TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL Sklep I Cp 1376/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-08-18

sklep o zavrnitvi pritožbe - nedovoljena pritožba zoper sklep višjega sodišča - zavrženje nedovoljene pritožbe - pritožba zoper sklep

Pritožba zoper sklep, s katerim je višje sodišče zavrnilo pritožbo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje, ni dovoljena.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo pritožbo tožeče stranke z dne 3. 6. 2020.

2. Proti navedenemu sklepu se je pravočasno pritožil tožnik. Navaja, da Višje sodišče v Ljubljani ni spoznalo, da je treba za pravilno ugotovitev dejanskega stanja ponoviti vse izvedene dokaze in razpisati obravnavo ali glede na naravo stvari ter okoliščine tega primera samo dopolniti postopek oziroma odpraviti pomanjkljivosti ali opraviti novo sojenje. Naslovljeno sodišče ni ugotovilo, da je stranka pravdno nesposobna in kot taka ni bila pravilno zastopana. Stranka ni sposobna, da za vsako stranko postopka navede pravilne identifikacijske podatke in odredi vrednost spornih predmetov ter vloži tožbo in priloge.

4. Tožnik je vložil pritožbo zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani I Cp 117/2020 z dne 9. 3. 2020, s katerim je sodišče druge stopnje pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. Že sodišče prve stopnje je v izpodbijanem sklepu pritožniku pojasnilo, da pritožba zoper sklep, s katerim višje sodišče zavrne pritožbo, ni dovoljena. Na podlagi prvega odstavka 343. člena ZPP je zato sodišče prve stopnje pritožbo, ki jo je tožnik dne 3. 6. 2020 vložil zoper sklep višjega sodišča, pravilno zavrglo.

5. Zaradi navedenih razlogov in ker višje sodišče ni ugotovilo kršitev na katere pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 343, 343/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Cp 1170/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-07-15

zavrnitev predloga za taksno oprostitev - pogoji za taksno oprostitev pravne osebe - taksna oprostitev - insolventnost

Četrti odstavek 11. člena ZST-1 določa, da pravna oseba ne more biti oproščena takse, ki znaša do vključno 44,00 EUR. V tem pogledu zakon ne določa nobene izjeme, zato zatrjevana trajna insolventnost prvega tožnika ni relevantna. Prvega tožnika ni mogoče oprostiti plačila takse za pritožbo, ki znaša 33,00 EUR.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje (prvo sodišče) je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog prve tožeče stranke za oprostitev plačila sodne takse za pritožbo.

2. Zoper sklep se pritožuje prva tožeča stranka, ki predlaga, da ga pritožbeno sodišče razveljavi. Navaja, da prvi tožnik ne obratuje in nima premoženja. Znižano plačilo sodne takse iz 11. člena ZST-1 se nanaša na trenutno insolventnost družbe, v obravnavani zadevi pa gre za trajno insolventnost prvega tožnika, ki ne posluje. Sodne takse ne more plačati, ker denarnih sredstev nima. Zaradi trajne insolventnosti ne more pridobiti kredita. Zato ga je treba v celoti oprostiti plačila sodnih taks.

4. Prvi tožnik je zoper sklep prvega sodišča z dne 27. 8. 2019 vložil pritožbo 3. 10. 2019. Z izpodbijanim sklepom je bil zavrnjen njegov predlog za oprostitev plačila sodne takse za postopek o pritožbi. Takso za pritožbo, ki znaša 33,00 EUR, je prvo sodišče terjalo od prvega tožnika s plačilnim nalogom z dne 12. 3. 2020, zoper katerega je prvi tožnik vložil ugovor, o katerem prvo sodišče še ni odločilo. Prvi tožnik je v ugovoru podrejeno še predlagal, da mu prvo sodišče odloži plačilo navedene takse, o tem predlogu pa prvo sodišče še ni odločilo.

5. Odločitev o zavrnitvi predloga prvega tožnika za oprostitev plačila sodne takse za pritožbo je pravilna. Prvi tožnik je pravna oseba, dolgovana taksa za omenjeno pritožbo pa znaša 33,00 EUR. Četrti odstavek 11. člena ZST-1 določa, da pravna oseba ne more biti oproščena takse, ki znaša do vključno 44,00 EUR. V tem pogledu zakon ne določa nobene izjeme, zato tudi zatrjevana trajna insolventnost prvega tožnika ni relevantna. Prvega tožnika zato ni mogoče oprostiti plačila takse za pritožbo, ki znaša 33,00 EUR.

