VSK Sklep I Kp 12872/2021
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-03-18

Mara Bristow (preds.), Vitomir Bohinec (poroč.), Darja Srabotič

KAZENSKO MATERIALNO PRAVO - KAZENSKO PROCESNO PRAVO

prepoved približevanja določenemu kraju ali osebi - oviranje pravosodnih in drugih državnih organov - zakonski znaki - ponovitvena nevarnost - sorazmernost

Eden od zakonskih znakov obravnavanega kaznivega dejanja je poleg vplivanja na priče tudi vplivanje na izvajanje dokazov, kar predlog za pregon gotovo je, nenazadnje pa je zagovornik očitno prezrl, da je v izreku izpodbijanega sklepa naveden tudi očitek obdolžencu, da naj bi obdolženec z grožnjami in ustrahovanjem vplival na I. in G.P., da bi v zvezi z vloženim predlogom za pregon tudi spremenila svoje pričevanje.

1. Zunajobravnavni senat okrožnega sodišča je po poprejšnjem nestrinjanju preiskovalnega sodnika za odreditev pripora zoper obdolženega R.O. zaradi pripornega razloga ponovitvene nevarnosti po 3. točki prvega odstavka 201. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) odredil ukrep prepovedi približevanja določenemu kraju ali osebi po prvem odstavku 195.a člena ZKP, tako, kakor je vsebinsko videti iz grajane odločbe. Prepoved približevanja in prepoved navezovanja stikov se nanaša na potencialne oškodovance N.P., I.P., G.P., E.P., A.P. in J.P.. Sodišče prve stopnje je obdolženca tudi opozorilo na posledice, ki ga lahko doletijo, če v grajanem sklepu vsebovanih prepovedi in omejitev ne bo spoštoval.

2. Zoper ta sklep se pritožuje obdolženčev zagovornik. Uveljavlja pritožbeni razlog kršitve kazenskega zakona, pritožbenemu sodišču pa predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da odrejen ukrep odpravi.

4. Vsebinsko je videti, da zagovornik graja samo ugotovitev prvostopenjskega sodišča o obstoju utemeljenega suma v smeri obdolžencu očitanega kaznivega dejanja oviranja pravosodnih in drugih državnih organov po prvem odstavku 286. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1). Pritožnik zagovarja stališče, da zakonski znak obravnavanega kaznivega dejanja ni vplivanje na umik predloga za pregon, ampak med drugimi vplivanje na pričanje. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da gledanje zagovornika ni pravilno. Eden od zakonskih znakov obravnavanega kaznivega dejanja je poleg vplivanja na priče tudi vplivanje na izvajanje dokazov, kar predlog za pregon gotovo je, nenazadnje pa je zagovornik očitno prezrl, da je v izreku izpodbijanega sklepa naveden tudi očitek obdolžencu, da naj bi obdolženec z grožnjami in ustrahovanjem vplival na I.P. in G.P., da bi v zvezi z vloženim predlogom za pregon tudi spremenila svoje pričevanje. Glede na spisovno gradivo, ki ga zunajobravnavni senat v svojem sklepu tudi citira, gre pa pri tem predvsem za uradne zaznamke o zbranih obvestilih z oškodovanci, za uradni zaznamek o ugotovljenih dejstvih in okoliščinah kaznivega dejanja na listovni št. 10 spisa in za zapisnik o glavni obravnavi, sestavljen dne 5.3.2021 pri Okrajnem sodišču v T. v kazenski zadevi tega sodišča opr. št. I K aa/bb z dne 4.1.2021 zoper obdolženega R.O., prav tako zaradi kaznivega dejanja grožnje po drugem v zvezi s prvim odstavkom 135. člena KZ-1, o utemeljenem sumu v smeri obdolžencu očitanih kaznivih dejanj ni nikakršnega dvoma, enako pa velja tudi za priporni razlog ponovitvene nevarnosti po 3. točki prvega odstavka 201. člena ZKP, ki ga zagovornik ne izpodbija, je pa prepričljivo razviden iz obdolženčeve dosedanje predkaznovanosti, razvidne in izpiska iz kazenske evidence in razlogov grajanega sklepa o kazenskih postopkih, v katerih se obdolženec trenutno nahaja, predvsem pa na podlagi dejstva, da naj bi obdolženec oškodovancem odkrito grozil tudi na glavni obravnavi pred Okrajnim sodiščem v T., navedeni zgoraj. Posledično tako pritožbeno sodišče ugotavlja, da je odločitev prvostopenjskega sodišča pravilna, zagovornikova pritožba pa neutemeljena.

5. Pritožbeno sodišče nadalje tudi ugotavlja, da je izrečeni ukrep sorazmeren obdolženčevi osebnosti in očitni nagnjenosti k izvrševanju kaznivih dejanj z elementi nasilja, upoštevaje pri tem tudi izvedensko mnenje dr. T.R. iz katerega je moč razbrati, da je za obdolženčevo osebnostno strukturo značilno impulzivno vedenje in doživljanje ter slaba zmožnost nadzorovanja lastnega vedenja.

6. Glede na vse navedeno je bilo tako potrebno na podlagi tretjega odstavka 402. člena ZKP pritožbo obdolženčevega zagovornika kot neutemeljeno zavrniti.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 195.a, 201, 201/1, 201/3.

Kazenski zakonik (2008) - KZ-1  - člen 286, 286/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.