TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM Sklep IV Kp 57308/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-02-06

Melita Puhr (preds.), Miro Lešnik (poroč.), Simona Skorpik

ugovor zoper sodbo o kaznovalnem nalogu - nedovoljen ugovor - oškodovanec - zavrženje ugovora

Ugovor zoper sodbo o kaznovalnem nalogu je posebno pravno sredstvo, ki ga imata samo obdolženec in zagovornik, ne pa tudi oškodovanec.

Pritožba oškodovanca V.V. se zavrne kot neutemeljena.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo ugovor oškodovanca, ki ga je podal zoper sodbo o kaznovalnem nalogu Okrajnega sodišča v Slovenj Gradcu II K 57308/2018 z dne 17. 12. 2018, s katerim je spoznalo obdolžence B.T., U.L. in L.V. za krive storitve kaznivega dejanja lahke telesne poškodbe po drugem v zvezi s prvim odstavkom 122. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1) v zvezi z drugim odstavkom 20. člena KZ-1 in jim izreklo pogojno obsodbo, v kateri je vsakemu posebej določilo kazen dva meseca zapora, ki ne bo izrečena, če v preizkusni dobi enega leta ne bodo storili novega kaznivega dejanja.

2. Zoper tak sklep se je z laično pritožbo pritožil oškodovanec. V pritožbi izraža nestrinjanje z odločitvijo sodišča prve stopnje ter obrazloži odnos obdolžencev do njega v obravnavani zadevi in tudi sicer pritožbenemu sodišču smiselno predlaga, da izpodbijani sklep razveljavi.

4. Sodišče prve stopnje je ravnalo pravilno in zakonito, ko je oškodovančev ugovor zoper sodbo o kaznovalnem nalogu na podlagi določb 445.č člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) v zvezi z drugim odstavkom 375. člena ZKP zavrglo kot nedovoljen. Drugi odstavek 445.č člena ZKP izrecno določa, da zoper sodbo o kaznovalnem nalogu lahko vložita ugovor le obdolženec in njegov zagovornik. To pomeni, da je ugovor zoper sodbo o kaznovalnem nalogu posebno pravno sredstvo, ki ga torej imata samo obdolženec in zagovornik, ne pa tudi oškodovanec.

5. Sklep pritožbenega sodišča temelji na določbi tretjega odstavka 402. člena ZKP.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 375, 375/2, 445.č, 445.č/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep Rg 26/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-02-13

Renata Horvat (preds.), Vesna Jenko (poroč.), Nada Mitrović

spor o pristojnosti - kmetijsko gospodarstvo - stranka postopka

Tožeča stranka ni nobena od oseb iz prvega odstavka 481. člena ZPP, pač pa je zaokrožena gospodarska celota, ki je organizirana v drugi od oblik iz 2. točke 3. člena Zakona o kmetijstvu, ki ni niti pravna oseba niti samostojni podjetnik. Čim pa je tako, ni izpolnjen subjektivni kriterij iz 481. člena ZPP za uporabo pravil o postopku v gospodarskih sporih.

Za odločanje v predmetni zadevi je stvarno in krajevno pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

1. Potem, ko je Okrajno sodišče v Ljubljani s sklepom VL 108544/2018 z dne 17. 12. 2018 sklep o izvršbi z dne 21. 11. 2018 po ugovoru dolžnika razveljavilo, je zadevo odstopilo v reševanje zahtevka Okrožnemu sodišču v Ljubljani kot stvarno in krajevnemu pristojnemu sodišču.

2. Okrožno sodišče v Ljubljani je sprožilo spor o pristojnosti, ker meni, da niso izpolnjeni pogoji za obravnavo zadeve po pravilih o postopku v gospodarskih sporih. Tožeča stranka namreč ni samostojni podjetnik posameznik oziroma nobena od oseb iz prvega odstavka 481. člena ZPP, niti po vsebini ne gre za spor iz 483. ali iz 484. člena ZPP. Meni, da je glede na vrednost spora (5.500,00 EUR) in sedež tožene stranke, ki je v Ljubljani, o zadevi pristojno odločati Okrajno sodišče v Ljubljani.

