TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL Sklep I Cp 332/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-04-10

mag. Matej Čujovič (preds.), Polona Marjetič Zemljič (poroč.), Katarina Parazajda

zavrženje tožbe - dopolnitev ali poprava tožbe - poziv na dopolnitev tožbe - popolnost tožbe - prepozna dopolnitev tožbe - rok za popravo tožbe - prekluzivni rok - vsebina tožbe - identifikacijski podatek

Ker mora popolnost tožbe zagotoviti tožnik, so nepomembne pritožbene navedbe, da je toženka pri istem sodišču udeležena v več izvršilnih postopkih, iz katerih so razvidni njeni podatki.

Dopolnitev tožbe v pritožbi je prepozna, saj je rok za popravo tožbe prekluzivne narave.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo tožbo.

2. Zoper sklep se pritožuje tožnik in navaja, da je pravočasno odgovoril na sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani II P 1469/2018 z dne 5. 11. 2018 in v odgovoru navedel EMŠO in davčno številko toženke. Dopis je poslal z navadno pošto, pri čemer ne ve, kaj se je z njim zgodilo. Če tožbe ne bi vložil z resnim namenom, ne bi plačal sodne takse v višini 513 EUR. Tudi sicer sodišče z zahtevanimi podatki že razpolaga, saj je toženka udeležena v več izvršilnih postopkih pri istem sodišču. Navaja EMŠO in davčno številko toženke.

4. Sodišče prve stopnje je pravilno uporabilo določbo prvega odstavka 180. člena v zvezi z 2. točko prvega odstavka 180.a člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ko je tožnika pozvalo, da v roku 30 dni tožbo popravi tako, da navede dodatne identifikacijske podatke toženke (EMŠO, davčno številko ali rojstni datum), sicer bo tožbo zavrglo. Tožnik v tožbi zahtevanih podatkov namreč ni navedel, hkrati pa sodišče toženke ni moglo nedvoumno identificirati, da bi jih lahko pridobilo po uradni dolžnosti.

Ker mora popolnost tožbe zagotoviti tožnik, so nepomembne pritožbene navedbe, da je toženka pri istem sodišču udeležena v več izvršilnih postopkih, iz katerih so razvidni njeni podatki.

5. Tožnik se na poziv sodišča ni odzval. V pritožbi sicer navaja, da je sodišču v postavljenem roku posredoval odgovor z zahtevanimi podatki, vendar se njegov dopis v spisu ne nahaja, tožnik pa za svoje navedbe ne predloži niti ne nobenega dokaza. Ker hkrati ne navaja, da ni razumel poziva ali da ni mogel pravočasno pridobiti in sporočiti zahtevanih podatkov, je sodišče prve stopnje tožbo utemeljeno zavrglo (četrti odstavek 108. člena ZPP). Dopolnitev tožbe v pritožbi je prepozna, saj je rok za popravo tožbe prekluzivne narave.

6. Ker pritožbeni očitki niso utemeljeni in ker niso podani razlogi, na katere sodišče pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

Predlog za izvršbo, iz katerega so razvidni zahtevani podatki, namreč ni bil priložen tožbi, temveč šele pritožbi.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 108, 108/4, 180, 180/1, 180a, 180a/1, 180a/1-2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep Rg 54/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-03-20

Renata Horvat (preds.), Nada Mitrović (poroč.), Vesna Jenko

spor o pristojnosti - društvo - gospodarski subjekt - gospodarski spor - razmerje med pristojnostjo okrajnega in okrožnega sodišča

Okrajna sodišča so pristojna za sojenje v sporih o premoženjskopravnih zahtevkih, če vrednost spornega predmeta ne presega 20.000,00 EUR (prvi odstavek 30. člena ZPP). V obravnavanem sporu tožeča stranka zahteva plačilo zneska nižjega od 20.000,00 EUR, kar pomeni, da je za sojenje pristojno okrajno sodišče. Okrožno sodišče bi bilo pristojno odločati v tem sporu, ne glede na vrednost spornega predmeta le, če bi šlo za gospodarski spor (7. točka drugega odstavka 32. člena ZPP).

