VSL Sklep I Cpg 609/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-04-16

sklep skupščine delničarjev - bilančni dobiček - delna pripoznava tožbenega zahtevka - odločitev o pravdnih stroških - separatni stroški - potrebnost stroškov - končni uspeh strank v postopku

Kot izhaja iz razlogov izpodbijanega stroškovnega dela sodbe, je prvostopenjsko sodišče tožeči stranki priznalo tudi separatne stroške in sicer za zastopanje na naroku dne 3. 7. 2019 in sestavo dveh pripravljalnih vlog (druge z dne 23. 1. 2019 in tretje z dne 3. 4. 2019). Nato je tožeči stranki priznalo še sorazmeren del sodne takse, ki se nanaša na postopek v zvezi s pripoznanim delom tožbenega zahtevka, toženi stranki pa je priznalo stroške za sestavo odgovora na tožbo in zastopanje na naroku za glavno obravnavo. Katere postavke stroškov je kateri od pravdnih strank prvostopenjsko sodišče priznalo je torej razvidno iz izpodbijanega sklepa. Vprašanje vrednotenja posameznih postavk skladno z odvetniško tarifo pa je stvar presoje pravilne uporabe materialnega prava.

I. Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem stroškovnem delu (III. točka izreka sodbe) potrdi sodba sodišča prve stopnje v zvezi s popravnim sklepom.

II. Vsaka stranka nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Z uvodoma citirano sodbo na podlagi pripoznave in sodbo je prvostopenjsko sodišče sklep tožene stranke iz točke 3.1. dnevnega reda 21. redne skupščine družbe M. d. d, ki je bil sprejet na skupščini dne 28. 8. 2018 in zapisan v notarskem zapisniku, opr. št. SV 000/2018 notarja B. B. iz Ljubljane z dne 28. 8. 2018, ki se glasi: Bilančni dobiček v višini 1,069.459,00 EUR ostane nerazporejen in se spremeni tako, da se glasi: Del bilančnega dobička v višini 13.898,77 EUR se nameni za izplačilo dividend delničarjem kar predstavlja 0,1668 EUR bruto na delnico, pri čemer se dividende izplačajo najkasneje v roku 60 dni od pravnomočnosti te sodbe. Preostanek bilančnega dobička v višini 1,055.560,23 EUR pa ostane nerazporejen (I. točka izreka). Višji tožbeni zahtevek glede izplačila dividend delničarjem nad zneskom 13.898,77 EUR je zavrnilo (II. točka izreka) in odločilo, da pravdni stranki krijeta vsaka svoje stroške tega postopka (III. točka izreka). S popravnim sklepom z dne 22. 8. 2019 pa je sodbo z dne 3. 7. 2019 v I. točki izreka popravilo tako, da se pravilno glasi: „Sklep tožene stranke iz točke 3.1 dnevnega reda 21. redne skupščine družbe M., d. d., ki je bil sprejet na skupščini dne 28. 8. 2018 in zapisan v notarskem zapisniku, opr. št. SV 000/2018 notarja B. B. iz Ljubljane z dne 28. 8. 2018, ki se glasi: „ Bilančni dobiček v višini 1.069.459,00 EUR ostane nerazporejen“ se spremeni tako, da se glasi: „Del bilančnega dobička v višini 13.898,77 EUR se nameni za izplačilo dividend delničarjem, kar predstavlja 0,1668 EUR bruto na delnico, pri čemer se dividende izplačajo najkasneje v roku 60 dni od pravnomočnosti te sodbe. Preostanek bilančnega dobička v višini 1.055.560,23 EUR pa ostane nerazporejen“.

2. Zoper odločitev o stroških postopka - III. točko izreka sodbe se je pravočasno pritožila tožeča stranka „iz vseh pritožbenih razlogov“ in predlagala spremembo sklepa o stroških tako, da sodišče toženi stranki naloži v plačilo pravdne stroške tožeče stranke z zakonskimi zamudnimi obrestmi ter toženi stranki naloži še povračilo pritožbenih stroškov tožeče stranke.

3. V odgovoru na pritožbo je tožena stranka predlagala zavrnitev pritožbe kot neutemeljene in zahtevala povračilo priglašenih stroškov odgovora na pritožbo.

