VSM Sklep I Cpg 344/2018-2
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-11-28

nastanek obveznosti plačila sodne takse - stranski intervenient - zavrnitev predloga za taksno oprostitev - izdaja plačilnega naloga za plačilo sodne takse

Taksna obveznost, kot pravilno ugotavlja sodišče prve stopnje, res nastane že z vložitvijo pritožbe in ne šele z izdajo plačilnega naloga. Vendar pa, kot že obrazloženo, predstavlja pravni naslov za plačilo sodne takse plačilni nalog. Šele s plačilnim nalogom se ugotovi obstoj taksne obveznosti, njena višina in zapadlost le-te. Dokler ni ugotovljeno, ali taksna obveznost obstoji oziroma je nastala in kolikšno sodno takso je taksni zavezanec dolžan plačati, ni pogojev za odločanje o predlogu za oprostitev plačila sodne takse. To še posebej ne v okoliščinah obravnavanega primera, ko je stranski intervenient oprostitev plačila sodne takse predlagal podrejeno, v kolikor sodišče ne bi sledilo ugovoru zoper plačilni nalog. S slednjim si je namreč prizadeval v prvi vrsti doseči odločitev oziroma ugotovitev, da taksna obveznost za vložitev pritožbe ni nastala.

Pritožbi se ugodi in sklep sodišča prve stopnje razveljavi.

1. Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog stranskega intervenienta za oprostitev oziroma odlog plačila sodne takse.

2. Proti temu sklepu se pritožuje stranski intervenient. V pritožbi navaja, da je sodišče prve stopnje kljub temu, da bi naj po oceni sodišča bil podan razlog za razveljavitev plačilnega naloga v znesku 2.175,00 EUR, odločalo o intervenientovem predlogu ter ga (sicer neutemeljeno) zavrnilo. Ob tem ne gre spregledati, da je (kot izhaja iz točke 4 obrazložitve) sodišče presojalo taksno obveznost v znesku 6.525,00 EUR in torej ne 2.175,00 EUR, kolikor bi naj bila taksna obveznost po plačilnem nalogu. Po stališču pritožbe je takšno postopanje sodišča neutemeljeno in nezakonito. Intervenient opozarja, da je sodišče prve stopnje s tem, ko je sprva razveljavilo plačilni nalog za takso v znesku 2.175,00 EUR, nato pa kljub temu odločalo o predlogu za oprostitev oziroma odlog, postopalo v nasprotju s svojimi dejanji. Namreč, v kolikor se plačilni nalog za znesek 2.175,00 EUR, v zvezi s katerim je intervenient vložil predlog za oprostitev oziroma odlog, razveljavi, seveda o tem ni mogoče odločati. S tem je prišlo do zmotne uporabe materialnega prava, kakor tudi do bistvenih kršitev določb postopka po prvem odstavku 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), kar je vplivalo na pravilnost in zakonitost sklepa, prav tako pa je sodišče zagrešilo bistvene kršitve določb postopka iz 14. in 15. točke 339. člena ZPP, saj so razlogi o odločilnih dejstvih v nasprotju z razlogi iz sklepa z dne 11. 6. 2018, opr. št. I Pg 518/2016.

Četudi bi bila podana podlaga za odločanje, je kot bistveno izpostaviti, da je sodišče prve stopnje, s tem ko je v izpodbijanem sklepu odločalo o taksi v višini 6.525,00 EUR, še preden je sklep, s katerim je razveljavilo plačilni nalog, postal pravnomočen, prejudiciralo, da je njegova odločitev iz sklepa z dne 16. 10. 2018, s katerim je razveljavilo plačilni nalog, pravilna, kar je nedopustno. Sodišče je s takšnim postopanjem ustvarilo procesno zapleten položaj, saj je po eni strani razveljavilo plačilni nalog, po drugi strani pa je očitno vsebinsko presojalo predlog za oprostitev in to za znesek, ki sploh ni bil odmerjen oziroma še niti ni potrjen, pri čemer je že iz predloga za oprostitev oziroma odlog izhajalo, da se vlaga iz previdnosti, v kolikor bi sodišče ugovor zavrnilo in ne zavrglo, kot je to storilo. Sklep z dne 16. 10. 2018 predstavlja sklep presenečenja, saj glede na vsebino oziroma pogoje slednjega, upoštevaje vso dosedanje postopanje sodišča, intervenient takšne odločitve ni mogel pričakovati. Posledično intervenient meni, da v kolikor bo res morebiti izdan nov plačilni nalog za znesek 6.525,00 EUR, mora intervenient imeti ponovno možnost predlagati oprostitev oziroma odlog sodne takse še enkrat, v nasprotnem primeru mu bo kršena pravica, ki mu jo daje sam Zakon o sodnih taksah (v nadaljevanju ZST-1), prav tako pa smiselno pravico do pritožbe iz 25. člena Ustave Republike Slovenije. Iz previdnosti pa se intervenient v pritožbi opredeljuje tudi do vsebinskih zaključkov sodišča glede predloga za oprostitev oziroma odlog sodne takse. Predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa, podrejeno njegovo spremembo tako, da se predlogu za oprostitev oziroma odlog sodne takse intervenientu ugodi.