6. Ker uveljavljani in uradoma upoštevni pritožbeni razlogi niso podani, je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno ter potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - člen 11, 11/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM Sklep IV Kp 9754/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-10-07

Simona Skorpik (preds.), Zdenka Klarič (poroč.), Miro Lešnik

kaznivo dejanje tatvine - zasebni tožilec - upravičeni tožilec - svaštvo - zavrženje zasebne tožbe

Glede na navedeno sodišče prve stopnje pravilno ugotavlja, da zasebni tožilec ni upravičeni tožilec, saj z obdolženim ni niti v razmerju svaštva v prvem kolenu.

I. Pritožba zasebnega tožilca A. A. se zavrne kot neutemeljena.

II. Zasebni tožilec mora plačati sodno takso v višini 30,00 EUR.

1. Z napadenim sklepom je sodišče prve stopnje zasebno tožbo zasebnega tožilca A. A. z dne 8. 2. 2020, vloženo zoper obdolženega B. B. zaradi kaznivega dejanja tatvine po drugem v zvezi s prvim odstavkom 204. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1), na podlagi drugega odstavka 277. člena v zvezi s členom 437. Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP), zavrglo.

2. Zoper tak sklep se je pritožil zasebni tožilec, iz katerega pritožbe izhaja, da se zavzema za razveljavitev napadenega sklepa.

4. Pritožbeno sodišče v celoti soglaša z odločitvijo sodišča prve stopnje iz napadenega sklepa, ki pravilno ugotavlja, da med zasebnim tožilcem A. A. in obdolženim B. B. ne gre za razmerje svaštva, zato zasebni tožilec za kaznivo dejanje tatvine po drugem v zvezi s prvim odstavkom 204. člena KZ-1 ni upravičeni zasebni tožilec. V odnosu med zasebnim tožilcem in obdolžencem tako ne gre za bližnje razmerje, ki bi dovoljevalo vložitev zasebne tožbe zoper obdolženega po zasebnem tožilcu. Upravičeni tožilec je v obravnavani zadevi lahko samo državni tožilec.

5. Glede na navedeno sodišče prve stopnje pravilno ugotavlja, da zasebni tožilec ni upravičeni tožilec, saj z obdolženim ni niti v razmerju svaštva v prvem kolenu. Obdolženi je bil namreč v preteklosti poročen z obdolženčevo mamo C. C., ki je dne 11. 10. 2009 umrla, s čemer je prenehalo svaštveno razmerje med njima in tako v času izvršitve kaznivega dejanja to več ni obstajalo.

6. Iz navedenih razlogov in ker pritožnik zgoraj navedenih okoliščin niti ne oporeka, okoliščine, ki jih navaja v pritožbi, pa ne morejo omajati odločitve sodišča prve stopnje, je pritožbeno sodišče pritožbo zasebnega tožilca zavrnilo kot neutemeljeno (člen 402/III ZKP).

7. Zasebni tožilec mora plačati 30,00 EUR sodne takse, ki je bila odmerjena v skladu z Zakonom o sodni taksi in Taksni tarifi (člen 96/II v zvezi s členom 98/I ZKP).

Kazenski zakonik (2008) - KZ-1  - člen 204, 204/1, 204/2

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 277, 277/2, 437

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC Sklep I Ip 393/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-10-22

Karolina Pečnik (preds.), Maša Butenko (poroč.), mag. Miran Pritekelj

plačilo sodne takse kot procesna predpostavka - višina sodne takse - pritožbena novota - sodna taksa za ugovor

Ugotovitve, da dolžnik ni plačal sodne takse po plačilnem nalogu z dne 24. 12. 2019, dolžnik pritožbeno ne izpodbija. V pritožbi navaja le, da je bila sodna taksa v plačilnem nalogu odmerjena v previsokem znesku. Tega pa sodišče druge stopnje v tem pritožbenem postopku ne more upoštevati, saj se ne nanaša na odločilni razlog, na katerem temelji izpodbijani sklep

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom štelo ugovor zoper sklep o izvršbi za umaknjen.

