VSM Sklep II Kp 15682/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2021-03-03

Simona Skorpik (preds.), mag. Aleksander Karakaš (poroč.), Leonida Jerman

poslovna goljufija - preslepitveni namen - pritožba zoper sklep o preiskavi - zavrnitev zahteve za preiskavo - utemeljen sum o storitvi kaznivega dejanja

Pritožnik se glede preslepitvenega namena moti, saj po zakonskem opisu navedenega kazniva dejanja, namen ni njegov zakonski znak in v posledici ne nekaj, kar bi bilo treba v izreku posamezne sodne odločbe posebej opisovati ali dodatno konkretizirati. Še zlasti, ker je izkustveno malo verjetno, da bi nekdo ravnal samo zato, da bi drugega preslepil in ne morebiti, da bi z ravnanjem sledil kakšnemu bolj smiselnemu cilju.

I. Pritožbi zagovornika obdolženega A. A. se ugodi in sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da se zahteva za preiskavo okrožne državne tožilke Kt/14024/2018 z dne 11. 3. 2020 zoper obdolženega A. A. z osebnimi podatki kot v izreku sklepa v smeri kaznivega dejanja poslovne goljufije po prvem odstavku 228. člena Kazenskega zakonika, ki bi ga naj storil tako,

da je pri opravljanju gospodarske dejavnosti pri izvajanju posla preslepil drugega s prikazovanjem, da bodo obveznosti izpolnjene, zaradi delne neizpolnitve pa je pridobil premoženjsko korist in je za stranko nastala premoženjska škoda, s tem, da je kot direktor gospodarske družbe A. B. d.o.o. na sedežu navedene družbe v X, po predhodno sklenjenem poslu, ki se je nanašal na nakup dveh čolnov v skupni vrednosti 39.074,48 EUR in je vključeval plačilo avansa v višini 4.000,00 EUR ter vračunane vrednosti čolna Monterey, 270 CR v višini 30.000,00 EUR dne 14. 10. 2017 od pooblaščenega zastopnika družbe B. B. d.o.o. iz Y, C. C., prevzel čoln Monterey, ki ga je slednji pripeljal na triosni transportni prikolici za čoln znamke MBT, s serijsko številko VEGTP1204F16Z5002 in ga skupaj s prometnim-plovnim dovoljenjem izročil delavcu družbe A. B. d.o.o. ter prikazal, da bo skladno z njunim dogovorom čoln prodal in prejeto kupnino vključil v ceno dveh čolnov, ki jih je kupila družba B. B. d.o.o., v kolikor bi uspel prodati tudi transportno prikolico, pa bo prodal tudi njo in kupnino izročil C. C., nato pa po uspešno realizirani prodaji prikolice v juniju 2018 C. C. o prodaji ni obvestil in je šele po njegovem poizvedovanju trdil, da sta se dogovorila o vključitvi vrednosti prikolice v ceno čolna Monterey, dogovorjene kupnine v višini 3.900,00 EUR pa niti tedaj niti ob kasnejšem pozivanju C. C. slednjemu ni izročil, s tem pa je družbi A. B. d.o.o. pridobil premoženjsko korist v višini 3.900,00 EUR, v isti višini pa je družba B. B. d.o.o. utrpela premoženjsko škodo;

II. Obdolženčevi potrebni izdatki ter nagrada in potrebni izdatki obdolženčevega zagovornika obremenjujejo proračun.

1. Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje po nesoglasju preiskovalne sodnice z zahtevo okrožne državne tožilke o preiskavi Kt/14024/2018 z dne 11. 3. 2020, odločilo, da se zoper obdolženega A. A. po prvem odstavku 167. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) opravi preiskava v smeri kaznivega dejanja poslovne goljufije po prvem odstavku 228. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1), opisanega v izreku tega sklepa.

2. Obdolženi se je zoper sklep sodišča prve stopnje pritožil po zagovorniku, ki uveljavlja bistveno kršitev določb kazenskega postopka in zmotno oziroma nepopolno ugotovljeno dejansko stanje. Sodišču druge stopnje predlaga, da sklep spremeni tako, da zahtevo za preiskavo zavrne ali da ga razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