Za sojenje v tem sporu je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

1. Okrožno sodišče v Ljubljani, ki mu je bila zadeva odstopljena v odločanje na podlagi sklepa Okrajnega sodišča v Ljubljani VL 119739/2018 z dne 23. 1. 2019, je sprožilo pred Višjim sodiščem v Ljubljani spor o pristojnosti, ker meni, da je za sojenje o denarni terjatvi, nižji od 20.000,00 EUR, po tožbi tožeče stranke zoper toženo stranko, ki je društvo, in ni oseba iz prvega odstavka 481. člena ZPP, stvarno pristojno odločati okrajno in ne okrožno sodišče.

2. Višje sodišče je odločalo v sporu o pristojnosti med sodiščema s svojega območja na podlagi določbe prvega odstavka 25. člena ZPP in odločilo, da je v tem sporu za sojenje pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

3. Okrajna sodišča so pristojna za sojenje v sporih o premoženjskopravnih zahtevkih, če vrednost spornega predmeta ne presega 20.000,00 EUR (prvi odstavek 30. člena ZPP). V obravnavanem sporu tožeča stranka zahteva plačilo zneska nižjega od 20.000,00 EUR, kar pomeni, da je za sojenje pristojno okrajno sodišče. Okrožno sodišče bi bilo pristojno odločati v tem sporu, ne glede na vrednost spornega predmeta le, če bi šlo za gospodarski spor (7. točka drugega odstavka 32. člena ZPP). V konkretnem primeru pa po nobenem od kriterijev iz dvaintridesetega poglavja ZPP (od 480. do 484. člena ZPP) ne gre za gospodarski spor, zaradi česar v sporu ni pristojno odločati okrožno sodišče.

4. Zato je višje sodišče v sporu o stvarni pristojnosti, ki ga je sprožilo Okrožno sodišče v Ljubljani, odločilo tako kot izhaja iz izreka tega sklepa.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 25, 25/1, 30, 30/1, 32, 32/2, 32/2-7, 481, 481/1, 484

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Kp 31236/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-05-23

Vera Vatovec (preds.), Barbara Črešnar Debeljak (poroč.), Janko Marinko

obvezna obramba - postavitev zagovornika po uradni dolžnosti - zahteva za razrešitev odvetnika

Senat sodišča druge stopnje pritrjuje zaključku v napadenem sklepu, da je zagovornik, obtožencu postavljen po uradni dolžnosti, ves čas skrbno in strokovno v skladu z Zakonom o odvetništvu ščitil pravice in koristi obtoženega, zato je pravilna odločitev predsednika Okrožnega sodišča v Ljubljani, da se obtoženčeva zahteva za zagovornikovo razrešitev zavrne.

1. Predsednik Okrožnega sodišča v Ljubljani je z izpodbijanim sklepom zavrnil zahtevo obtoženega A. A. za razrešitev zagovornika, postavljenega po uradni dolžnosti, odvetnika B. B. iz Ljubljane.

2. Zoper navedeni sklep vlaga pritožbo obtoženi A. A. brez navedbe pritožbenih razlogov in s predlogom, da Višje sodišče v Ljubljani pritožbi ugodi in odvetnika B. B. kot zagovornika, postavljenega po uradni dolžnosti, razreši.

4. S pritožbenimi navedbami, da je obtoženi za sodišče kriminalec, da pa ne bo odgovarjal za dejanje, ki ga ni storil, pritožnik ne izpodbija razlogov izpodbijane odločitve, zato jih pritožbeno sodišče zavrača kot neutemeljene. Do pritožbene ocene, da je predsednik Okrožnega sodišča v Ljubljani pristranski, ker da je obtoženega že obsodil, pa se senat drugostopenjskega sodišča ne more opredeliti, ker je nekonkretizirana in neobrazložena.