3. V predmetnem sporu o pristojnosti je odločalo Višje sodišče v Ljubljani na podlagi prvega odstavka 25. člena ZPP.

4. Za odločanje o zahtevku v predmetni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

5. V 481. členu ZPP je opredeljen subjektivni kriterij strank, da se zanje uporabljajo pravila o postopku v gospodarskih sporih, v katerih je po 7. točki drugega odstavka 32. člena ZPP pristojno odločati okrožno sodišče. Po tem kriteriju gre za gospodarski spor, kadar je vsaka od strank gospodarska družba, zavod, zadruga, država ali samoupravna lokalna skupnost ali samostojni podjetnik posameznik, če gre za spor iz medsebojnih pravnih razmerij v zvezi z opravljanjem njihove pridobitne dejavnosti. Tožeča stranka ni nobena od oseb iz prvega odstavka 481. člena ZPP, pač pa je zaokrožena gospodarska celota, ki je organizirana v drugi od oblik iz 2. točke 3. člena Zakona o kmetijstvu, ki ni niti pravna oseba niti samostojni podjetnik. Čim pa je tako, ni izpolnjen subjektivni kriterij iz 481. člena ZPP za uporabo pravil o postopku v gospodarskih sporih. Ker po vsebini ne gre za nobenega od sporov iz 482., 483. ali 484. člena ZPP, tudi ni izpolnjen objektivni kriterij za uporabo pravil o postopku v gospodarskih sporih.

6. Gre za premoženjsko pravni spor, katerega vrednost ne presega 20.000,00 EUR, sedež tožene stranke pa je v Ljubljani. Pritožbeno sodišče je zato odločilo, da je za odločanje v obravnavani zadevi stvarno (prvi odstavek 30. člena ZPP) in krajevno (48. člen ZPP) pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 25, 25/1, 30, 30/1, 48, 481, 481/1, 482, 483, 484

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 688/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-01-23

Irena Veter (preds.), dr. Vesna Bergant Rakočević (poroč.), Zvone Strajnar

sodna poravnava - res transacta - razveljavitev zamudne sodbe - zavrženje tožbe

Ker sta pravdni stranki sklenili sodno poravnavo, je pritožbeno sodišče razveljavilo zamudno sodbo in zavrglo tožbo.

I. Zamudna sodba se razveljavi in se tožba tožeče stranke z dne 15. 9. 2017 zavrže.

II. Vsaka stranka sama krije svoje pravdne stroške.

Pravdni stranki sta v tej zadevi 21. 12. 2018 sklenili sodno poravnavo in pritožbenemu sodišču predlagali, da razveljavi izpodbijano zamudno sodbo in tožbo tožeče stranke zavrže. Na podlagi 308. čl. Zakona o pravdnem postopku je pritožbeno sodišče njunemu predlogu ugodilo, v skladu s poravnavo in predlogom obeh strank pa vsaka stranka sama krije svoje pravdne stroške.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 308

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Cp 2041/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-01-31

upravitelj zapuščine - naloge upravitelja zapuščine

Naloga upravitelja je, da ohranja vrednost zapuščine in s tem v zvezi opravlja posle redne uprave, med katere investicije v kmetijo ne spadajo. Za razpolaganje z zapuščino potrebuje odločitev sodišča ali sodedičev.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Za upraviteljico zapuščine po pokojni J. Ž. je sodišče z izpodbijanim sklepom postavilo dedinjo J. B.

2. Odločitev sodišča z laično pritožbo izpodbija dedič S. Ž. V obrazložitvi navaja, da je bila J. po materini smrti neuradno skrbnica kmetija, katero je malomarno skrbela. Obdelovala je samo nekatere tržno zanimive njive, v vzdrževanje kmetije sredstev ni vlagala. Ker je tudi sam delal na kmetiji, sodišču predlaga, da za skrbnika postavi njega.

4. Pritožnik nekritično prezre, da je v postopku na prvi stopnji predlagal, naj sodišče za upravitelja zapuščine postavi soseda G. J. V okviru trditvene podlage je sodišče izvedlo dokazni postopek in ugotovilo, da so po pokojni J. Ž. dediči njeni trije otroci J., A. in S. A. se je strinjala, da J. postane upraviteljica zapuščine, S. je temu nasprotoval ter predlagal, da to vlogo prevzame sosed.

5. Naloga upravitelja je, da ohranja vrednost zapuščine in s tem v zvezi opravlja posle redne uprave, med katere investicije v kmetijo ne spadajo. Za razpolaganje z zapuščino potrebuje odločitev sodišča ali sodedičev. Ker je J. B. dokazala, da ima skupaj s svojo družino dolgoletne izkušnje z rejo živali, kar je potrdila tudi njena sodedinja sestra A. ter priči sosed N. F. in pomočnik pri delu na kmetiji M. B.

