VSC Sklep II Cp 303/2020
Sodna praksa višjih sodišč, 2020-07-30

Darja Pahor (preds.), Maša Butenko (poroč.), Katarina Lenarčič

volja stranke - podaljšanje zadržanja na varovanem oddelku

Po drugem odstavku 17. člena ZDZdr se pri obravnavi osebe upošteva njena volja, vendar le, če je ta v njeno korist.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da se nasprotni udeleženki podaljša bivanje v varovanem oddelku socialno varstvenega zavoda Dom do 17. 7. 2021.

2. Zoper takšen sklep se je pravočasno pritožil pooblaščenec nasprotne udeleženke. Uveljavlja pritožbene razloge bistvene kršitve določb postopka, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga spremembo izpodbijanega sklepa z zavrnitvijo predloga oziroma podredno razveljavitev in vrnitev zadeve v novo sojenje z opravo nove glavne obravnave z novim izvedencem. Bistvene pritožbene navedbe bodo povzete v nadaljevanju, ko bo nanje sproti odgovorjeno.

4. V uvodu pritožbe uveljavljana kršitev postopka v nadaljevanju pritožbe ni obrazložena. Zato velja na tako posplošeno uveljavljani očitek odgovoriti le, da kakšna od postopkovnih kršitev, na katere pritožbeno sodišče ob odločanju o pritožbi pazi uradoma, ni podana (drugi odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), ki se v tem postopku smiselno uporablja na podlagi 42. člena Zakona o nepravdnem postopku (ZNP-1) ter prvega odstavka 30. člena Zakona o duševnem zdravju (v nadaljevanju ZDZdr).

5. Materialnopravne pogoje za nadaljnje zadržanje v varovanem oddelku brez privolitve določa drugi odstavek 77. člena ZDZdr v zvezi s prvima odstavkoma 74. in 75. člena ZDZdr. Nadaljnje zadržanje v varovanem oddelku je dopustno na podlagi sklepa sodišča, če je akutno bolnišnično zdravljenje zaključeno oziroma ni potrebno, če oseba potrebuje stalno oskrbo in varstvo, ki ju ni mogoče zagotoviti v domačem okolju ali na drug način, če oseba ogroža svoje življenje ali življenje drugih ali če huje ogroža svoje zdravje ali zdravje drugih ali povzroča hudo premoženjsko škodo sebi ali drugim, če je ogrožanje posledica duševne motnje, zaradi katere ima oseba hudo moteno presojo realnosti in sposobnost obvladovanja svojega ravnanja, če navedenih vzrokov in ogrožanja ni mogoče odvrniti z drugimi oblikami pomoči (izven socialno varstvenega zavoda, v nadzorovani obravnavi), in če izpolnjuje druge pogoje za sprejem v socialno varstveni zavod, ki jih določajo predpisi s področja socialnega varstva.

6. Pritožnik napačno trdi, da je sodišče prve stopnje nepopolno ugotovilo dejansko stanje, saj očitno spregleda, da se pravno relevantna dejstva, na katerih ugotovitev napotuje materialno pravo, nahajajo na četrti do osmi strani izpodbijanega sklepa.

7. Z očitki o prehitrih in neutemeljenih zaključkih izvedenke ni moč omajati pravilnosti ugotovitev sodišče prve stopnje, narejenih tudi na podlagi izvedeniškega mnenja, saj te pritožbene navedbe predstavljajo zgolj lastno oceno izvedenega dokaza.

8. Pritožba dokazno oceno prvostopnega sodišča, da nasprotna udeleženka potrebuje stalno oskrbo in varstvo, ki je ni mogoče zagotoviti v domačem okolju ali na drug način, utemeljuje z navedbami, da sodišče ni upoštevalo izpovedbe nasprotne udeleženke, da ne želi ostati v domu, ter da bi šla domov in sama skrbela zase. Mnenja je, da bi nasprotni udeleženki lahko pomagala hčera, pa tudi drugi za plačilo, ker ima dovolj mesečnih prihodkov, da bi ji kosilo lahko skuhala hči, ter da bi zdravila lahko jemala sama, saj ve, kdo je njena zdravnica. Trdi še, da nasprotna udeleženka o sebi meni, da je kognitivno čila in da je iz tega razloga napačen zaključek izvedenke o kognitivnem upadu, pa tudi o nevarnosti udeleženke za sebe, svoje zdravje, svoje življenje in življenje drugih.

9. Pritožba nepravilno trdi, da je za nasprotno udeleženko pripravljena skrbeti hčera, saj le-ta kot bližnja oseba česa takega ni izpovedala. Prav nasprotno, izrecno je izpostavila okoliščine, zaradi katerih ocenjuje, da ni mogoče, da bi bila nasprotna udeleženka doma.

10. Res se po drugem odstavku 17. člena ZDZdr pri obravnavi osebe upošteva njena volja, vendar le, če je ta v njeno korist. Glede na to, da je sodišče prve stopnje na podlagi izvedenega dokaznega postopka ugotovilo, da je nasprotna udeleženka krajevno, časovno in prostorsko neorientirana, da je prizadet tako kratkoročen kot dolgoročen spomin, da je slabo pokretna, da je povsem odvisna od pomoči, vodenja in nadzora pri vseh osnovnih življenjskih potrebah (prehrana, pitje tekočin, osebna higiena, jemanje zdravil, varovanje pred nevarnostjo), da zato potrebuje 24 urno skrb, nadzor in vodenje, ter da doma nima nikogar, ki bi zanjo lahko 24 ur skrbel in jo varoval, je tudi pravilno ocenilo, da njene volje ni moč upoštevati, saj ni v njeno korist.

11. Ob ugotovitvi, da ima nasprotna udeleženka zaradi zelo napredovanega dementnega procesa hudo moteno presojo realnosti in ni sposobna obvladovati svojega ravnanja, zaradi česar bi bilo izven varovanega oddelka hudo ogroženo njeno zdravje in tudi njeno življenje, se pritožbena navedba o odsotnosti oziroma pomanjkljivosti ugotovitve, ali je ogrožanje posledica duševne motnje, izkaže za neutemeljeno.

12. Upoštevaje, da na drug način kot z namestitvijo v varovanem oddelku potrebne stalne oskrbe in varstva ni mogoče zagotoviti, se odločitev o nadaljnjem zadržanju na varovanem oddelku socialno varstvenega zavoda izkaže za pravilno. Dom nudi ustrezno varstvo in oskrbo za nasprotno udeleženko. Svojega stališča, zakaj naj namestitev v ta socialno varstveni zavod ne bi bila primerna oziroma zakaj naj bi bila namestitev v Dom1 primernejša, pritožba niti ne utemeljuje. Ker kakšne želje oziroma relevantne okoliščine, ki bi jih bilo potrebno upoštevati, v izpodbijanem sklepu niso ugotovljene, pa tudi iz podatkov v spisu ne izhajajo (79. člen ZDZdr), se je sodišče prve stopnje pravilno odločilo za podaljšanje zadržanja v varovanem oddelku Doma.

13. Ker ni podan kakšen od pritožbenih razlogov, pa tudi ne kakšen od razlogov, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti, saj je sodišče prve stopnje na ugotovljena dejstva tudi materialno pravo pravilno uporabilo, je bilo potrebno pritožbo, ki se je tako izkazala za neutemeljeno, zavrniti in sklep prvega sodišča potrditi (2. točka 365. člena, 366. člen in 353. člen ZPP).

Zakon o duševnem zdravju (2008) - ZDZdr  - člen 17, 17/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.