2. Zoper sklep se je dolžnik pravočasno pritožil. Meni, da je sodna taksa odmerjena previsoko, saj po informacijah, ki jih je dobil na sodišču, znaša sodna taksa za manjše zneske 33,00 EUR. Sodišče tako ne podaja pravilnih informacij.

4. Predmet pritožbenega preizkusa je sklep, da se ugovor zoper sklep o izvršbi šteje za umaknjen.

5. V izpodbijanem sklepu je sodišče prve stopnje pravilno povzelo določbo 29. b člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), da mora biti sodna taksa plačana ob vložitvi ugovora oziroma najkasneje v 8 dneh o vročitve plačilnega naloga za plačilo sodne takse. Če v navedenem roku sodna taksa ni plačana in niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačil sodnih taks, se v skladu s petim odstavkom navedenega člena ugovor šteje za umaknjen.

6. Izpodbijano odločitev je sodišče prve stopnje sprejelo v posledici ugotovitve, da dolžnik ni plačal sodne takse po plačilnem nalogu z dne 24. 12. 2019. Dolžnik tega odločilnega dejstva pritožbeno ne izpodbija. V pritožbi navaja le, da je bila sodna taksa v plačilnem nalogu odmerjena v previsokem znesku. Tega pa sodišče druge stopnje v tem pritožbenem postopku ne more upoštevati, saj se ne nanaša na odločilni razlog, na katerem temelji izpodbijani sklep. O višini sodne takse je namreč že bilo odločeno s pravnomočnim sklepom z dne 11. 2. 2020, s katerim je sodišče zavrnilo dolžnikov ugovor zoper plačilni nalog kot neutemeljen.

7. Ker dolžnik ne izpodbija ugotovitve, da sodne takse za ugovor ni plačal in ker pritožbeno tudi ni sporno, da v predmetni zadevi niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodne takse, je na podlagi petega odstavka 29. b člena ZIZ sodišče prve stopnje pravilno štelo, da je dolžnik ugovor umaknil.

8. Ker pritožbene navedbe niso upoštevne in ker sodišče druge stopnje tudi ni zasledilo nepravilnosti, na katere pazi uradoma skladno z drugim odstavkom 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 366. členom ZPP in 15. členom ZIZ, je bilo potrebno pritožbo zavrniti kot neutemeljeno in potrditi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 29b, 29b/5

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep Rg 171/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-10-20

Mateja Levstek (preds.), Andreja Strmčnik Izak (poroč.), dr. Damjan Orož

spor o pristojnosti - pristojnost v gospodarskih sporih - gospodarska zbornica

Iz poslovnega registra Slovenije izhaja, da je tožena stranka organizirana v pravnoorganizacijski obliki gospodarske zbornice.

Ker v konkretni zadevi kot tožena stranka nastopa gospodarska zbornica (ki ni med izrecno naštetimi pravnimi osebami v 1. točki prvega odstavka 481. člena ZPP), prav tako pa ne gre za spor iz 482. do 484. člena ZPP, saj tožeča stranka od tožene stranke zahteva plačilo računovodskih storitev, obravnavani spor ni gospodarski spor.

Za odločanje je stvarno in krajevno pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani je 3. 7. 2020 s sklepom VL 33344/2020 razveljavilo sklep o izvršbi ter odločilo, da bo o zahtevku in stroških odločilo Okrožno sodišče v Ljubljani.

2. Okrožno sodišče v Ljubljani je sprožilo spor o pristojnosti (prvi odstavek 24. člena in prvega odstavka 25. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP). Meni, da je za odločanje podana stvarna in krajevna pristojnost Okrajnega sodišča v Ljubljani.

3. Za sojenje v obravnavani zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

4. Iz poslovnega registra Slovenije izhaja, da je tožena stranka organizirana v pravnoorganizacijski obliki gospodarske zbornice. Po 1. točki prvega odstavka 481. člena ZPP se skladno s subjektivnim kriterijem za gospodarski spor šteje vsak spor, v katerem sta obe stranki gospodarska družba, zavod, zadruga, država ali samoupravna lokalna skupnost. Če nastopajo v sporu druge pravne osebe, ne gre za gospodarski spor. Ker v konkretni zadevi kot tožena stranka nastopa gospodarska zbornica (ki ni med izrecno naštetimi pravnimi osebami v 1. točki prvega odstavka 481. člena ZPP), prav tako pa ne gre za spor iz 482. do 484. člena ZPP, saj tožeča stranka od tožene stranke zahteva plačilo računovodskih storitev, obravnavani spor ni gospodarski spor.

