VSL Sodba I Cpg 405/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-02-03

mag. Valerija Jelen Kosi (preds.), Lidija Leskošek (poroč.), Maja Jurak

družba z omejeno odgovornostjo (d. o. o.) - tožba na izključitev družbenika - prenos poslovnega deleža - sprememba družbenika v d.o.o. - oddelitev s prevzemom - materialno statusno preoblikovanje - konstitutivnost vpisa delitve v sodni register - pravne posledice delitve - predkupna pravica družbenika - univerzalno pravno nasledstvo - kršitev družbene pogodbe - zvijača

Po specialni določbi drugega odstavka 635. člena ZGD-1 delitev učinkuje z dnem vpisa delitve v sodni register. Vpis delitve s prevzemom v sodni register ima zato konstitutivni učinek. Po vpisu delitve v sodni register uveljavljanje morebitnih pomanjkljivosti v postopku delitve, vključno z ničnostjo pogodbe o delitvi, ni več dopustno.

V posledici oddelitve s prevzemom je prišlo do odsvojitve poslovnega deleža in s tem do spremembe družbenika v družbi N., saj je namesto družbe M. vstopil v družbo nov družbenik - tožena stranka. Predmetni prenos poslovnega deleža predstavlja drugo vrsto odsvojitve v smislu 10. člena družbene pogodbe N.

Univerzalno pravno nasledstvo je zgolj pravna fikcija, ki na naslednika prenese vse pravice in obveznosti prednika v zvezi z določenim premoženjem, ne povzroči pa njunega zlitja v eno osebo.

Statusna preoblikovanja družb so sicer lahko takšne narave, da v celoti ohranijo identiteto subjekta, ki se preoblikuje. Takšna so vsa preoblikovanja, ki jih teorija uvršča med formalna preoblikovanja, pri katerih subjekt kljub spremembam v svoji organizacijski strukturi ostane ista (identična) oseba.

Drugače pa je v primeru materialnih statusnih preoblikovanj, ki so preoblikovanja v premoženjski strukturi (aktivi) družbe, med katere se uvrščajo vse oblike združitev in delitev družb. Za ta preoblikovanja je značilno razpolaganje s premoženjem družbe, ki se je v obravnavanem primeru delila tako, da je del njenega premoženja prevzela druga družba. Institut pravnega nasledstva, ki sicer glede tega premoženja prvotni subjekt pred oddelitvijo in prevzemno družbo po oddelitvi (fiktivno) obravnava kot isto osebo, ne pomeni, da gre pravno ali dejansko za isti subjekt. Prevzemna družba je samostojna pravna oseba s sebi lastno subjektiviteto, povsem ločeno od pravne osebnosti svojega prednika.

I. Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje spremeni:

- v II. točki izreka tako, da se tožbenemu zahtevku ugodi in se tožena stranka družba A. d. o. o. kot družbenik izključi iz družbe N. d. o. o.;

- v III. točki izreka pa tako, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki povrniti stroške tega postopka v znesku 2.236,52 EUR v petnajstih dneh, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od prvega dne po poteku izpolnitvenega roka do plačila.

II. Tožena stranka sama nosi stroške odgovora na pritožbo, dolžna pa je tožeči stranki povrniti njene pritožbene stroške v znesku 375,00 EUR, v petnajstih dneh.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek, da se tožena stranka kot družbenik izključi iz družbe N. d. o. o. (II.). Tožeči stranki je še naložilo, da je dolžna tožencu povrniti celotne stroške tega postopka (III.).

2. Zoper sodbo se je pritožila tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov iz prvega odstavka 338. člena ZPP. Pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbenemu zahtevku v celoti ugodi, podrejeno pa, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Tožena stranka je v odgovoru na pritožbo nasprotovala pritožbenim razlogom in pritožbenemu sodišču predlagala, da pritožbo zavrne in izpodbijano sodbo potrdi. Obe stranki sta priglasili pritožbene stroške.

4. Relevantno dejansko stanje med strankama ni sporno. Tožeča stranka je imetnica poslovnega deleža v družbi N. d. o. o. (v nadaljevanju: N.) v višini, ki predstavlja 82 % osnovnega kapitala te družbe. Drugi družbenik družbe N. s poslovnim deležem v višini 18 % osnovnega kapitala družbe je bila (ob ustanovitvi N.) družba M. d. o. o., ki je s pogodbo o delitvi in prevzemu z dne 1. 4. 2019 oddelila del premoženja, ki ga predstavlja njen 18 % poslovni delež v družbi N., na toženo stranko kot prevzemno družbo. Oddelitev in prevzem sta bila v sodni register vpisana dne 11. 4. 2019. Tožeča stranka je zahtevala izključitev družbenika, ker naj bi njegov pravni prednik z navedenim prenosom poslovnega deleža kršil predkupno pravico tožeče stranke, dogovorjeno v družbeni pogodbi N. Sodišče prve stopnje je tožbeni zahtevek zavrnilo na podlagi nosilnega zaključka, da s prenosom poslovnega deleža z dotedanjega družbenika M. na prevzemno družbo A. v postopku oddelitve ni bila kršena predkupna pravica tožeče stranke, in tudi ne družbena pogodba N.

