VSL Sklep Cst 148/2022
Sodna praksa višjih sodišč, 2022-05-12

Helena Miklavčič (preds.), Renata Horvat (poroč.), Tadeja Zima Jenull

začetek stečajnega postopka - odločanje o predlogu za začetek stečajnega postopka - ugovor zoper predlog za začetek stečajnega postopka - COVID-19

Pritožnika ne oporekata ugotovitvi sodišča prve stopnje, da dolžnik v 15 dneh po prejemu predloga za začetek stečajnega postopka ni ugovarjal, da ni insolventen ali da upničina terjatev ne obstaja niti vložil zahteve za odložitev odločanja o upničinem predlogu za začetek stečajnega postopka po 236. členu ZFPPIPP. To bi lahko vložil tudi na podlagi 97. člena ZIUZEOP, v kolikor bi izkazal, da je njegova insolventnost posledica razglasitve epidemije. Ker tega v danem roku ni storil, v pritožbi zoper sklep o začetku stečajnega postopka ne more več uspešno uveljavljati trditev, da je bilo poslovanje dolžnika v zadnjih dveh letih popolnoma onemogočeno zaradi epidemije COVID-19.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom začelo stečajni postopek nad dolžnikom A., d. o. o. (1. točka izreka). Za upraviteljico je imenovalo A. A. in ugotovilo, da ta opravlja naloge in pristojnosti upravitelja v postopku prek pravnoorganizacijske oblike, ki je v poslovni register vpisana s temi podatki: A. A. s.p., upraviteljica v postopkih insolventnosti (2. točka izreka).

2. Dolžnik in njegov družbenik B. B. sta proti sklepu pravočasno vložila pritožbo brez navedbe pritožbenih razlogov. Pritožbenemu sodišču smiselno predlagata, da pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in predlog za začetek stečajnega postopka nad dolžnikom zavrne.

4. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da dolžnik v 15 dneh po prejemu predloga upnice Republike Slovenije za začetek stečajnega postopka nad njim ni ugovarjal, da ni insolventen ali da upničina terjatev ne obstaja, niti ni vložil zahteve za odložitev odločanja o upničinem predlogu za začetek stečajnega postopka po 236. členu Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (ZFPPIPP). Ker se po tretjem odstavku 235. člena ZFPPIPP v takšnem primeru domneva, da je dolžnik insolventen, je na podlagi 2. točke prvega odstavka 239. člena ZFPPIPP nad njim začelo stečajni postopek.

5. Dolžnik in njegov družbenik v pritožbi navajata, da se stečajni dolžnik ukvarja z razvojem tehnologije termo-kemične pretvorbe ogljikovih materialov v sintetične produkte, pojasnjujeta, kakšne so prednosti te tehnologije, do katere stopnje so jo razvili ter da so na podlagi testiranj v letu 2018 sklenili kupoprodajno pogodbo s podjetjem P. d. o. o., Ljubljana, ki jo je zaradi tehničnih in organizacijskih zapletov nadomestil Dogovor o nakupu uplinjevalnih naprav z dne 1. 7. 2020. Nadalje navajata, da je dejavnost stečajnega dolžnika v tem trenutku razvoj nove tehnologije in optimizacija inovacije, vendar z namenom kasnejše vzpostavitve proizvodnje tehnoloških produktov uplinjevalnih sistemov in sintezne tehnologije za proizvodnjo sintetičnih surovin iz heterogenih ogljikovih materialov. Poslovanje dolžnika naj bi bilo spričo zunanjih okoliščin zaradi covida v zadnjih dveh letih popolnoma onemogočeno, pri čemer virtualno poslovanje ni bilo izvedljivo zaradi inovativne narave njihovega dela. Vzpostavljeno poslovanje na novo je izjemno težavno, vendar pa je pogodba s podjetjem P. d. o. o. še vedno aktualna, prav tako prizadevanja dolžnika za dokončen razvoj te inovativne tehnologije, podprte s strateškimi dokumenti RS, še posebej sedaj, ko bi iz lastnih slovenskih virov morali nujno nadomestiti čim večji delež zemeljskega plina iz Rusije, kar najbolje storijo s proizvodnjo sintetičnega metana. Iz navedenega naj bi izhajalo, da bi dolžnik z izvedbo tega in drugih poslov lahko nadaljeval dejavnost ter tudi pokril obveznosti.

6. Pritožnika ne oporekata ugotovitvi sodišča prve stopnje, da dolžnik v 15 dneh po prejemu predloga za začetek stečajnega postopka ni ugovarjal, da ni insolventen ali da upničina terjatev ne obstaja niti vložil zahteve za odložitev odločanja o upničinem predlogu za začetek stečajnega postopka po 236. člena ZFPPIPP. To bi lahko vložil tudi na podlagi 97. člena Zakona o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije COVID-19 in omilitev njenih posledic za državljane in gospodarstvo (ZIUZEOP), v kolikor bi izkazal, da je njegova insolventnost posledica razglasitve epidemije. Ker tega v danem roku ni storil, v pritožbi zoper sklep o začetku stečajnega postopka ne more več uspešno uveljavljati trditev, da je bilo poslovanje dolžnika v zadnjih dveh letih popolnoma onemogočeno zaradi epidemije COVID-19.

7. S takšnimi trditvami ne more biti uspešen niti družbenik dolžnika. Ta v skladu z določbo tretjega odstavka 234. člena ZFPPIPP v zvezi s četrtim odstavkom 235. člena ZFPPIPP lahko izpodbija le domnevo insolventnosti, ki je nastopila po tretjem odstavku 235. člena ZFPPIPP. Družbenik pa niti ne trdi, da dolžnik ne bi bil insolventen.

8. Pritožba se ob povedanem izkaže kot neutemeljena. Pritožbeno sodišče jo je zato zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP), ko je ta uspešno prestal tudi pritožbeni preizkus po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP, vse v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP).

Zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (2007) - ZFPPIPP  - člen 235, 236, 239, 2391/1, 239/1-2

Zakon o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije COVID-19 in omilitev njenih posledic za državljane in gospodarstvo (2020) - ZIUZEOP  - člen 97

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.