5. Ker gre za premoženjskopravni zahtevek, pri čemer je vrednost spornega predmeta nižja od 20.000,00 EUR, in ne gre za katerega od sporov iz drugega odstavka 32. člena ZPP, je za odločanje v zadevi stvarno pristojno okrajno sodišče - Okrajno sodišče v Ljubljani - po sedežu tožene stranke.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 24, 24/1, 25, 25/1, 32, 32/2, 481, 481/1-1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep Rg 168/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-10-14

Renata Horvat (preds.), Nada Mitrović (poroč.), Helena Miklavčič

najemna pogodba - pristojnost v gospodarskih sporih - spor o pristojnosti

V obravnavanem sporu tožeča stranka zahteva plačilo zneska nižjega od 20.000,00 EUR, kar pomeni, da je za sojenje pristojno okrajno sodišče. Okrožno sodišče bi bilo pristojno odločati v tem sporu, ne glede na vrednost spornega predmeta le, če bi šlo za gospodarski spor (7. točka drugega odstavka 32. člena ZPP). V konkretnem primeru gre za premoženjski spor iz najemnega pogodbenega razmerja med tožečo stranko, ki je registrirana kot društvo, in toženo stranko, samostojnim podjetnikom. Po nobenem izmed kriterijev iz dvaintridesetega poglavja ZPP (od 480. do 484. člena ZPP) obravnavanega spora ni mogoče opredeliti za gospodarski spor.

Za odločanje v sporu je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani je s sklepom VL 21853/2020 z dne 22. 6. 2020 razveljavilo sklep o izvršbi VL 21853/2020 z dne 13. 3. 2020 in sklenilo, da bo o zahtevku in stroških sodišče odločalo v pravdnem postopku pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani. Okrožno sodišče v Ljubljani, ki mu je bila zadeva odstopljena v odločanje, pa je 28. 9. 2020 sprožilo spor o pristojnosti.

2. Višje sodišče je odločalo v sporu o pristojnosti med sodiščema s svojega območja na podlagi določbe prvega odstavka 25. člena ZPP in odločilo, da je v tem sporu za sojenje pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

3. Okrajna sodišča so pristojna za sojenje v sporih o premoženjskopravnih zahtevkih, če vrednost spornega predmeta ne presega 20.000,00 EUR (prvi odstavek 30. člena ZPP). V obravnavanem sporu tožeča stranka zahteva plačilo zneska nižjega od 20.000,00 EUR, kar pomeni, da je za sojenje pristojno okrajno sodišče. Okrožno sodišče bi bilo pristojno odločati v tem sporu, ne glede na vrednost spornega predmeta le, če bi šlo za gospodarski spor (7. točka drugega odstavka 32. člena ZPP). V konkretnem primeru gre za premoženjski spor iz najemnega pogodbenega razmerja med tožečo stranko, ki je registrirana kot društvo, in toženo stranko, samostojnim podjetnikom. Po nobenem izmed kriterijev iz dvaintridesetega poglavja ZPP (od 480. do 484. člena ZPP) obravnavanega spora ni mogoče opredeliti za gospodarski spor. Zato o njem ni pristojno odločati okrožno sodišče, pač pa okrajno sodišče. Višje sodišče v Ljubljani je glede na navedeno o sporu o stvarni pristojnosti, ki ga je sprožilo Okrožno sodišče v Ljubljani, odločilo tako, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 30, 30/1, 32, 32/2-7

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Cpg 413/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-11-17

umik pritožbe - čas vložitve umika pritožbe - sodna taksa za umik pritožbe - vrnitev dela plačane sodne takse

Ker je do umika pritožbe prišlo pred izdajo odločbe o vloženi pritožbi, je pritožbeno sodišče v skladu z drugim odstavkom 334. člena ZPP umik pritožbe vzelo na znanje.

