VSC Sklep Cpg 138/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-10-03

Irena Leskovšek Jurjec (preds.), Zdenka Pešec (poroč.), Nataša Gregorič

več tožbenih zahtevkov - kumulacija - odmera odvetniških stroškov

Tožeča stranka je zgolj na videz uveljavljala več zahtevkov, podrednega je zajela že v zadnjem delu primarnega zahtevka. Sodišče prve stopnje je odločalo o ugotovitvi lastninske pravice in tožeča stranka je določila eno vrednost tožbenega zahtevka glede točno določenega stroja na 269.000,00 EUR.

I. Pritožbi se ugodi in se spremeni izpodbijani sklep v III. točki izreka sodbe sodišča prve stopnje tako, da se znesek 11.963,35 EUR nadomesti z zneskom 10.093,86 EUR.

II. Tožeča stranka je dolžna v roku 15 dni po vročitvi tega sklepa sodišča druge stopnje povrniti toženi stranki 397,79 EUR stroškov tega pritožbenega postopka, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 16. dne po vročitvi tega sklepa sodišča druge stopnje do plačila.

1. Sodišče prve stopnje je z v uvodu navedeno sodbo zavrnilo primarni tožbeni zahtevek (I. točka izreka). Ugodilo je podrednemu tožbenemu zahtevku (II. točka izreka). Toženi stranki je naložilo, da je dolžna plačati tožeči stranki 11.963,35 EUR pravdnih stroškov v 15 dneh, v nasprotnem z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka izpolnitvenega roka dalje do plačila (III. točka izreka). Ugotovilo je, da je bistvo primarnega tožbenega zahtevka ali se lahko sistem za silikonizacijo odmontira in postane samostojna stvar. Ker je odgovor pritrdilen, je zavrnilo primarni tožbeni zahtevek, s katerim tožeča stranka zahteva ugotovitev izločitvene pravice za celoten stroj (ne glede na že priznan del v stečajnem postopku). Ugodilo je sekundarnemu zahtevku in toženi stranki naložilo, da izroči tožeči stranki sistem za silikonizacijo. Glede na to, da je v preostalem delu stroja tožeči stranki že priznana izločitvena pravica, ne bo prišlo do odmontaže tega sistema oziroma samostojne izročitve sistema, saj bo tožena stranka dolžna izročiti stroj kot celoto. Tožeča stranka je uspela s podrednim tožbenim zahtevkom, zato je upravičena do povrnitve pravdnih stroškov.

2. Zoper sklep o stroških v III. točki izreka sodbe sodišča prve stopnje vlaga pritožbo tožena stranka po pooblaščeni odvetniški družbi iz vseh pritožbenih razlogov po prvem odstavku 338. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP. V pritožbi navaja, da upoštevaje vrednost spora, ki jo je določila tožeča stranka 269.000,00 EUR, sodišče ne bi smelo priznati 3000 točk za sestavo tožbe, saj ji skladno s 1. točko tar. št. 18 Odvetniške tarife (v nadaljevanju: OT) pripada le 2.200 točk, […]. Upoštevaje bi morali biti ustrezno nižji DDV in materialni stroški. Skladno s tretjim odstavkom 11. člena OT se slednji ne odmerijo v višini 2 % od celotne vrednosti storitve, kot je sodišče prve stopnje, temveč le od vrednosti storitve do 1000 točk, v presežku zgolj 1 %.

3. Tožeča stranka je po pooblaščeni odvetniški pisarni odgovorila na pritožbo. V odgovoru navaja, da je stroške obračunala in priglasila skladno z 41. členom ZPP. Zoper toženo stranko je uveljavljala primarni in podrejeni tožbeni zahtevek. S primarnim je uveljavljala izročitev celotnega premaznega stroja, ki je bil predmet pogodbe, to je skupaj z vsemi glavnimi sestavnimi deli, kot izhajajo iz seznama osnovnih sredstev tožene stranke po inventarnih številkah po stanju na dan 30. 9. 2007, vključno s sistemom za silikonizacijo pod inventarno številko 20257. S podrejenim tožbenim zahtevkom pa izročitev sistema za silikonizacijo pod inventarno številko 20257. Vrednost vsakega izmed zahtevkov je ocenila na 269.000,00 EUR, kolikor je znašala likvidacijska vrednost sistema za silikonizacijo, kar pomeni, da je seštevek vrednosti obeh znašal 538.000,00 EUR. To vrednost je vzela za osnovo za izračun pravdnih stroškov. Vrednost 538.000,00 EUR predstavlja eno, skupno, nediferencirano vrednost primarnega in podrejenega tožbenega zahtevka, ki se opirata na isto dejansko in pravno podlago.

