožbenega zahtevka I b).

18. Sodišče druge stopnje pritrjuje tudi razlogom za zavrnitev zahtevka na odstranitev kovinske pletene mreže na severovzhodni strani, nameščene na lesen podboj objekta na parceli 246/2 (točka 21 obrazložitve). V tem delu želi tožnik uveljaviti varstvo lastninske pravice, kar pa ne more biti predmet motenja posesti.

19. V ponovljenem postopku bo torej sodišče moralo vse že izvedene dokaze natančno oceniti in navesti v obrazložitvi jasne, logične in prepričljive razloge za ugotovitev pravno relevantnih dejstev v postopku motenja posesti: ali je tožnik razpolagal s ključi ključavnice, ki jo je na kovinskem drogu na verigi med dvema kovinskima drogovoma (v prilogi A2 označeno s črko J in s črko K) namestil J. st., da je po potrebi ključavnico odklenil ter tako vstopil preko parcele 246/4 na parcelo 246/2 oz. do objekta št. 31 na tej parceli, nadalje dejstvo, ali je to ključavnico zamenjala toženka in s tem tožniku onemogočila prehod - hojo in vožnjo med dvema kovinskima drogovoma, nadalje ali je toženka na kovinski drog ograje na parceli 246/2 (na prilogi A2 in fotografiji označen s črko G) namestila kovinsko pleteno mrežo, jo speljala skozi odprtino v ometu stene ter mrežo pritrdila v notranjosti objekta in s tem onemogočila tožniku dotedanji prehod.

20. Tako sodna odločba kot tudi dokazna ocena na kateri temelji je zavezana k razumni ter logično vzdržni in preverljivi argumentaciji. Sodišče mora presoditi vsak dokaz posebej in vse skupaj, končna ocena pa mora temeljiti tudi na uspehu celotnega postopka, torej na celoti procesnega dogajanja, ki vključuje tudi navedbe strank, njihova procesna dejanja in način sodelovanja v postopku. V konkretnem primeru ne gre le za dopolnitev dokaznega postopka, temveč gre za pravico obeh pravdnih strank, da sodišče prve stopnje, po oceni vseh izvedenih dokazov

, naredi celovito dokazno oceno, ki bo lahko podvržena morebitni pritožbeni graji pravdnih strank. Namen zakonske možnosti odprave pomanjkljivosti sojenja na prvi stopnji v pritožbenem postopku ni v tem, da sodišče druge stopnje v celoti prevzame sojenje, ki bi ga moralo izvesti sodišče prve stopnje

. Razveljavitev ne bo nesorazmerno prizadela tožnikove pravice do sojenja v razumnem roku, saj je sodišče prve stopnje že izvedlo vse dokaze in bo v ponovljenem sojenju (brez razpisa glavne obravnave) ponovno ocenilo vse izvedene dokaze (pred sodiščem prve stopnje je bilo zaslišanih 6 prič ter obe pravdni stranki) ter izdalo novo odločbo, upoštevaje napotke v tem razveljavitvenem sklepu. Dvostopenjsko sojenje je vendarle ustavno procesno jamstvo kot ga zagotavlja 25. člen Ustave Republike Slovenije, ki zagotavlja pravico do pravnega sredstva. Sodišče druge stopnje je zato sklep sodišča prve stopnje delno razveljavilo ter v tem delu zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje (prvi odstavek 354. člena ZPP).

Zoper točko II. tega sklepa je dopustna pritožba na Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Pritožbo je potrebno vložiti v roku 15 dni od prejema pisnega odpravka tega sklepa. Če se pritožba pošlje priporočeno po pošti, velja dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču.

Morebitno pritožbo je potrebno vložiti pisno v zadostnem številu izvodov za sodišče in nasprotno stranko pri sodišču prve stopnje.

Pritožba mora vsebovati navedbo sklepa, zoper katerega se vlaga, izjavo, da se sklep izpodbija v celoti ali v določenem delu, pritožbene razloge in podpis pritožnika (335. člen ZPP).

