VSC Sklep I Cp 445/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-12-02

Katarina Lenarčič (preds.), mag. Aleksander Urankar (poroč.), Darja Pahor

motenje posesti - zavarovanje nedenarne terjatve - kršitev začasne odredbe - izrek denarne kazni - sklep o kaznovanju - motenje pri izvrševanju služnosti

Neutemeljena je pritožbena lastna dokazna ocena sporne kršitve oziroma izpostavljene fotografije in ji pritožbeno sodišče ne sledi. Prva toženka se je imela možnost opredeliti do konkretno zatrjevane kršitve začasne odredbe in do priložene fotografije v vseh smereh, ki jih neutemeljeno (in nekatere tudi prvič ter zato neupoštevno) izpostavlja v pritožbi, pa tega ni storila. Njene ugovorne navedbe so bile povsem pavšalne, zato je sodišče prve stopnje na podlagi konkretiziranih trditev tožnic (o ravnanju prve toženke dne 25.6.2020 ob 15.30 uri) in priložene fotografije povsem pravilno in popolno ugotovilo relevantno dejansko stanje ter ni šlo za nekritično sledenje navedbam in dokazu tožnic.

I. Pritožba prve toženke se zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

III. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom (I.) prvi toženki zaradi neizpolnitve nedenarne obveznosti po sklepu o začasni odredbi P 157/2019 z dne 6.1.2020 naložilo v roku 15 dni plačilo denarne kazni v višini 500,00 EUR na račun sodišča prve stopnje; (II.) odločilo, da se bo v primeru neplačila denarna kazen izterjala po uradni dolžnosti; in (III.) sklenilo, da bo prvi toženki, če ne bo ravnala skladno z izdano začasno odredbo, izreklo novo, višjo denarno kazen v višini 1.000,00 EUR.

2. Zoper predmetni sklep je tožena stranka (toženki) vložila pravočasno pritožbo iz vseh pritožbenih razlogov in s predlogom, naj se pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in tožeči stranki (tožnicama) naloži plačilo stroškov predmetnega postopka. V pritožbi toženki navajata, da sodišče prve stopnje prihaja samo s seboj v nasprotje, ko ugotavlja, da iz drugih fotografij izhaja, da je služnostna trasa dovolj široka za neoviran prehod, iz fotografije pod prilogo A48 (z datumom 25. junij 2) pa, da je bila pot ovirana. Predmetna fotografija je meglena in iz nje ni razvidno niti kdaj je bila posneta niti da je pot kakorkoli ovirana. Datum je napisan na roko. Toženki se glede nje nista mogli opredeliti, ker se ni dalo. Ob pomanjkljivi trditveni podlagi in listinski dokumentaciji sodišče prve stopnje izreka previsoke denarne kazni. Mimo predloga tožnic je kazen naložilo samo prvi toženki. Iz predloga in dokazil ni razvidno, da je prva toženka kršila začasno odredbo. Predlog je prekoračen in gre za bistveno kršitev določb postopka, saj je bilo zahtevano plačilo od obeh toženk. Trasa služnostne poti je ves čas prevozna in je bila tudi 25.6.2020. Fotografije se lahko posnamejo iz različnih kotov, perspektiv. Sodišče prve stopnje je nekritično sledilo navedbam tožnic in sporni fotografiji. Ni upoštevalo ugovora, da sta toženki kdaj raztovarjali ali nalagali blago na prikolico na trasi in le za čas oprave tega dela. Toženki se datumsko ne spominjata, kdaj bi to lahko bilo, saj obnavljata nepremičnino, in se ne moreta opredeliti, kdo bi lahko tako parkiral prikolico, da bi oviral pot. Trasa je bila in bo normalno prevozna tudi v bodoče. Mogoče je, da sta tožnici izkoristili trenutek, ko so se izvajala dela oziroma ko je kdo pripeljal material do hiše, da bi dodatno nagajali toženkama in jima povzročali stroške. Dejansko stanje je napačno in nepopolno ugotovljeno.

3. Tožnici sta v odgovoru na pritožbo predlagali zavrnitev neutemeljene pritožbe in povrnitev pravdnih stroškov. Med drugim sta v odgovoru navedli, da toženki konkretiziranih navedb nista konkretizirano prerekali, da tudi v pritožbi konkretizirano ne prerekata ugotovitev sodišča prve stopnje, da so navedbe o megleni fotografiji in podobnem prepozne, da je fotografija dovolj jasna, da toženki datuma in vsebine fotografije nista prerekali, da zahtevek ni bil prekoračen, da se je podredni zahtevek nanašal na kaznovanje prve toženke, da je prva toženka aktivno preprečevala vožnje, da je prerekanje oviranja z dne 25.6.2020 prepozno in da sta tožnici predlog vložili samo zaradi namernega oviranja in ne zaradi običajnih ustavljanj na trasi.