6. Zakaj dedinja ne bi mogla skrbeti za kmetijo, tako kot doslej, zakaj bi to bolje opravljal sosed, pritožnik niti ne pove in konec koncev v pritožbi niti ne vztraja pri predlogu, ki ga je podal pred sodiščem prve stopnje, ampak predlaga, da sodišče za upravitelja zapuščine postavi njega.

7. Realno je pričakovati, da kmetija brez nosilca dejavnosti ne more napredovati in ker J. B. že vse od smrti svojega očeta z delom pomaga pri vzdrževanju kmetije in se tudi njena družina ukvarja z enako dejavnostjo, je bolj primerna za opravljanje te funkcije kot pritožnik, ki se je konec koncev šele v pritožbenem postopku spomnil, da bi pravzaprav to funkcijo lahko opravljal tudi on.

8. Pritožbeni razlogi torej niso podani. Na pravilno in popolno ugotovljeno dejansko stanje je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo materialno pravo iz drugega do četrtega odstavka 145. člena ZD. Pri odločanju ni zagrešilo očitanih in uradno upoštevnih procesnih kršitev, zato je potrebno pritožbo zavrniti kot neutemeljeno in potrditi izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD).

Zakon o dedovanju (1976) - ZD  - člen 145, 145/2, 145/3, 145/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 14/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-01-31

sodni tolmač - nagrada in stroški sodnega tolmača - povračilo stroškov - stroški za pristop na narok - preklic glavne obravnave - preložitev glavne obravnave - preložitev naroka - vabilo na narok - obvestilo o preklicu naroka

Sodni tolmač je pravilno sklepal, da je po večkratni preložitvi naroka, na katerega je bil povabljen, dolžan pristopiti na narok 10. 5. 2018, ker iz obvestil, ki jih je prejel, ni mogel vedeti, da se je sodišče odločilo za drugačno vodenje glavne obravnave in da njegova navzočnost 10. 5. 2018 na naroku ne bo potrebna. Ker stroškov sodni tolmač ni povzročil po lastni krivdi, je do njih upravičen.

I. Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

1. V izpodbijanem sklepu je sodišče zavrnilo predlog sodnega tolmača za povračilom stroškov za pristop na narok dne 10. 5. 2018.

2. Odločitev sodišča s pritožbo izpodbija sodni tolmač, ki v obrazložitvi navaja, da ga je sodišče povabilo, naj tolmači na naroku za glavno obravnavo, nato pa narok dvakrat preklicalo. Vsakokrat je v obvestilu o preklicu navedlo nov datum naroka, na katerega je bil vabljen kot tolmač. Zato je sklepal, da je vabljen kot tolmač na preloženi datum naroka za glavno obravnavo dne 10. 5. 2018 in je upravičen do povračila stroškov, ki jih je imel s pristopom na narok.

4. Sodni tolmač je bil s sklepom z dne 29. 9. 2017 postavljen za tolmačenje v francoskem jeziku na glavni obravnavi. Prvič se je naroka za glavno obravnavo udeležil 19. 10. 2017 in na naroku opravljal storitve tolmačenja, za kar mu je sodišče tudi že odmerilo nagrado. Sodišče je narok za glavno obravnavo preložilo na 16. 1. 2018 in vse navzoče na naroku povabilo, na naslednjo obravnavo 16. 1. 2018. Obravnavo je naknadno preklicalo ter stranskam in tolmaču poslalo obvestilo o preklicu in datum novega naroka. Tudi 1. 3. 2018, je narok preklicalo in ga preložilo na 10. 5. 2018.

5. 10. 5. 2018 je sodni tolmač na narok pristopil in pojasnil, da je prejel obvestilo o preklicu naroka dne 1. 3. 2018, na katerem je navedeno, da bo nov narok 10. 5. 2018. Iz uradnega zaznamka na strani 228a sledi, da je povedal, da je bil o preklicu naroka za dan 1. 3. 2018 obveščen tudi po telefonu s strani sodišča in da so mu sporočili, da bo nov narok 10. 5. 2018. Vse navedeno tudi pritožbeno sodišče napotuje na zaključek, da je sodni tolmač pravilno sklepal, da je po večkratni preložitvi naroka na katerega je bil povabljen, dolžan pristopiti na narok 10. 5. 2018, ker iz obvestil, ki jih je prejel ni mogel vedeti, da se je sodišče odločilo za drugačno vodenje glavne obravnave in da njegova navzočnost 10. 5. 2018 na naroku ne bo potrebna.