5. Iz poteka prvostopenjskega postopka izhaja, da je tožena stranka delno pripoznala tožbeni zahtevek, kolikor se nanaša na sklep skupščine tožene stranke z dne 28. 8. 2018, da ostane bilančni dobiček v višini 1.069.459,00 EUR v celoti nerazporejen. Pripoznanje se nanaša na del bilančnega dobička v višini 13.898,77 EUR, ki se nameni za izplačilo dividend delničarjem, kar predstavlja 0,1668 EUR bruto za delnico, preostanek bilančnega dobička v višini 1,055.560,23 EUR pa ostane nerazporejen. Tožeča stranka je sicer zahtevala spremembo sklepa skupščine z dne 28. 8. 2018 glede razporeditve bilančnega dobička tako, da se del bilančnega dobička v znesku 83.326,00 EUR uporabi za izplačilo dividend delničarjem v bruto znesku 1,00 EUR na delnico, preostanek bilančnega dobička v višini 968.133,00 EUR pa ostane nerazporejen. V utemeljitev svojih trditev, da delitev dobička preko zakonsko določenega minimuma 4 % od osnovnega kapitala ni utemeljena in bi družbi lahko povzročila škodo, je tožena stranka na naroku za glavno obravnavo 13. 3. 2019 predlagala postavitev izvedenca finančne stroke. Prvostopenjsko sodišče je temu dokaznemu predlogu ugodilo in posledično preložilo narok, toženi stranki pa naložilo plačilo predujma za kritje stroškov v zvezi z izvedbo tega dokaza. Z vlogo z dne 22. 3. 2019 pa je tožena stranka dokazni predlog za imenovanje izvedenca umaknila. Na naslednjem naroku pa je tožeča stranka uveljavljala separatne stroške za en narok in dve pripravljalni vlogi.

6. Navedena dejstva so bistvena za presojo o povračilu pravdnih stroškov. Prvostopenjsko sodišče je pri odločitvi o stroških postopka presojalo tako določilo 156. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) kot 157. člen ZPP o pripoznavi tožbenega zahtevka, pa tudi določilo 154. člena ZPP o uspehu strank. Presodilo je, da je bila tožba potrebna, zaradi česar ni sledilo stališču tožene stranke o nepotrebnosti povzročenih ji stroškov postopka v pripravljalni vlogi z dne 22. 3. 2019 o delni pripoznavi tožbenega zahtevka. Kot izhaja iz razlogov izpodbijanega stroškovnega dela sodbe (ki je po svoji pravni naravi sklep - prvi odstavek 166. člena ZPP), je prvostopenjsko sodišče tožeči stranki priznalo tudi separatne stroške in sicer za zastopanje na naroku dne 3. 7. 2019 in sestavo dveh pripravljalnih vlog (druge z dne 23. 1. 2019 in tretje z dne 3. 4. 2019). Nato je tožeči stranki priznalo še sorazmeren del sodne takse, ki se nanaša na postopek v zvezi s pripoznanim delom tožbenega zahtevka, toženi stranki pa je priznalo stroške za sestavo odgovora na tožbo in zastopanje na naroku za glavno obravnavo. Katere postavke stroškov je kateri od pravdnih strank prvostopenjsko sodišče priznalo je torej razvidno iz izpodbijanega sklepa. Vprašanje vrednotenja posameznih postavk skladno z odvetniško tarifo pa je stvar presoje pravilne uporabe materialnega prava. Zato ni utemeljen pritožbeni očitek nepreizkusljivosti izpodbijanega sklepa in s tem zagrešene bistvene postopkovne kršitve po 14. točki drugega odstavka 339. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP.

7. V obrazložitvi izpodbijanega sklepa glede priznanja separatnih stroškov je sodišče prve stopnje pojasnilo, da stroški nagrade za zastopanje na naroku 3. 7. 2019 in za dve pripravljalni vlogi niso bili potrebni, ker bi sodišče lahko spor zaključilo že 13. 3. 2019. Jasno je, da je torej sodišče tožeči stranki kot separatne stroške skladno s prvim odstavkom 156. člena ZPP priznalo nagrado za zastopanje na naroku 3. 7. 2019 in zadnji dve pripravljalni vlogi. Hkrati je toženi stranki pojasnilo, da ji tožeča stranka ni dolžna povrniti vseh pravdnih stroškov zaradi delne pripoznave tožbenega zahtevka po 157. členu ZPP, ker je bila tožba za priznani del tožbenega zahtevka potrebna, ker na skupščini tožena stranka o nasprotnem predlogu tožeče stranke ni glasovala niti predlagani sklep o nerazporeditvi celotnega bilančnega dobička ni bil spremenjen vsaj na zakonski minimum delitve dobička.