5. Pritožnik z golo trditvijo, da zagovornik v sodni dvorani laže, zaradi česar ga ne potrebuje, ne more vplivati na pravilnost ključne ugotovitve v izpodbijanem sklepu, da odvetnik, postavljen po uradni dolžnosti, v redu opravlja svojo odvetniško dolžnost. V skladu s spisovnimi podatki je v napadeni odločitvi povzeta dosedanja procesna aktivnost obtoženčevega zagovornika, ki tudi po presoji pritožbenega sodišča utemeljuje zaključek, da pritožnikova trditev ne drži. Senat sodišča druge stopnje pritrjuje zaključku v napadenem sklepu, da je zagovornik, obtožencu postavljen po uradni dolžnosti, ves čas skrbno in strokovno v skladu z Zakonom o odvetništvu ščitil pravice in koristi obtoženega, zato je pravilna odločitev predsednika Okrožnega sodišča v Ljubljani, da se obtoženčeva zahteva za zagovornikovo razrešitev zavrne.

6. Ker so pritožbene navedbe neutemeljene, senat pritožbenega sodišča pa tudi ni ugotovil kršitev, na katere je dolžan paziti pri presoji izpodbijanega sklepa po uradni dolžnosti (peti odstavek člena 402 Zakona o kazenskem postopku - ZKP ), je pritožbo obtoženega A. A. zavrnil kot neutemeljeno.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 70, 70/3, 72, 72/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM Sklep II Kp 43500/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-05-08

Boris Štampar (preds.), Miro Lešnik (poroč.), Leonida Jerman

krivdno povzročeni stroški kazenskega postopka - poseben sklep o stroških kazenskega postopka - gospodarski subjekt

Sodišče prve stopnje spregleda, da ZKP v prvem odstavku 94. člena taksativno našteva tiste, ki plačajo stroške ne glede na izid, ki so jih povzročili po svoji krivdi. Tisti, ki so povzročene stroške dolžni plačati, pa so stranke (ne pa tudi državni tožilec) in udeleženci kazenskega postopka. Določba 94. člena ZKP torej ne zajema tudi podjetja oziroma gospodarskih subjektov. Zato je izpodbijani sklep nepravilen in nezakonit. Pritožbeno sodišče je tako pritožbi ugodilo in odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

Pritožbi podjetja V.L. s.p. se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da stroškov, ki so nastali z vročitvijo pisanja po sodnem vročevalcu, ne plača podjetje V.L. s.p. in obremenjujejo proračun.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje sklenilo, da je podjetje V.L. s.p. dolžno v roku 15 dni od pravnomočnosti tega sklepa, na transakcijski račun Okrožnega sodišča na Ptuju plačati stroške vročanja v znesku 55,71 EUR.

2. Proti takemu sklepu se je z laično in kratko pritožbo pritožilo podjetje V.L. s.p.. V njem navaja, da sodišču sporoča, da je K.M. bil pri njih zaposlen od 9. 8. 2016 do 31. 10. 2016. Naloge, ki mu je bila naložena, ni mogel izvršiti in se zato ne čuti krivega. Pritožbenemu sodišču smiselno predlaga, da izpodbijani sklep spremeni tako, da sklene, da stroškov, ki so nastali z vročitvijo sodnega pisanja, ne plača.

3. Pregled zadeve na pritožbeni stopnji je pokazal naslednje:

4. Sodišče prve stopnje je stroške vročanja pritožniku naložilo na podlagi določbe prvega odstavka 94. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP), ker jih je povzročil po svoji krivdi, ker sodne pošiljke, ki mu je bila pravilno vročena, ni dvignil.

5. Vendar pa sodišče prve stopnje spregleda, da ZKP v prvem odstavku 94. člena taksativno našteva tiste, ki plačajo stroške ne glede na izid, ki so jih povzročili po svoji krivdi. Tisti, ki so povzročene stroške dolžni plačati, pa so stranke (ne pa tudi državni tožilec) in udeleženci kazenskega postopka. Določba 94. člena ZKP torej ne zajema tudi podjetja oziroma gospodarskih subjektov. Zato je izpodbijani sklep nepravilen in nezakonit. Pritožbeno sodišče je tako pritožbi ugodilo in odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

6. Sklep pritožbenega sodišča temelji na določbi tretjega odstavka 402. člena ZKP.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 94, 94/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cpg 170/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-05-16

pritožba zoper drugostopenjsko odločbo - nedovoljena pritožba zoper odločbo višjega sodišča

Ker je pritožba dovoljena le zoper sodbo oziroma sklep sodišča prve stopnje (prvi odstavek 333. člena in prvi odstavek 363. člena ZPP), pritožbe zoper odločbo sodišča druge stopnje ni dovoljeno vložiti (343. člen ZPP).