I. Ugotovi se, da je toženec pritožbo umaknil in se pritožbeni postopek konča.

II. Pravdni stranki sami krijeta svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora toženec tožnici v osmih dneh od prejema sodbe plačati 3.177,68 EUR s pripadki ter pravdne stroške v znesku 743,66 EUR s pripadki (I. in II. točka izreka).

2. Zoper sodbo se je pritožil toženec iz vseh zakonsko predvidenih pritožbenih razlogov in predlagal, da pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje oziroma sodbo spremeni njemu v prid. Priglasil je tudi stroške pritožbenega postopka.

3. Tožnica je na pritožbo pravočasno odgovorila. Predlagala je, da pritožbeno sodišče pritožbo zavrne in izpodbijano sodbo potrdi. Tudi ona je zahtevala povračilo svojih pritožbenih stroškov.

4. Pritožbeno sodišče je 4. 11. 2020 prejelo izjavo toženca, da pritožbo umika zaradi doseženega sporazuma s tožnico z dne 22. 9. 2020. Zahteval je tudi povrnitev ustreznega dela sodne takse.

5. Pritožbeno sodišče lahko odloča le o umiku pritožbe zoper izpodbijano sodbo in stroških pritožbenega postopka. Ker je do umika pritožbe prišlo pred izdajo odločbe o vloženi pritožbi, je pritožbeno sodišče v skladu z drugim odstavkom 334. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) umik pritožbe vzelo na znanje.

6. O predlogu za vrnitev plačila sodne takse pritožbeno sodišče ni odločalo, saj je za to pristojno sodišče prve stopnje (primerjaj 37. člen Zakona o sodnih taksah).

7. Toženec, ki je pritožbo umaknil, mora glede na določbo drugega odstavka 158. člena ZPP sam nositi svoje stroške postopka s pritožbo. Tožnica pa v svojem odgovoru na pritožbo k svojim navedbam v postopku na prvi stopnji ni dodala nič bistvenega, kar bi bilo pomembno za odločitev o pritožbi (tudi če ne bi bila umaknjena). Njeni stroški odgovora na pritožbo zato niso potrebni (prvi odstavek 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 155. člena ZPP). Pritožbeno sodišče je zato sklenilo, da nosi vsaka stranka svoje stroške postopka s pritožbo.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 334, 334/2

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - člen 37

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Ip 1566/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-12-22

Tanja Kumer (preds.), dr. Damjan Orož (poroč.), Elizabeta Žgajnar

pravnomočno končan izvršilni postopek - sklep o poplačilu - razdelitev - sestava sodišča - opravila, ki jih lahko opravlja strokovni sodelavec

Višje sodišče ugotavlja, da izpodbijani sklep ni sklep o poplačilu (208. člen ZIZ). Izvršilni postopek je končan, saj je sklep o poplačilu z dne 17. 5. 2016 pravnomočen (potrdilo o pravnomočnosti: 21. 6. 2016) in je tudi odločeno o vseh pravnih sredstvih. Sklep o poplačilu je zadnje izvršilno dejanje. Z njegovo pravnomočnostjo je izvršba končana.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom dolžnici A. A. naložilo, da sodišču v roku 30 dni plača 2.047,84 EUR, in sicer na račun Okrožnega sodišča v Ljubljani.

4. Sodišče prve stopnje je po opravljeni razdelitvi, torej ko je ta izvršilni postopek že končan, dolžnici naložilo, da plača 2.047,84 EUR, kolikor je bila zavezanka za plačilo davka ob prodaji nepremičnine in ki po pomoti (višje sodišče stanja spisa ne povzema) ni bil plačan.

5. Najprej višje sodišče ugotavlja, da izpodbijani sklep ni sklep o poplačilu (208. člen Zakona o izvršbi in zavarovanju – ZIZ). Izvršilni postopek je končan, saj je sklep o poplačilu z dne 17. 5. 2016 pravnomočen (potrdilo o pravnomočnosti: 21. 6. 2016) in je tudi odločeno o vseh pravnih sredstvih. Sklep o poplačilu je zadnje izvršilno dejanje. Z njegovo pravnomočnostjo je izvršba končana.

6. Poleg tega je sklep je obremenjen z absolutno bistveno kršitvijo določb postopka iz 1. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP v zvezi s 6. členom ZIZ, saj ne gre za sklep, ki bi ga strokovni sodelavec smel izdati po 6. členu ZIZ.