8. Pritožbeno sodišče je tako preizkusilo pravilnost odločitve prvostopenjskega sodišča, da vsaka stranka nosi svoje stroške postopka. Pri tem je upoštevalo veljavno vrednost odvetniške točke 0,6 EUR, že navedeno pravilno odločitev prvostopenjskega sodišča o uporabi določb 156. in 157. člena ZPP ter dejstvo, da je tožeča stranka s tožbenim zahtevkom uspela 16,67 %, tožena stranka pa 83,33 %. Tožeči stranki gredo separatni stroški za zastopanje na drugem naroku 3. 7. 2019 po tar. št. 20/2 OT 550 točk, za drugo pripravljalno vlogo po tar. št. 19/2 OT 825 točk, za tretjo pripravljalno vlogo po tar. št. 19/3 OT, 550 točk, glede na vrednost točke 0,6 EUR in 22 % DDV pa 1.409,10 EUR. Poleg teh stroškov gredo tožeči stranki po načelu uspeha še stroški za sestavo tožbe 1100 točk po tar. št. 18/1 OT, za stroške po členu 11/3 OT 21 točk, za prvo pripravljalno vlogo po tar. št. 19/1 OT 1100 točk, za zastopanje na prvem naroku po tar. št. 20/1 OT 1100 točk, ob vrednosti točke 0,6 EUR in 22 % DDV torej 2.430,97 EUR ter sodna taksa za postopek po tar. št. 1111 ZST-1 1.671,00 EUR. Upoštevaje tožničin 16,67 % uspeh torej 683,79 EUR, skupaj s separatnimi stroški v znesku 1.409,10 EUR pa gre tožeči stranki 2.092,89 EUR pravdnih stroškov.

9. Toženi stranki pa gredo stroški odgovora na tožbo 1100 točka po tar. št. 19/1 OT, za prvo pripravljalno vlogo po tar. št. 19/1 OT 1100 točk, za zastopanje na prvem naroku 1100 točk, za materialne stroške po členu 11/3 OT 43 točk, glede na vrednost točke in DDV pa 2.447,07 EUR ter za potne stroške za prihod na narok kilometrina za relacijo Kranj - Ljubljana - Kranj 60 km po členu 10/4 OT 22,20 EUR, skupno torej 2.469,27 EUR, upoštevaje njen 83,33 % uspeh v postopku pa 2.057,64 EUR. Toženi stranki pa ne gredo priglašeni stroški za posvet s stranko in pregled zadeve in listin, ker so ta opravila že zajeta v nagradi za odgovor na tožbo, prav tako pa ji ne gredo stroški za pripravljalno vlogo z dne 22. 3. 2019 in zastopanje na naroku dne 3. 7. 2019, ker je te stroške povzročila po svoji krivdi in so bili nepotrebni.

10. Glede na doslej razloženo izračun po pobotanju stroškov obeh pravdnih strank glede na njun uspeh pokaže minimalno odstopanje v prid tožeči stranki. Prvostopenjsko sodišče je zato imelo podlago za izpodbijano odločitev v drugem odstavku 154. člena ZPP.

11. Neutemeljeno pritožbo tožeče stranke je pritožbeno sodišče zato zavrnilo na podlagi 2. točke 365. člena ZPP in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (III. točko izreka) potem, ko je ta uspešno prestal tudi pritožbeni preizkus po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP).

12. Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na prvem odstavku 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. in 155. členom ZPP. Ker tožeča stranka s pritožbo ni uspela, mora sama nositi svoje pritožbene stroške. Tožena stranka pa z odgovorom na pritožbo tudi ni pripomogla k rešitvi pritožbe, zato stroški v zvezi z njim niso bili potrebni stroški in jih je dolžna trpeti sama.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 154, 154/2, 156, 157

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.