4. Ne sicer v delu, ko pritožnik z zatrjevanji o pomanjkljivi konkretizaciji opisa dejanja meri na bistveno kršitev določb kazenskega postopka iz 11. točke prvega odstavka 371. člena ZKP, ki ni podana. Dejanje je namreč v izreku sklepa opisano na način, ki zajema vse zakonske znake kaznivega dejanja poslovne goljufije po prvem odstavku 228. člena KZ-1, vključno z obdolženčevim ravnanjem, zaradi katerega je bil C. C. po opisu preslepljen, gospodarska družba A. B. d.o.o. obogatena, gospodarska družba B. B. d.o.o. pa prikrajšana oziroma oškodovana. To zadostuje, medtem ko se pritožnik glede preslepitvenega namena moti, saj po zakonskem opisu navedenega kazniva dejanja, namen ni njegov zakonski znak in v posledici ne nekaj, kar bi bilo treba v izreku posamezne sodne odločbe posebej opisovati ali dodatno konkretizirati. Še zlasti, ker je izkustveno malo verjetno, da bi nekdo ravnal samo zato, da bi drugega preslepil in ne morebiti, da bi z ravnanjem sledil kakšnemu bolj smiselnemu cilju.

5. Se je pa bilo po drugi strani strinjati s pritožnikom glede nezadostnosti dokaznih podlag, ko je v pritožbeni obrazložitvi pravilno opozorjeno na utemeljenost suma storitve kaznivega dejanja kot verjetnost, ki mora biti večja od verjetnosti, da kaznivo dejanje ni bilo storjeno. Pogoj za dosego tolikšne verjetnosti sta pretežnost zbranih obvestil in zavarovanih dokazov v predkazenskem postopku ter/ali nazornost katerega od teh, sicer vse skupaj ostane na ravni možne storitve kaznivega dejanja, ki preiskave kot faze kazenskega postopka z že določenimi pravnimi posledicami za obdolženca, ne opravičuje.

6. V obravnavanem primeru ni nobenega dvoma, da je bila transportna prikolica iz opisa dejanja prodana, pri čemer je bil to po prijavi C. C., posel ob poslu z motornimi čolni, medtem ko je po obdolženčevem zagovoru posel z navedeno transportno prikolico postal sestavni del posla z motornimi čolni po ugotovljenih stvarnih napakah na čolnu, ki ga je obdolženi prevzel v prodajo od C. C. Ugotovljeno razhajanje je pomembno za identifikacijo dokazil, ki potrjujejo prijaviteljeve navedbe ali na drugi strani navedbe iz obdolženčevega zagovora. Glede tega sodišče druge stopnje pritrjuje pritožnikovi oceni, da so navedbe iz obdolženčevega zagovora v večji meri potrjene od prijaviteljevih navedb. Še zlasti, ker omenjene stvarne napake na prevzetem motornem čolnu po pisanju med obdolženim in D. D. niso bile izmišljene (list. št. 118), ker je obdolženi po predloženih dopisovanjih od prijavitelja zahteval račun za transportno prikolico še pred njeno prodajo ( list. št. 105) in ker mu je ta odgovoril na način (list. št. 107), ki nakazuje, da transportna prikolica sprva sploh ni bila predmet prodaje oziroma je to šele postala, ko je obdolženi pričel „jokati“. Slednjega s stvarnimi napakami ni težko povezati, preostala dokazila pa ne vsebujejo ničesar takšnega, kar bi zgoraj ugotovljena razmerja med dokazili spremenilo. Po dodatno pridobljenem obvestilu od prijavitelja ni znano, ali je pri njemu zaposleni delavec E. E. slišal pogovor med prijaviteljem in obdolženim pri sklepanju posla, po obvestilu, pridobljenem od F. F., ta pri sklepanju posla sploh ni bil prisoten. V spisu se nahajata še dve neprevedeni obvestili, ki so ju pridobili hrvaški varnostni organi od imenovanega D. D. in od E. E. Po obrazložitvi zahteve za preiskavo prvo obvestilo glede na vsebino pisanja med obdolženim in D. D. z dne 20. 3. 2018 ni bilo v celoti povzeto, drugo obvestilo se ne ujema s prijaviteljevimi navedbami o samostojni prodaji prikolice, ujema pa se z obdolženčevimi navedbami o stvarnih napakah na prevzetem motornem čolnu, ki jih prijavitelj, mimogrede, nikoli ni omenjal.

7. Po obrazloženem je sodišče druge stopnje o pritožbi zagovornika obdolženega A. A. odločilo tako, kot izhaja iz izreka tega sklepa (tretji odstavek 402. člena ZKP), vključno z odločbo o obdolženčevih potrebnih izdatkih ter potrebnih izdatkih in nagradi pritožnika kot njegovo posledico.

Kazenski zakonik (2008) - KZ-1  - člen 228, 228/1

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 167, 167/1, 169

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.