VSL Sklep Cst 172/2022
Sodna praksa višjih sodišč, 2022-06-14

Mateja Levstek (preds.), Irena Dovnik (poroč.), Andreja Strmčnik Izak

postopek osebnega stečaja nad dolžnikom - stroški stečajnega postopka - nagrada stečajnega upravitelja - končanje postopka osebnega stečaja - končno poročilo stečajnega upravitelja - spletne strani za objave v postopkih zaradi insolventnosti

Pritožnik skuša s pritožbo proti sklepu o končanju stečajnega postopka sanirati sklepe sodišča prve stopnje, izdane v zvezi z nagrado upravitelju in stroški stečajnega postopka. Posamezen sklep, izdan v stečajnem postopku, je mogoče izpodbijati z rednimi pravnimi sredstvi, ne pa več s pritožbo zoper sklep o končanju postopka osebnega stečaja, saj presoja upraviteljevega končnega poročila, potrebna za izdajo sklepa o končanju postopka osebnega stečaja, in temu sledeč sklep o končanju postopka osebnega stečaja nista namenjena reviziji izdanih sklepov v stečajnem postopku (primerjaj VSL Cst 420/2017 z dne 26. 7. 2017).

Pritožnik ne nasprotuje ugotovitvi sodišča prve stopnje, da je upravitelj opravil vsa dejanja v postopku in predložil končno poročilo v skladu z drugim odstavkom 375. člena ZFPPIPP. Večina pritožbenih navedb pa je usmerjena v kritiko delovanja upravitelja, ki pa ne more biti predmet presoje utemeljenosti izpodbijanega sklepa. Pritožnik pa niti ne zatrjuje in ne dokazuje, da bi v dosedanjem postopku kakorkoli načel vprašanje pravilnosti ravnanja stečajnega upravitelja, pravilnosti sklepov o stroških stečajnega postopka oziroma o nagradi upravitelja.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje sklenilo, da: (1.) je stečajni upravitelj dolžan v roku 8 dni po pravnomočnosti tega sklepa stečajnemu dolžniku vrniti znesek 5.075,41 EUR ter morebitne naknadne prejemke iz naslova izterjave stalnih prejemkov oziroma zasega denarnega dobroimetja na njegov transakcijski račun, (2.) se stečajni postopek konča in (3.) se upravitelj A. A. razreši.

2. Zoper ta sklep se je pravočasno pritožil stečajni dolžnik in predlagal, da se še enkrat preverijo vsi stroški, ki so nastali tekom stečajnega postopka, saj je prepričan, da si je upravitelj zaračunal „abnormne“ stroške za svoje delo.

4. Pritožnik je zgrožen nad stroški, ki si jih je tekom postopka osebnega stečaja naračunal upravitelj za svoje delo. Upravitelj dolžniku ni nikoli razložil, kako poteka stečaj niti kakšni bodo stroški. Prepričan je, da so v pravilniku o nadomestilih upravitelja stroški določeni precej nižje, kot jih je zaračunal upravitelj. V zvezi z vsem mu je bilo rečeno le, naj pogleda na AJPES, to pa se mu ne zdi ustrezno, saj za kaj takšnega ni usposobljen. Predlaga, naj sodišče še enkrat pregleda stroške, ki so nastali tekom stečajnega postopka.

5. Pritožnik skuša s pritožbo proti sklepu o končanju stečajnega postopka sanirati sklepe sodišča prve stopnje, izdane v zvezi z nagrado upravitelju in stroški stečajnega postopka. Posamezen sklep, izdan v stečajnem postopku, je mogoče izpodbijati z rednimi pravnimi sredstvi, ne pa več s pritožbo zoper sklep o končanju postopka osebnega stečaja, saj presoja upraviteljevega končnega poročila, potrebna za izdajo sklepa o končanju postopka osebnega stečaja, in temu sledeč sklep o končanju postopka osebnega stečaja nista namenjena reviziji izdanih sklepov v stečajnem postopku (primerjaj VSL Cst 420/2017 z dne 26.7.2017).

6. Pritožnik ne nasprotuje ugotovitvi sodišča prve stopnje, da je upravitelj opravil vsa dejanja v postopku in predložil končno poročilo v skladu z drugim odstavkom 375. člena ZFPPIPP. Večina pritožbenih navedb pa je usmerjena v kritiko delovanja upravitelja, ki pa ne more biti predmet presoje utemeljenosti izpodbijanega sklepa. Pritožnik pa niti ne zatrjuje in ne dokazuje, da bi v dosedanjem postopku kakorkoli načel vprašanje pravilnosti ravnanja stečajnega upravitelja, pravilnosti sklepov o stroških stečajnega postopka oziroma o nagradi upravitelja.

7. Glede pritožnikovih trditev, da mu je bilo v zvezi s potekom postopka, stroški postopka in ostalim rečeno le, naj pogleda na AJPES, višje sodišče pojasnjuje, da je ZFPPIPP pravila o vročanju pisanj, kot so sicer urejena v pravdnem postopku (enajsto poglavje ZPP) prilagodil posebnim značilnostim postopka zaradi insolventnosti in je pravila o osebni vročitvi pisanja strankam v večini primerov nadomestil s pravili o javnem objavljanju na spletnem portalu AJPES (122. člen ZFPPIPP). V skladu s četrtim odstavkom 122. člena ZFPPIPP pa velja, in nasprotni dokaz ni dovoljen, da se je stranka postopka zaradi insolventnosti ali druga oseba seznanila z vsebino sodne odločbe, vloge druge stranke v tem postopku ali drugega pravnega dejanja iz prvega odstavka tega člena s potekom osmih dni po objavi tega pravnega dejanja.

8. Pritožnik s pritožbenimi razlogi glede na prej navedeno ne more uspeti. Višje sodišče je s tem odgovorilo na pritožbene navedbe, ki so relevantne za presojo pravilnosti izpodbijanega sklepa (prvi odstavek 360. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP, oba v zvezi s 121. členom ZFPPIPP). Izpodbijani sklep je pravilen, izrecno uveljavljeni pritožbeni razlogi pa niso podani. Ker niso podani niti razlogi, na katere višje sodišče pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP, oba v zvezi s 121. členom ZFPPIPP), je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 121. členom ZFPPIPP).

Ta pisni odpravek se ujema z elektronskim izvirnikom sklepa.

Zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (2007) - ZFPPIPP  - člen 122, 122/4, 375, 375/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.