Če je pritožba nerazumljiva ali ne vsebuje vsega, kar je treba, da bi se lahko obravnavala, jo sodišče zavrže, ne da bi pozivalo vložnika, naj jo popravi ali dopolni (336. člen ZPP).

Sodna taksa za pritožbo mora biti plačana ob vložitvi pritožbe. Če sodna taksa ni plačana niti v roku, ki ga določi sodišče v nalogu za njeno plačilo in tudi niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks, se šteje, da je pritožba umaknjena (tretji odstavek 105.a člena ZPP).

Če je pritožba vložena po pooblaščencu, mora biti pooblaščenec odvetnik ali druga oseba, ki je opravila pravniški državni izpit (tretji odstavek 87. člena ZPP), sicer sodišče pritožbo kot nedovoljeno zavrže (drugi odstavek 89. člena ZPP).

Pritožbo lahko vloži stranka, ki nasprotuje razveljavitvi sklepa sodišča prve stopnje in vrnitvi zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Sklep sodišča druge stopnje se sme izpodbijati samo iz razloga, da je sodišče druge stopnje razveljavilo odločbo sodišča prve stopnje in zadevo vrnilo v novo sojenje, čeprav bi kršitve postopka glede na njeno naravo lahko samo odpravilo (prvi in drugi odstavek 347. člena tega zakona) ali bi glede na naravo stvari in okoliščine primera lahko samo dopolnilo postopek oziroma odpravilo pomanjkljivosti (prvi odstavek 355. člena tega zakona) ali če bi moralo samo opraviti novo sojenje (drugi odstavek 354. člena in drugi odstavek 355. člena tega zakona).

Razlogi so navedeni v tem sklepu pod točko 3.

Določba 2. člena ZPP: V pravdnem postopku odloča sodišče v mejah postavljenih zahtevkov.

Določba 7. člena ZPP: Stranke morajo navesti vsa dejstva na katera opirajo svoje zahtevke in predlagati dokaze s katerimi se ta dejstva dokazujejo.

Glej T. Frantar, Stvarno pravo, Ljubljana 1993, str. 312 - 313; Vrenčur, Stvarnopravni zakonik s komentarjem, Ljubljana 2004, str. 204.

Tožnik ne uveljavlja t.i. prepovednega tožbenega zahtevka, ki je običajno del zahtevka v posestno motitveni pravdi, to je zahtevka na prepoved bodočih podobnih motitvenih dejanj, a zgolj zato, tožbenega zahtevka ni mogoče zavrniti kot nesklepčnega.

Določba 426. člena ZPP: Obravnavanje tožbe zaradi motenja posesti se omeji samo na ugotavljanje in dokazovanje dejstev zadnjega posestnega stanja in nastalega motenja. Izključeno je odločanje o pravici do posesti, o pravni podlagi, poštenosti ali nepoštenosti posesti ali odškodninskih zahtevkih.

„Ob lesenem podboju drsnih lesenih vrat gospodarskega dela hiše P. 31 je toženka odstranila omet ter po celotni višini izdolbla luknjo ter skozi nastalo odprtino napela kovinsko pleteno mrežo višine 1,25 m in jo pritrdila z žico na kovinski steber....

Pravici stranke, da se v postopku izjavi ustreza obveznost sodišča, da vse navedbe stranke vzame na znanje, da oceni njihovo dopustnost in relevantnost ter da se do tistih navedb, ki so dopustne in za odločitev odločilnega pomena v obrazložitvi sodne odločbe tudi opredeli (Up 39/95). Kot ugotavlja Ustavno sodišče je za zagotovitev pravice do poštenega sojenja in tudi za zagotovitev zaupanja v sodstvo zelo pomembno, da stranka tudi, če njenemu zahtevku ni ugodeno lahko spozna, da se je sodišče z njenimi argumenti seznanilo in jih obravnavalo in da ne ostane v dvomu da jih ni preprosto prezrlo (Up 473/97).

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 23, 25

Stvarnopravni zakonik (2002) - SPZ  - člen 32, 33, 34, 35

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 2, 7, 8, 339, 339/1, 339/2, 339/2-14, 426

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.