4. Pritožba prve toženke ni utemeljena, medtem ko pritožba druge toženke ni dovoljena.

5. Sklep o kaznovanju se nanaša samo na kaznovanje prve toženke, zato pritožbeno sodišče ugotavlja, da druga toženka nima pravnega interesa za pritožbo. Ker druga toženka nima pravnega interes za pritožbo, je pritožbeno sodišče njeno pritožbo kot nedovoljeno zavrglo (četrti odstavek 343. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 1. alinejo 365. člena ZPP in 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ).

6. Skladno s prvim odstavkom 337. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ pritožbeno sodišče ni upoštevalo vseh tako imenovanih neupoštevnih pritožbenih novot. Gre za okoliščine, ki so prvič uveljavljane šele s pritožbo, ki jih prva toženka ni zatrjevala v postopku pred sodiščem prve stopnje in glede katerih v pritožbi ni pojasnila, zakaj jih uveljavlja šele s pritožbo. Povedano drugače, gre za vse pritožbene trditve, ki kakorkoli odstopajo od (pravočasne) trditvene podlage, ki jo je prva toženka podala pred sodiščem prve stopnje (npr. da je fotografija pod prilogo A48 z dne 25.6.2020 meglena; da iz fotografije ni razvidno kdaj je bila posneta; da ni razvidno katera izmed toženk naj bi takrat kršila začasno odredbo; ipd.).

7. Neutemeljen je pritožbeni očitek, da prihaja sodišče prve stopnje v nasprotje s samim seboj, ker je glede drugih zatrjevanih kršitev ugotovilo, da le-te niso podane, medtem ko je hkrati ugotovilo, da je prva toženka 15.6.2020 ob 15.30 uri kršila začasno odredbo s parkiranjem prikolice na služnostno pot, in sicer do polovice širine služnostne poti, s čimer je tožnicama onemogočala vožnjo. Ne gre za nasprotje med razlogi, ampak za presojo več očitanih kršitev.

8. Sodišče prve stopnje s kaznovanjem prve toženke ni prekoračilo predloga tožnic za kaznovanje obeh (op. tudi že sama začasna odredba predvideva, da se vsaki toženki za vsako kršitev izreče kazen v višini 500,00 EUR) s podrednim predlogom za kaznovanje prve toženke. Predlogu je sledilo le delno in ne v celoti, zagotovo pa ga ni prekoračilo.

9. Neutemeljena je pritožbena lastna dokazna ocena sporne kršitve oziroma izpostavljene fotografije in ji pritožbeno sodišče ne sledi. Prva toženka se je imela možnost opredeliti do konkretno zatrjevane kršitve začasne odredbe in do priložene fotografije v vseh smereh, ki jih neutemeljeno (in nekatere tudi prvič ter zato neupoštevno) izpostavlja v pritožbi, pa tega ni storila. Njene ugovorne navedbe so bile povsem pavšalne, zato je sodišče prve stopnje na podlagi konkretiziranih trditev tožnic (o ravnanju prve toženke dne 25.6.2020 ob 15.30 uri) in priložene fotografije povsem pravilno in popolno ugotovilo relevantno dejansko stanje ter ni šlo za nekritično sledenje navedbam in dokazu tožnic. Oviranje služnostne poti oziroma nespoštovanje začasne odredbe s strani prve toženke je tudi sicer iz fotografije jasno razvidno. Drugačne pritožbene navedbe z izpostavljanjem različnih kotov posnetka in perspektiv niso utemeljene. Sodišče prve stopnje se je opredelilo do ugovora, da je življenjsko, da je kdaj prikolica za trenutek na služnostni poti zaradi razlaganja ali nalaganja, in sicer da gre za preveč pavšalen ugovor, da bi bilo lahko le na tej podlagi mogoče izključiti konkretno kršitev. Na tem mestu pritožbeno sodišče še pripominja, da iz izdane začasne odredbe ne izhaja obstoj kakršnihkoli izjem v izpostavljeni smeri. Nenazadnje celo sama prva toženka v pritožbi očitane kršitve začasne odredbe konkretno ne izpodbija in celo dodaja, da se dogodka ne spominja in da je mogoče, da sta tožnici izkoristili trenutek za nagajanje. Povedano sklepno, dejansko stanje je pravilno in popolno ugotovljeno, medtem ko je drugačno pritožbeno zavzemanje neutemeljeno.

10. Denarna kazen je bila v takšni višini določena že v pravnomočno izdani začasni odredbi, medtem ko gre pri izdaji predmetnega sklepa le za njeno izvršitev, ki je posledica kršitve začasne odredbe s strani prve toženke. Grajanje višine izrečene kazni že zaradi povedanega ne more biti utemeljeno. Prav tako pa izrečena kazen ni previsoka, ampak je primerna in skladna s 33. členom ZIZ.

11. Po ugotovitvi, da v pritožbi prve toženke niso podani niti uveljavljani pritožbeni razlogi, niti po uradni dolžnosti preizkušene kršitve materialnega in procesnega prava, je pritožbeno sodišče njeno pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. alineja 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

12. O povrnitvi stroškov, ki so nastali v zvezi z izdajo začasne odredbe, se odloča s končno odločbo, s katero se postopek konča, če je predlog za zavarovanje vložen v pravdnem postopku.

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 33

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.