6. Ker stroškov sodni tolmač ni povzročil po lastni krivdi, je do stroškov upravičen. Zato je pritožbeno sodišče utemeljeni pritožbi sodnega tolmača ugodilo in izpodbijani sklep razveljavlja ter zadevo vrača sodišču prve stopnje, da odmeri stroške za delo sodnega tolmača skladno s Pravilnikom o sodnih tolmačih (3. točka 365. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 115, 365, 365-3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 2306/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-02-20

Irena Veter (preds.), dr. Vesna Bergant Rakočević (poroč.), Brigita Markovič

umik pritožbe - čas vložitve umika pritožbe

Če stranka umakne pritožbo, preden je sodišče druge stopnje o njej odločilo, sodišče druge stopnje ugotovi umik pritožbe.

1. Pritožnica je z vlogo 27. 12. 2018 umaknila pritožbo, ki jo je 6. 12. 2018 vložila proti sodbi Okrajnega sodišča v Ljubljani P 30/2018 z dne 4. julija 2018.

2. Če stranka umakne pritožbo, preden je sodišče druge stopnje o njej odločilo, sodišče druge stopnje ugotovi umik pritožbe (2. odst. 334. čl. Zakona o pravdnem postopku).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 334, 334/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Cp 150/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-02-04

oprostitev plačila sodnih taks - pravna oseba - pogoji za oprostitev plačila sodne takse - ugotavljanje premoženjskega stanja prosilca - unovčljivo premoženje

Pritožnica zgolj pavšalno navaja, da je (bilo) njeno zatrjevano finančno stanje tako, da bi jo bilo treba oprostiti plačila sodne takse. Ob tem ne pojasni, v čem je dejansko stanje, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje, nepopolno ugotovljeno, še manj, v katerem delu oziroma zakaj.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo predlog tožene stranke za oprostitev, delno oprostitev in obročno plačilo sodne takse za pritožbeni postopek, ugodilo pa ji glede predloga za odlog plačila sodne takse, in sicer za 12 mesecev od pravnomočnosti sklepa.

2. Tožena stranka v pravočasni pritožbi kratko navaja, da glede na finančno stanje podjetja, ki je bilo pojasnjeno v predlogu in o njem predložena dokazila, kaže na to, da bi jo bilo treba oprostiti plačila sodne takse. Smiselno predlaga ustrezno spremembo izpodbijanega dela sklepa.

4. Pritožnica zgolj pavšalno navaja, da je (bilo) njeno zatrjevano finančno stanje tako, da bi jo bilo treba oprostiti plačila sodne takse. Ob tem ne pojasni, v čem je dejansko stanje, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje, nepopolno ugotovljeno, še manj, v katerem delu oziroma zakaj. Tako ne prereka ključne ugotovitve sodišča prve stopnje, da ima tožena stranka dovolj visoka unovčljiva sredstva (podrobno so ugotovljena v 4. točki obrazložitve izpodbijanega sklepa). Ob takih dejanskih ugotovitvah, kot izhajajo iz izpodbijanega sklepa, tudi pritožbeno sodišče ne more (materialnopravno) presoditi drugače: odloženo plačilo sodne takse v višini 1.449 EUR, ki jo je treba plačati do 4. 2. 2020, ne bo ogrozilo dejavnosti tožene stranke.

5. Pritožnica tudi ne navede, katere absolutno bistvene kršitev naj bi zagrešilo sodišče prve stopnje, višje sodišče pa jih v okviru uradnega preizkusa (drugi odstavek 350. člena ZPP) tudi ni zasledilo, zato je v skladu z 2. točko 365. člena ZPP pritožbo tožene stranke zavrnilo in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdilo.

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - člen 11, 11/3, 12b

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 2430/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-02-06

Irena Veter (preds.), dr. Vesna Bergant Rakočević (poroč.), Brigita Markovič

stroški pravdnega postopka - res iudicata - stroški revizijskega postopka - stroški postopka v ponovljenem postopku

O vseh tožničinih stroških je že pravilno in pravnomočno odločeno.

I. Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje v II. točki potrdi.

II. Pritožnica naj sama krije svoje stroške tega pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je v tej zadevi glede še spornega dela zahtevka izdalo sodbo na podlagi pripoznave (I.) in toženki naložilo, da tožnici plača 1661,66 EUR pravdnih stroškov (II.), kar so stroški predhodnega revizijskega postopka in temu sledečega ponovljenega postopka pred sodiščem prve stopnje.