5. Pritožbeno sodišče uvodoma pritrjuje pritožbi, da oddelitev s prevzemom učinkuje z dnem vpisa delitve v sodni register, v konkretnem primeru torej 11. 4. 2019, in ne z dnem sklenitve pogodbe o delitvi in prevzemu 1. 4. 2019, kot je to zmotno ugotovilo sodišče prve stopnje. Razlogi, na katere je sodišče prve stopnje oprlo (napačni) zaključek, se nanašajo na običajne prenose poslovnega deleža na podlagi pogodbe o odsvojitvi poslovnega deleža, sklenjene med prejšnjim in novim družbenikom. Pri tovrstnih korporacijsko pravnih pogodbah ima vpis odsvojitve poslovnega deleža v sodni register dejansko le učinek javne objave dejstva in je torej deklaratorne narave. Za prenose poslovnih deležev, ki so posledica materialnih statusnih preoblikovanj družbe, med katere sodi tudi delitev s prevzemom, pa velja specialna določba drugega odstavka 635. člena ZGD-1, ki povsem jasno določa, da delitev učinkuje z dnem vpisa delitve v sodni register. Delitev družbe je precej bolj obsežen, strukturiran in zapleten postopek, zato terja močnejše in predvsem transparentnejše varstvo tudi glede določitve presečnega trenutka, v katerem začne delitev učinkovati. Vpis delitve s prevzemom v sodni register ima zato konstitutivni učinek. Prav tako ima prav pritožba, da (za razliko od običajnih pogodb o odsvojitvi poslovnega deleža) po vpisu delitve v sodni register uveljavljanje morebitnih pomanjkljivosti v postopku delitve, vključno z ničnostjo pogodbe o delitvi, ni več dopustno (tretji odstavek 635. člen ZGD-1). Zaradi kompleksnih in daljnosežnih pravnih posledic delitve vzpostavitev prejšnjega stanja pri tovrstnih statusnih spremembah ni več mogoča.

6. Odločilno pravno in dejansko vprašanje v predmetni zadevi je bilo, ali navedeno statusnopravno preoblikovanje prejšnjega družbenika (oddelitev s prevzemom), v posledici katerega je bil njegov poslovni delež v družbi N. prenesen na toženca, sodi med prenose poslovnega deleža, za katerega bi moral prejšnji družbenik (M.) drugemu družbeniku (tožeči stranki) predhodno omogočiti uveljavitev predkupne pravice v smislu določil 8.--10. člena družbene pogodbe N., in če, ali je šlo pri tem za takšno kršitev družbene pogodbe, ki upravičuje izključitev družbenika. Sodišče prve stopnje je na obe vprašanji odgovorilo negativno. Z razlogi prvostopnega sodišča pa se pritožbeno sodišče ne strinja in pritrjuje pritožbi, da so zmotni.