7. Odločitev višjega sodišča temelji na 3. točki 365. člena ZPP. Zakaj višje sodišče zadeve ni vrnilo v nov postopek, je razvidno iz zgornjih razlogov.

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 6, 208

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Kp 33892/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-11-05

Barbara Črešnar Debeljak (preds.), Stanka Živič (poroč.), mag. Andreja Sedej Grčar

IZVRŠEVANJE KAZENSKIH SANKCIJ - KAZENSKO PROCESNO PRAVO

pripor - predčasno prestajanje kazni - prestajanje kazni zapora pred pravnomočnostjo sodbe - predlog obdolženca - pritožba obdolženca - umik predloga - razveljavitev sklepa

Iz vsebine pritožbe je jasno razvidno, da obtoženec ne želi na predčasno prestajanje kazni in da si je v zvezi s tem očitno premislil, zato taka ugotovitev narekuje razveljavitev izpodbijanega sklepa, saj je sprejem tovrstne odločitve predviden le v situaciji, ko obtoženec to sam zahteva oziroma se s tem strinja.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

1. Okrožno sodišče v Krškem je z izpodbijanim sklepom ugodilo prošnji obtoženega A. A. za predčasno prestajanje kazni, kar je zahteval sam z vlogo z dne 31. 8. 2020, potem ko je bil 24. 8. 2020 spoznan za krivega kaznivega dejanja prepovedanega prehajanja meje ali ozemlja države po tretjem odstavku 308. člena v zvezi z 20. členom KZ-1 in mu je bila izrečena kazen zapora enega leta z vštetjem pripora od 7. 7. 2020 dalje ter stranska denarna kazen v višini 500,00 EUR in izgon tujca iz države za čas štirih let.

2. Zoper naveden sklep se je obtoženec pritožil in navajal, da ni bil obveščen, da med priporom in zaporom ni bistvenih razlik, da je sicer soba, v kateri je v priporu, dovolj velika, zelo čista in v sobi tudi ni nobenih problemov, teh nimajo niti pazniki s priporniki, zato je predlagal, da se mu napotitev na prestajanje kazni preloži.

4. Višje sodišče glede na razloge izpodbijanega sklepa, vsebino pritožbenih navedb ter zakonsko podlago za napotitev nepravnomočno obsojene osebe na predčasno prestajanje kazni, ugotavlja, da je iz vsebine pritožbe jasno razvidno, da obtoženec ne želi na predčasno prestajanje kazni in da si je v zvezi s tem očitno premislil, zato taka ugotovitev narekuje razveljavitev izpodbijanega sklepa, saj je sprejem tovrstne odločitve predviden le v situaciji, ko obtoženec to sam zahteva oziroma se s tem strinja. Zaradi navedenega je bilo potrebno pritožbi obtoženca ugoditi in izpodbijan sklep razveljaviti.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 361, 361/7

Zakon o izvrševanju kazenskih sankcij (2000) - ZIKS-1  - člen 23, 23/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 12/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-11-03

zavrnitev predloga za izdajo popravnega sklepa - poprava sodne odločbe - sprememba odločitve

Institut poprave odločbe ni namenjen spreminjanju odločitve.

Predlog za izdajo popravnega sklepa se zavrne.

1. Naslovno sodišče je s sklepom I Cp 12/2020 z dne 9. 9. 2020 zavrglo kot prepozno pritožbo nasprotne udeleženke. Nasprotna udeleženka predlaga izdajo popravnega sklepa. Trdi, da je bila pritožba vložena pravočasno, in sicer 21. 10. 2019 in ne 22. 10. 2019, kot je bilo ugotovljeno v pritožbenem postopku.

3. Skladno s 328. členom Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) se lahko s popravnim sklepom popravijo napake v imenih in številkah ter druge očitne pisne in računske pomote, pomanjkljivosti glede oblike in neskladnost prepisa sodbe z izvirnikom. Zatrjevana napaka ne predstavlja očitne pomote skladno s citiranim členom, zato sodišče druge stopnje popravnega sklepa ne more izdati. Institut poprave odločbe namreč ni namenjen spreminjanju odločitve. Glede na navedeno je bilo treba na podlagi 328. člena ZPP zavrniti predlog nasprotne udeleženke za popravo sklepa.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 328

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.