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo pritožbo tožeče stranke zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani I Cpg 106/2018 z dne 28. 9. 2018. V obrazložitvi je navedlo, da Zakon o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) določa, da je pritožba dovoljena le zoper sodbo oziroma sklep sodišča prve stopnje (prvi odstavek 333. člena ZPP). Zato je pritožbo kot nedopustno zavrglo.

2. Tožeča stranka s pritožbo smiselno uveljavlja vse pritožbene razloge iz prvega odstavka 338. člena ZPP, kršitev ustavnih pravic iz 14., 22., 23. in 25. in 125. člena Ustave RS ter temeljnih človekovih pravic. Sodišču je predlagala, naj pritožbi ugodi.

4. Pravilna je odločitev sodišča prve stopnje, ki je z izpodbijanim sklepom zavrglo pritožbo tožeče stranke zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani I Cpg 603/2018 z dne 28. 9. 2018. Ker je pritožba dovoljena le zoper sodbo oziroma sklep sodišča prve stopnje (prvi odstavek 333. člena in prvi odstavek 363. člena ZPP), pritožbe zoper odločbo sodišča druge stopnje ni dovoljeno vložiti (343. člen ZPP).

5. Pritožbeno sodišče na obširne pritožbene navedbe, ki niso bistvene za odločitev in v katerih pritožnik povzema določbe nekaterih zakonov in Ustave, ni odgovorilo (prvi odstavek 360. člena ZPP).

6. Pritožbeno sodišče soglaša z opozorilom sodišča prve stopnje glede izreka denarne kazni zaradi zavlačevanja postopka z ponavljajočim vlaganjem nedovoljenih pritožb.

7. Ker pritožbeni razlogi niso utemeljeni, sodišče prve stopnje pa tudi ni zagrešilo nobene od kršitev na katere je pritožbeno sodišče dolžno paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), je neutemeljeno pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 11, 11/2, 333, 333/1, 343, 363, 363/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cpg 204/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-05-23

oprostitev plačila sodne takse - pravna oseba - napoved pritožbe - umik napovedi pritožbe

Ko pritožnica navaja, da sodišče ni obrazložilo, zakaj je odložilo plačilo sodnih taks samo za šest mesecev ne pa za celotno obdobje, kot je to dovoljeno po zakonu, višje sodišče odgovarja, da je sodišče na to odgovorilo s tem, ko je pritožnici razložilo, zakaj je dovolilo šestmesečni odlog plačila sodne takse.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je: I. zavrnilo predlog tožene stranke za (delno) oprostitev plačila sodne takse za pritožbeni postopek; II. podrednemu predlogu tožene stranke za odlog plačila ugodilo tako, da se plačilo odloži za šest mesecev, sodno takso je torej tožena stranka dolžna plačati do 6. 8. 2019; (III.) plačilni nalog za plačilo sodne takse v višini 459,00 EUR razveljavilo.

2. Tožena stranka se je zoper sklep pritožila in predlagala, da sodišče izpodbijani sklep spremeni tako, da jo oprosti plačila sodnih taks oziroma podredno, da ji plačilo sodnih taks odloži za obdobje 12 mesecev.