7. Predkupna pravica družbenika je urejena v 481. členu ZGD-1. Družbenikom omogoča, da imajo pri nakupu poslovnega deleža drugega družbenika pod enakimi pogoji prednost pred drugimi osebami. Družbe z omejeno odgovornostjo se tako v teoriji kot v praksi štejejo za osebne družbe, ki temeljijo na medsebojni tesni povezanosti in zaupnem razmerju družbenikov, ki so se združili v družbo za izvrševanje skupnega cilja. Zaradi tega jim je z institutom predkupne pravice priznan legitimen interes, da odločajo o tem, koga bodo spustili v družbo in s kom bodo sodelovali v družbi. Potreba po povezovanju in po pričakovani ravni medsebojnega zaupanja družbenikov se sicer glede na personalno organiziranost posamezne družbe lahko zelo razlikuje, praviloma pa so te potrebe v obratnem sorazmerju s številom družbenikov (manj družbenikov-večja povezanost). Pritožba utemeljeno opozarja, da sta družbo N. ustanovila le dva družbenika in da je bila družba N. zelo zaprtega tipa, saj sta ustanovna člana v družbeni pogodbi bistveno omejila možnost vstopa tretjih oseb v personalno strukturo družbe z določitvijo zelo široke predkupne pravice v korist (drugega) družbenika v primeru, ko prvi družbenik razpolaga s svojim poslovnim deležem (pritožbeno sodišče v skladu z družbeno pogodbo družbenika, ki želi odsvojiti poslovni delež, poimenuje „prvi“ družbenik; družbenik, ki lahko uveljavlja predkupno pravico, pa je „drugi“ družbenik). Družbena pogodba N. (A 3) tako v 8. členu nalaga družbeniku, ki namerava prodati svoj poslovni delež tretji osebi, da drugega družbenika predhodno tudi seznani z osebo kupca, ki naj bi odkupila njegov poslovni delež, če drugi družbenik ne bi uveljavil predkupne pravice. Zaščiti položaja (drugega) družbenika je namenjena tudi ureditev zasledovalne pravice v 9. členu družbene pogodbe N., skladno s katero lahko drugi družbenik izbira, ali bo v primeru nameravane odsvojitve deleža prvega družbenika uveljavil predkupno upravičenje, ali pa bo svoj delež tretjemu pod enakimi pogoji prodal tudi sam. Dodatna in po mnenju pritožbenega sodišča absolutna zatesnitev vstopa v družbo (nezaželeni) tretji osebi pa je določena v 10. členu družbene pogodbe, po katerem „je dolžan družbenik, ki namerava svoj poslovni delež odsvojiti tretji osebi na

kot s prodajo (npr. brezplačno, kot darilo...) o nameravani odsvojitvi obvestiti drugega družbenika smiselno enako kot v primeru prodaje, pri čemer mu je dolžan posredovati

vse bistvene podatke v zvezi s to nameravano odsvojitvijo“.

V nadaljevanju je natančno urejen postopek in način uveljavitve „predkupne“ pravice drugega družbenika v primeru odsvojitve deleža prvega družbenika na kakršen koli drug način. V takem primeru ponudi drugi družbenik prvemu družbeniku odkup njegovega poslovnega deleža, slednji pa lahko, če se s ponudbo ne strinja, bodisi od nameravane odsvojitve odstopi, bodisi da drugemu družbeniku novo ponudbo pod svojimi pogoji.

8. Citirana določila družbene pogodbe N. so po mnenju pritožbenega sodišča jasna in ne potrebujejo dodatne razlage. Pritožba ima prav, da sta družbenika v družbeni pogodbi N. dala poseben pomen pravici obeh družbenikov, da odločata o družbeniški sestavi in tudi, da preprečita vstop novega družbenika v družbo N. Družbenik, ki želi na kakršen koli način odsvojiti (prenesti lastninsko pravico) svoj poslovni delež, tega ne more storiti brez soglasja drugega družbenika, oziroma ne da mu pred tem omogoči, da poslovni delež odkupi, ali da po svoji izbiri kupcu svoj poslovni delež proda tudi sam.

9. Nesporno je v posledici oddelitve s prevzemom prišlo do odsvojitve poslovnega deleža in s tem do spremembe družbenika v družbi N., saj je namesto družbe M. vstopil v družbo nov družbenik – tožena stranka. Sodišče prve stopnje je zmotno zaključilo, da predmetni prenos poslovnega deleža ne predstavlja druge vrste odsvojitve v smislu 10. člena družbene pogodbe N., ker da ta določba ureja samo primer brezplačne odsvojitve. Navedena razlaga je v eklatantnem nasprotju z jasno dikcijo 10. člena, ki „brezplačno odsvojitev“ navaja zgolj primeroma, kot enega izmed možnih oblik odsvojitve na kakršen koli drug način kot s prodajo. Da je šlo za statusno preoblikovanje enega od družbenikov (M.), na kar drugi družbenik nima neposrednega vpliva, sicer drži, vendar ni jasno, na kakšen način naj bi ta okoliščina vplivala na oceno, ali sporni prenos predstavlja v 10. členu družbene pogodbe določeno „odsvojitev na drug način“ Praviloma gre pri vsaki obliki odsvojitve poslovnega deleža družbenika tretji osebi (pri prodaji in na kakršen koli drug način) za prenos, na katerega drugi družbenik nima neposrednega vpliva, saj ni stranka v poslih, ki so temelj prenosa. Poslovni deleži so v pravnem prometu, predkupna pravica družbeniku razpolaganja z deležem ne prepoveduje, pač pa ga le omeji na način, da poslovni delež pred osvojitvijo tretji osebi ponudi v odkup drugemu družbeniku pod enakimi pogoji.