5. Tožeča stranka izpodbija samo višino priznanih pravdnih stroškov. Po drugem in tretjem odstavku 4. člena OT se v primeru, če vrednost storitve ni določena s številom točk, jo določi odvetnik s številom točk glede na vrednost obravnavanega predmeta po lestvici iz tar. št. 18 posebnega dela te tarife. Odvetnik določi vrednost obravnavanega predmeta po višini, ki jo navede stranka oziroma drugi udeleženci postopka. Na prvi strani tožbe je tožeča stranka navedla vrednost spornega predmeta 269.000,00 EUR. Sodišče prve stopnje je res odločalo o primarnem in podrednem zahtevku, kot navaja tožena stranka. V obrazložitvi tožbe je zapisala, da s primarnim zahtevkom zahteva izročitev individualne stvari - stroja z vsemi sestavnimi deli, ki ga tožena stranka glede na stališče stečajne upraviteljice ni pripravljena izročiti in da primarni zahtevek ocenjuje na 269.000,00 EUR, kolikor znaša likvidacijska vrednost spornega sistema za silikonizacijo, saj je v preostalih delih lastninska pravica nesporna. Podrejeno, kolikor bo sodišče štelo, da predstavlja sistem za silikonizacijo samostojno stvar, ki se jo da ločiti od premaznega stroja in ločeno izročiti, je uveljavljala podrejeni zahtevek na izročitev sistema za silikonizacijo pod inventarno številko 20257, vrednost tega zahtevka je ocenila na 269.000,00 EUR, kolikor je znašala likvidacijska vrednost sistema za silikonizacijo (listna št. 9 spisa). Tožeča stranka je zgolj na videz uveljavljala več zahtevkov, podrednega je zajela že v zadnjem delu primarnega zahtevka

. Zato se neutemeljeno sklicuje na 41. člen ZPP, ki določa za primer, če uveljavlja tožeča stranka v tožbi zoper isto toženo stranko več zahtevkov, ki se opirajo na isto dejansko in pravno podlago, se določi pristojnost po seštevku vrednosti vseh zahtevkov.

6. Sodišče prve stopnje je odločalo o ugotovitvi lastninske pravice in tožeča stranka je določila eno vrednost tožbenega zahtevka glede točno določenega stroja na 269.000,00 EUR. Pri tej vrednosti tožena stranka utemeljeno uveljavlja pritožbeni razlog zmotne uporabe materialnega prava, ki ga predstavlja OT. Za sestavo tožbe bi moralo sodišče prve stopnje priznati tožeči stranki 2.200 točk po 1. točki tarifne številke 18 OT (ne v presežku do zahtevanih 3.000,00 EUR), za prvo vlogo 2.200 točk po 1. točki tar. št. 19 OT (ne v presežku do zahtevanih 3.000,00 EUR), za drugo vlogo 1.650 točk po 2. točki tar. št. 19 OT (ne v presežku do zahtevanih 2.250 točk), strošek prevoda 217,77 EUR pritožbeno ni izpodbijan, za prvi narok 2.200 točk po tar. št. 20 OT (ne v presežku do zahtevanih 3.000,00 EUR), kilometrina 136,90 EUR pritožbeno ni izpodbijana, za drugi narok 1.100 točk po 2. točki tar. št. 20 OT (ne v presežku do zahtevanih 1.500 točk), kilometrina 136,90 EUR pritožbeno ni izpodbijana, 2 % materialnih stroškov do 1.000,00 točk oziroma 187 točk in 1 % od razlike oziroma 83,5 točk, 22 % DDV, sodno takso 4.215,00 EUR. Skupaj 10.093,86 EUR. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo dejansko stanje, zmotno je uporabilo materialno pravo. Sodišče druge stopnje je ugodilo pritožbi tožene stranke in ustrezno spremenilo izpodbijani sklep o stroških v sodbi sodišča prve stopnje (5. alineja 358. člena ZPP v zvezi s 3. točko 365. člena ZPP).

7. Tožena stranka je uspela s pritožbo, zato je upravičena do povrnitve stroškov za sestavo (prvi odstavek 154. člena ZPP v zvezi z drugim odstavkom 165. člena ZPP). Vrednost spornega predmeta predstavlja izpodbijano razliko med po sodišču prve stopnje priznanimi in po pritožbi znižanimi stroški. To je 1.869,49 EUR. Sodišče druge stopnje je priznalo nagrado za sestavo pritožbe 375 točk po 1. točki tarifne št. 21 OT (ne v presežku do zahtevanih 1.100 točk), 2 % izdatke za stranko oziroma 7,5 točk, 22 % DDV, sodno takso 183,60 EUR. Skupaj 397,79 EUR. Odločitev o teku zakonskih zamudnih obresti od priznanih stroškov temelji na Načelnem pravnem mnenju Vrhovnega sodišča RS 1/2006.

Sodišče prve stopnje bi moralo zaradi litispendence zavreči tožbo glede enega od zahtevkov na izročitev stroja za silikonizacijo. Zaradi priznanja pretežnega dela primarnega zahtevka v stečaju nad toženo stranko bi moralo ravno tako zavreči tožbo v tem delu. Vendar bi to pomenilo zgolj delni uspeh tožeče stranke in sorazmerno nižje stroške, tožena stranka pa ne izpodbija temelja zanje.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 41

Odvetniška tarifa (2015) - tarifna številka 18, 19

Odvetniška tarifa (2015) - člen 4, 4/2, 4/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.