4. Najprej pritožnica (tožena stranka) navaja, da se v izogib ponavljanju sklicuje na vse, kar je navedla že v predlogu za oprostitev oziroma odlog plačila sodnih taks. Takšna pritožba ne more biti uspešna, ker mora biti pritožbena graja konkretna. To še zlasti velja v tem primeru, ko so razlogi sodišča prve stopnje jasni in popolni. Kolikor pritožnica navaja, da sodišče ni obrazložilo, zakaj je odložilo plačilo sodnih taks samo za šest mesecev ne pa za celotno obdobje, kot je to dovoljeno po zakonu, višje sodišče odgovarja, da je sodišče na to odgovorilo s tem, ko je pritožnici razložilo, zakaj je dovolilo šestmesečni odlog plačila sodne takse. V tem delu ni podana smiselno zatrjevana absolutno bistvena kršitev določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP. Pritožba ni utemeljena in niso podani pritožbeni razlogi, na katere višje sodišče pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), zato je višje sodišče pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - člen 11

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Cp 879/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-05-15

mag. Gordana Ristin (preds.), Suzana Ivanič Lovrin (poroč.), Barbka Močivnik Škedelj

zavrženje pritožbe - sklep o postavitvi izvedenca - sklep procesnega vodstva - nedovoljena pritožba

Sodišče prve stopnje je v razlogih izpodbijanega sklepa pravilno navedlo, da zoper sklep o postavitvi izvedenca kot sklep procesnega vodstva ni pritožbe. Zato je pravilno zavrglo pritožbo prve toženke kot nedovoljeno.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo pritožbo prve toženke z dne 14.8.2017, vloženo zoper sklep sodišča P 81/2015 z dne 2.8.2017.

2. Zoper ta sklep se pritožuje prva toženka, ki uveljavlja vse pritožbene razloge po prvem odstavku 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP

). Predlaga razveljavitev oziroma spremembo sklepa. Navaja, da sodišče prve stopnje ni sledilo napotku višjega sodišča, da naj sodišče prve stopnje ponovno presodi, kako je po vsebini razumeti vlogo prve tožene stranke z dne 14.8.2017. Sama je s tem ugovorom in ne pritožbo grajala postavitev izvedenca geodetske stroke, katerega postavitev ni potrebna. Podrobneje v nadaljevanju pritožbe pojasni, zakaj meni, da postavitev izvedenca ni potrebna.

4. Pritožnica neutemeljeno navaja, da sodišče prve stopnje ni upoštevalo napotkov višjega sodišča. Prvo toženko je z dopisom z dne 10.9.2018 pozvalo na izjasnitev o vlogi z dne 14.8.2018 (pravilno: 14.8.2017). Prva toženka je v odgovoru na dopis sodišča pojasnila, da vztraja pri pritožbenih navedbah in da postavitev izvedenca geodetske stroke glede na vsebino spora ni potrebna. Na podlagi odgovora prve toženke je sodišče prve stopnje njeno vlogo z dne 14.8.2017 pravilno štelo za pritožbo zoper sklep z dne 2.8.2017 o postavitvi izvedenca geodetske stroke.

5. Sodišče prve stopnje je v razlogih izpodbijanega sklepa pravilno navedlo, da zoper sklep o postavitvi izvedenca kot sklep procesnega vodstva na podlagi določbe 3. odstavka 270. člena in 255. člena ZPP ni pritožbe. Zato je pritožbo prve toženke kot nedovoljeno pravilno zavrglo. Razloge, ki jih prva toženka navaja v zvezi s potrebnostjo postavitve izvedenca geodetske stroke, bo ta toženka lahko navajala v morebitni pritožbi zoper sodbo, s katero bo meritorno odločeno v zadevi.

6. Ker pritožbeni razlogi niso podani, prav tako pa tudi ne tisti, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena ZPP), je pritožbeno sodišče pritožbo prve toženke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 255, 270, 270/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Cp 194/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-04-24

Zvone Strajnar (preds.), Barbka Močivnik Škedelj (poroč.), mag. Gordana Ristin

umik pritožbe - sklenitev sodne poravnave

Še preden je pritožbeno sodišče odločilo o pritožbi, je prejelo zapisnik o opravljeni glavni obravnavi v drugi pravdni zadevi s sklenjeno sodno poravnavo pravdnih strank. Sestavni del te sodne poravnave je izjava tožnika o umiku pritožbe v predmetni zadevi, zaradi česar pritožbeno sodišče ugotavlja, da je ta pritožba umaknjena.