10. Tožena stranka v odgovoru na pritožbo poudarja, da je tožena stranka v posledici delitve s prevzemom postala univerzalna pravna naslednica prejšnjega družbenika. O tem ni dvoma, saj je tako jasno določeno v šestem odstavku 623. člena ZGD-1. Prav zaradi dejstva, da je tožena stranka kot univerzalna pravna naslednica vstopila v vsa pravna razmerja prejšnjega družbenika v zvezi s prenesenim premoženjem, ki ga predstavlja 18% poslovni delež v N., odgovarja za kršitve družbene pogodbe enako, kot če bi jih storila sama. Zato je nerelevantno, kdaj je bila tožena stranka ustanovljena. Pritožba sicer pravilno opozarja, da ne drži ugotovitev sodišča prve stopnje, da je bila tožena stranka ustanovljena šele po (ob) razpolaganju s poslovnim deležem in da že iz tega razloga ni mogla kršiti družbene pogodbe. Očitek kršitve družbene pogodbe v tožbi se nanaša zgolj na pravnega prednika tožene stranke, na toženo stranko pa samo v svojstvu pravnega naslednika prvotnega družbenika.

11. Iz odgovora na pritožbo sicer smiselno izhaja, da tožena stranka „univerzalno pravno nasledstvo“ razume v smislu ohranitve identitete, kot da gre pri tem nasledstvu za takšno kontinuiteto med pravnim prednikom in njegovim naslednikom, da oba štejeta za eno in isto osebo in da se identiteta subjekta zaradi univezalnega pravnega nasledstva sploh ni spremenila. To seveda ne drži. Institut pravnega nasledstva je v pravo družb prišel iz dednega prava. Že pojmovno zahteva vsaj dva samostojna, med seboj ločena subjekta (zapustnika in dediča, pravnega prednika in naslednika). Univerzalno pravno nasledstvo je zgolj pravna fikcija, ki na naslednika prenese vse pravice in obveznosti prednika v zvezi z določenim premoženjem, ne povzroči pa njunega zlitja v eno osebo.

12. Statusna preoblikovanja družb so sicer lahko takšne narave, da v celoti ohranijo identiteto subjekta, ki se preoblikuje. Takšna so vsa preoblikovanja, ki jih teorija uvršča med formalna preoblikovanja, pri katerih subjekt kljub spremembam v svoji organizacijski strukturi ostane ista (identična) oseba. Sem sodijo vse spremembe pravnoorganizacijskih oblik družb (npr. preoblikovanje d. o. o. v d. d. in podobno) ter spremembe vseh dejstev, ki tvorijo notranjo organizacijsko strukturo družbe (zvišanje in znižanje osnovnega kapitala, spremembe lastniške strukture v d. o. o., zakonitih zastopnikov ipd.). Ker so gospodarske družbe prav tako pravne fikcije, ki lastnost pravne osebe pridobijo z vpisom v sodni register, je njihova identiteta ustvarjena z vpisom, preneha pa z izbrisom v sodni regoster. Vsi podatki, ki se vpisujejo v sodni register pri istem pravnem subjektu, označenem z določeno matično številko, se nanašajo zgolj na ta subjekt, ki z nobeno spremembo (razen izbrisa) ne izgubi svoje identitete.

13. Drugače pa je v primeru materialnih statusnih preoblikovanj, ki so preoblikovanja v premoženjski strukturi (aktivi) družbe, med katere se uvrščajo vse oblike združitev in delitev družb. Za ta preoblikovanja je značilno razpolaganje s premoženjem družbe, ki se je v obravnavanem primeru delila tako, da je del njenega premoženja prevzela druga družba. Institut pravnega nasledstva, ki sicer glede tega premoženja prvotni subjekt pred oddelitvijo in prevzemno družbo po oddelitvi (fiktivno) obravnava kot isto osebo, ne pomeni, da gre pravno ali dejansko za isti subjekt. Prevzemna družba je samostojna pravna oseba s sebi lastno subjektiviteto, povsem ločeno od pravne osebnosti svojega prednika. Prevzemna družba ima od svojega pravnega prednika neodvisen, sebi lasten organizacijski, premoženjski in poslovni (podjemni) substrat. Z vidika in položaja tretjih oseb, ki so s prednikom na kakršenkoli način sodelovale oz. vstopale v različne interakcije z njim (poslovnih partnerjev, upnikov in tudi so-družbenikov), je prevzemna družba popolnoma drug subjekt. Prav iz tega razloga (formalne in materialne ločenosti pravnega prednika od naslednika) je precej določb v ZGD-1 namenjenih varstvu upnikov pri materialnih statusnih preoblikovanjih.