2. Zoper odločitev o stroških se pritožuje tožnica ter predlaga njeno spremembo in opredeljuje še stroške pritožbe. Sodišču očita, da je spregledalo, da še ni odločilo o stroških preteklih postopkov P 17/2012, I Cp 3402/2015 in P 64/2016, ki jih je višje sodišče prepustilo sodišču prve stopnje. Glede na dosedanji uspeh ji je bilo že priznanih 4298,01 EUR, ob upoštevanju, da je uspela z 2/3 zahtevka. Sedaj pa je njen uspeh domala 100%, zato ji pripadajo vsi do sedaj nastali stroški.

5. O vseh tožničinih stroških je že pravilno in pravnomočno odločeno. S sklepom tukajšnjega sodišča I Cp 3402/2015 je bila odločitev prvostopenjskega sodišča o stroških v sodbi P 17/2012 razveljavljena, o celotnih do tedaj nastalih pravdnih stroških pa je bilo nato odločeno s sodbo prvostopenjskega sodišča P 64/2016 z dne 7. 9. 2016 v točki IV., po kateri je toženka tožnici dolžna 4298,01 EUR pravdnih stroškov. Ta znesek je rezultat obračuna vseh (do tedaj) potrebnih stroškov obeh strank, sodišče je ocenilo tožničin uspeh na 2/3 in stroške obeh strank v tem razmerju pobotalo. Zoper to odločitev se je pritožila le toženka, njena pritožba pa je bila zavrnjena s sodbo tukajšnjega sodišča I Cp 3192/2016 10. 5. 2017, zato je odločitev o vseh pravdnih stroških, nastalih do tedaj, že pravnomočna. Sodišče prve stopnje je zato pravilno odločalo le še o pravdnih stroških, nastalih v revizijskem postopku (zoper sodbo tukajšnjega sodišča I Cp 3402/2015) in postopku pred sodiščem prve stopnje, ki je temu sledil, odmeri teh pa pritožba ne nasprotuje.

6. Ker prvostopenjsko sodišče torej pravilno ni odločalo o stroških, o katerih je že bilo pravnomočno odločeno, je bilo treba njegovo odločitev potrditi in pritožbo kot neutemeljeno zavrniti (2. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku; ZPP), s stroškovno posledico neuspešne pritožbe za pritožnico (1. odst. 154. čl. ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 163, 319

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep Rg 4/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-01-30

Milojka Fatur Jesenko (preds.), mag. Valerija Jelen Kosi (poroč.), Lidija Leskošek Nikolič

spor o pristojnosti - gospodarski spor - fizična oseba - avtorska pogodba - zahtevek za plačilo

Tožeča stranka je fizična oseba, ki uveljavlja zahtevek za plačilo na podlagi pogodbe o igranju vloge, ki po vsebini predstavlja avtorsko pogodbo. Zato v obravnavani zadevi ne gre za gospodarski spor niti po 1. točki prvega odstavka 481. člena ZPP niti po določbah 482. oziroma 483. člena ZPP.

Za sojenje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

1. Sodni postopek se je začel kot izvršilni postopek na temelju verodostojne listine pred Okrajnim sodiščem v Ljubljani, Centralni oddelek za verodostojno listino. Po ugovoru dolžnika je Okrajno sodišče v Ljubljani razveljavilo sklep o izvršbi v delu, v katerem je dovoljena izvršba in zadevo odstopilo Okrožnemu sodišču v Ljubljani.

2. Okrožno sodišče v Ljubljani je sprožilo spor o pristojnosti. Navaja, da ni pristojno za odločanje v tej zadevi. Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani. Vrednost spora je 2.077,80 EUR s pripadki, tožeča stranka pa je A. A., ki ni gospodarski subjekt. Konkretni spor ne izpolnjuje subjektivnega kriterija. Prav tako sodišče utemeljeno sklepa, da njegova pristojnost ni podana po objektivnem kriteriju.

3. Okrožna sodišča so pristojna za odločanje, če vrednost spornega predmeta presega 20.000,00 EUR (prvi odstavek 32. člena Zakona o pravdnem postopku, ZPP) ali če gre za kakšno drugo zadevo, za katero je stvarno pristojno okrožno sodišče (drugi odstavek 32. člena ZPP). Določba 7. točke drugega odstavka 32. člena ZPP določa, da je v primeru, ko gre za gospodarski spor, stvarno pristojno okrožno sodišče. V obravnavani zadevi ne gre za gospodarski spor, saj tožeča stranka kot fizična oseba ni oseba iz 1. točke prvega odstavka 481. člena ZPP.