Ugotovi se, da je pritožba tožene stranke z dne 24. 10. 2018 zoper sklep Okrožnega sodišča v Ljubljani I P 1268/2018 z dne 8. 10. 2018 umaknjena.

1. Sodišče prve stopnje je 8. 10. 2018 izdalo sklep o zavrženju nasprotne tožbe z dne 18. 6. 2018.

2. Zoper navedeni sklep je tožnik 24. 10. 2018 vložil pritožbo. Še preden je pritožbeno sodišče odločilo o pritožbi, je prejelo zapisnik o opravljeni glavni obravnavi pri Okrožnem sodišču v Ljubljani z dne 18. 4. 2019 v pravdni zadevi P 535/2017-I s sklenjeno sodno poravnavo, ki sta jo sklenili pravdni stranki. Sestavni del sodne poravnave je izjava tukajšnjega tožnika o umiku pritožbe z dne 24. 10. 2018, ki jo je vložil zoper izpodbijani sklep sodišča prve stopnje z dne 8. 10. 2018.

3. Dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe, lahko stranka umakne že vloženo pritožbo. Zato je pritožbeno sodišče sklenilo, kot je razvidno iz izreka sklepa (drugi odstavek 334. člena Zakona o pravdnem postopku

Uradni list RS št. 26/1999 s spremembami.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 334, 334/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 33/2019
Sodna praksa višjih sodišč, 2019-05-15

Karmen Ceranja (preds.), Anton Panjan (poroč.), Barbara Žužek Javornik

dedni dogovor - sporazum o delitvi in načinu delitve dediščine

Ker dediči v tem zapuščinskem postopku niso sklenili sporazuma glede delitve podedovanega premoženja, pritožničina želja, da se ji njen dedni delež izplača v enkratnem znesku, v konkretnem primeru ni pravno upoštevna.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom o dedovanju:

- v prvem delu izreka: ugotovilo, kaj spada v zapuščino (I. točka), kateri zakoniti dediči so bili poklicani k dedovanju (II. točka) in kakšne so bile njihove dedne izjave (II. točka),

- v drugem delu izreka: kot zakonite dediče zapuščine razglasilo A. S., Z. K., M., K. Z. in S. G.,

- v tretjem delu izreka: sklenilo, da na podlagi odstopljenih dednih deležev in odpovedi dedovanju premoženje dedujejo Z. K. (1/4), K. Z. (1/2) in S. G. (1/4), ki imajo po pravnomočnosti sklepa o dedovanju pravico realizirati terjatev do ZPIZ RS iz naslova neizplačanih pokojninskih prejemkov, takrat pa se bo po uradni dolžnosti tudi opravila vknjižba lastninske pravice na nepremičninah v zemljiški knjigi, ter odmerilo zapuščinsko sodno takso.

2. Zoper ta sklep je zakonita dedinja S. G. vložila pravočasno pritožbo. Opozarja, da še vedno želi, da se ji dedni delež izplača v enkratnem znesku, kot je že izrazila željo na zapuščinski obravnavi.

4. Izpodbijani sklep vsebuje bistvene ugotovitve, ki jih mora obsegati sklep o dedovanju (primerjaj 214. člen Zakona o dedovanju (ZD)). Med temi ugotovitvami ni tudi ugotovitve glede načina delitve podedovanega premoženja, kajti dediči, ki so (upoštevaje podane dedne izjave vseh udeležencev postopka) upravičeni do dedovanja (Z. K., K. Z. in S. G.), v tem zapuščinskem postopku niso sklenili sporazuma glede delitve podedovanega premoženja (tretji odstavek 214. člena ZD). Pritožničina želja, da se ji njen dedni delež izplača v enkratnem znesku, zato v konkretnem primeru ni pravno upoštevna.

5. Ker pritožbeni razlog ni utemeljen, pritožbeno sodišče pa tudi ni ugotovilo nobenih kršitev, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti, je pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdilo (2. točka 365. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 163. členom ZD).

Zakon o dedovanju (1976) - ZD  - člen 214, 214/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.