14. V obravnavanem primeru je pravni prednik tožene stranke, prvotni družbenik družbe N., s pogodbo o delitvi in prevzemu na prevzemno družbo prenesel le del svojega premoženja, in sam obstaja še naprej, le da ni več nosilec materialnopravnih upravičenj iz poslovnega deleža, ki ga je prenesel na toženo stranko. Za tožečo stranko je tožena stranka tretja oseba v smislu 10. člena družbene pogodbe, ki ni identična z njenim pravnim prednikom, ki je bil pravno, poslovno, premoženjsko in organizacijsko povsem drug subjekt.

15. Zaključek prvostopnega sodišča, da ni mogoče slediti zatrjevanju tožnika, da je pravni prednik toženca poslovni delež prenesel zvijačno ali z drugimi nepoštenimi nameni zato, ker drugi družbenik na statusno preoblikovanje nima neposrednega vpliva, je pritožbenemu sodišču docela nerazumljiv. Kot že zgoraj povedano, drugi družbenik načeloma nima neposrednega vpliva na prenose poslovnega deleža prvega družbenika (če je slednji fizična oseba in do prenosa pride na podlagi dedovanja, tega vpliva nima niti prvi družbenik, pa tudi v takšnem primeru lahko prvotni družbeniki v družbeni pogodbi omejijo vstopno pravico dediča v družbo z določitvijo predkupne pravice). Lahko pa prvi družbenik z načinom prenosa poslovnega deleža posredno vpliva na možnosti drugega družbenika, da se prenosu upre. Prav zato, ker je pravni prednik tožene stranke prenos poslovnega deleža izvedel na podlagi statusnega preoblikovanja, ki ga drugi družbenik (za razliko od pogodbe od osvojitvi poslovnega deleža) ne more niti izpodbijati, pri čemer je bila navzven očitna vsebina tega „preoblikovanja“ le transakcija 18 % poslovnega deleža v družbi N. na novo družbo – toženo stranko, je bil tudi po mnenju pritožbenega sodišča edini namen tega preoblikovanja obid določb družbene pogodbe o predkupni pravici drugega družbenika. Na to kaže tudi dejstvo, da je bil pravni prednik tožene stranke pred navedeno transakcijo seznanjen z željo in namero drugega družbenika, da njegov poslovni delež odkupi, pa o nameravanem „preoblikovanju“, ki bo rezultiralo v spremembi družbenika N., tožeče stranke ni obvestil, sploh pa ne pisno, kot to določa 10. člen družbene pogodbe. Po oceni pritožbenega sodišča je pravni prednik tožene stranke pri tem ravnal zvijačno in z nepoštenim namenom. S tem je grobo kršil družbeno pogodbo in odločilno porušil zaupanje med družbenikoma. Zahtevek za njegovo izključitev je zato utemeljen. Tožena stranka kot univerzalni pravni naslednik prejšnjega družbenika je z oddelitvijo in prevzemom vstopila v vsa razmerja, pravice in obveznosti prejšnjega družbenika, zato odgovarja za kršitve družbene pogodbe tako, kot če bi jih storila sama.

16. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijano sodbo spremenilo tako, da je tožbenemu zahtevku ugodilo. Sprememba sodbe v korist tožeče stranke je narekovala tudi spremembo odločitve o pravdnih stroških, saj je v postopku po tožbi tožeča stranka uspela v celoti (154. člen ZPP). Iz tega naslova ji je pritožbeno sodišče odmerilo stroške po priglašenem stroškovniku, kot sledi : tožba 500 OT (glede na vrednost spornega predmeta 20.000,00 EUR po tarifni št. 18/1), prva pripravljalna vloga 500 OT, druga pripravljalna vloga 375 OT, prvi narok 500 OT, drugi narok 250 OT, urnina 50 OT, materialni stroški 1 % do 2 % 32 OT, 22 % DDV, skupaj torej 1.615,52 EUR in taksa za tožbo 621,00 EUR. Ker je tožeča stranka uspela s pritožbo, je upravičena tudi do povrnitve priglašenih pritožbenih stroškov v višini sestave pritožbe 625 OT, kar znaša 375,00 EUR. Priglašenih stroškov za sestanke s stranko in za pregled spisa ter druge dokumentacije pritožbeno sodišče ni priznalo, saj so vsi navedeni stroški že vključeni v priznane stroške za sestavo tožbe in drugih vlog oziroma pristopa na narok.

Zakon o gospodarskih družbah (2006) - ZGD-1  - člen 481, 623, 623/6, 635, 635/2, 635/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.