4. Za gospodarski spor bi lahko šlo v primeru, ko gre za zadeve, naštete v določbah 482. ali 483. člena ZPP. Upoštevaje navedbe tožeče stranke v dopolnitvi tožbe (r. št. 11) gre za zahtevek za plačilo na podlagi pogodbe o igranju vloge, ki po vsebini predstavlja avtorsko pogodbo.

5. Takšne vrste spor pa ni gospodarski spor niti po določbah 482. oziroma 483. člena ZPP. Za sojenje v takšnem sporu ni pristojno okrožno sodišče niti po kateri od preostalih točk drugega odstavka 32. člena ZPP.

6. Upoštevaje vrednost predmeta, ki je manjša od 20.000,00 EUR, je za odločanje v tem sporu pristojno okrajno sodišče (prvi odstavek 30. člena ZPP). Ker pa ima tožena stranka sedež v Ljubljani, je za odločanje v tem sporu pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani (48. člen ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 32, 32/1, 32/2, 32/2-7, 481, 481/1, 481/1-1, 482, 483

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM Sklep IV Kp 41280/2017
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-02-06

Melita Puhr (preds.), Miro Lešnik (poroč.), Simona Skorpik

stroški vročanja - krivdno povzročeni stroški postopka

Povsem nekritično in neutemeljeno pritožnik graja postopanje prvostopenjskega sodišča in poštarjev. Iz podatkov v spisu izhaja, da je poštar poskušal sodno pisanje oškodovancu vročiti 18. 10. 2018, in sicer na naslovu stalnega prebivališča Sveti Duh, D. Ker mu sodnega pisanja ni bilo moč osebno vročiti, je poštar pustil v poštnem predalu obvestilo o prispeli pošiljki, ki pa je oškodovanec ni dvignil. Utemeljeno je zato sodišče oškodovancu sodno pošiljko vročilo po sodnem vročevalcu, zaradi česar so s takšnim načinom vročanja nastali stroški. Te stroške pa je po določbi prvega odstavka 94. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) oškodovanec dolžan plačati ne glede na izid postopka, ker jih je s tem, ko poštne pošiljke kljub obvestilu v danem roku ni dvignil, povzročil po svoji krivdi.

Pritožba oškodovanca F.P. se zavrne kot neutemeljena.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje oškodovancu F.P. naložilo plačilo stroškov vročanja po pooblaščenem vročevalcu v višini 46,08 EUR v roku 15 dni po pravnomočnosti tega sklepa z nakazilom na transakcijski račun Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu, sicer se bodo prisilno izterjali.

2. Proti takemu sklepu se je z laično pritožbo pritožil oškodovanec F.P. V pritožbi skuša prepričati, da mu poštne pošiljke ni bilo potrebno vročati po sodnem vročevalcu, ampak preko pošte, ki je dolžna dostaviti pošto naslovniku. Smiselno pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep razveljavi.

4. Povsem nekritično in neutemeljeno pritožnik graja postopanje prvostopenjskega sodišča in poštarjev. Iz podatkov v spisu izhaja, da je poštar poskušal sodno pisanje oškodovancu vročiti 18. 10. 2018, in sicer na naslovu stalnega prebivališča Sveti Duh, D. Ker mu sodnega pisanja ni bilo moč osebno vročiti, je poštar pustil v poštnem predalu obvestilo o prispeli pošiljki, ki pa je oškodovanec ni dvignil. Utemeljeno je zato sodišče oškodovancu sodno pošiljko vročilo po sodnem vročevalcu, zaradi česar so s takšnim načinom vročanja nastali stroški. Te stroške pa je po določbi prvega odstavka 94. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) oškodovanec dolžan plačati ne glede na izid postopka, ker jih je s tem, ko poštne pošiljke kljub obvestilu v danem roku ni dvignil, povzročil po svoji krivdi.

5. Ker je odločitev sodišča prve stopnje v izpodbijanem sklepu pravilna in zakonita, pritožba oškodovanca pa povsem neutemeljena, je pritožbeno sodišče odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

6. Sklep pritožbenega sodišča temelji na določbi tretjega odstavka 402. člena ZKP.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 94, 94/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.