4. ZST-1 v 34. členu določa postopek za plačilo takse. Če taksa ob nastanku taksne obveznosti ni plačana in ni izkazana v skladu s 6. členom tega zakona, sodišče, razen v primeru iz drugega in tretjega odstavka tega člena, izroči ali pošlje taksnemu zavezancu plačilni nalog, naj v 15 dneh, v postopku izvršbe in zavarovanja pa v 8 dneh od vročitve naloga, plača dolžno takso. Plačilni nalog mora vsebovati osebno ime in naslov zavezanca, za pravno osebo pa naziv in sedež, višino dolžne sodne takse in pravno podlago za njeno odmero, številko računa za nakazilo, referenco in opozorilo glede posledic, če taksa ne bi bila plačana pravočasno (prvi odstavek 34. člena ZST-1). Zoper plačilni nalog je dopustno v 8 dneh od vročitve naloga vložiti ugovor iz razlogov, da taksna obveznost ni nastala, da je taksa že plačana ali da je sodišče takso napačno odmerilo (prvi odstavek 34.a člena ZST-1). Glede na citirana zakonska določila predstavlja plačilni nalog pravni naslov za plačilo sodne takse.

5. Iz obrazložitve izpodbijanega sklepa izhaja, da je sodišče prve stopnje s sklepom z dne 15. 10. 2018 po uradni dolžnosti razveljavilo plačilni nalog z dne 13. 9. 2018, vendar po stališču sodišča prve stopnje to ne vpliva na presojo izpolnjevanja pogojev intervenienta za oprostitev oziroma odlog plačila sodne takse, saj taksna obveznost nastane že z vložitvijo pritožbe in ne šele z izdajo plačilnega naloga. Sodišče prve stopnje je še obrazložilo, da je pri odločanju o oprostitvi oziroma odlogu plačila sodne takse sodišče upoštevalo taksno obveznost za pritožbo v višini, ki je skladna z ZST-1 in ki bi bo intervenientu naložena v plačilo z novim plačilnim nalogom, izdanim po pravnomočnosti sklepa o razveljavitvi plačilnega naloga.

6. Pritožba utemeljeno uveljavlja, da takšnemu stališču sodišča prve stopnje ni mogoče pritrditi. Taksna obveznost, kot pravilno ugotavlja sodišče prve stopnje, res nastane že z vložitvijo pritožbe in ne šele z izdajo plačilnega naloga. Vendar pa, kot že obrazloženo, predstavlja pravni naslov za plačilo sodne takse plačilni nalog. Šele s plačilnim nalogom se ugotovi obstoj taksne obveznosti, njena višina in zapadlost le-te. Dokler ni ugotovljeno, ali taksna obveznost obstoji oziroma je nastala in kolikšno sodno takso je taksni zavezanec dolžan plačati, ni pogojev za odločanje o predlogu za oprostitev plačila sodne takse. To še posebej ne v okoliščinah obravnavanega primera, ko je stranski intervenient oprostitev plačila sodne takse predlagal podrejeno, v kolikor sodišče ne bi sledilo ugovoru zoper plačilni nalog. S slednjim si je namreč prizadeval v prvi vrsti doseči odločitev oziroma ugotovitev, da taksna obveznost za vložitev pritožbe ni nastala.

7. Ker sodišče prve stopnje plačilnega naloga za plačilo sodne takse za pritožbo stranskega intervenienta še ni izdalo, je o predlogu za taksno oprostitev odločalo preuranjeno. Stranskemu intervenientu mora biti namreč dana možnost, da plačilnemu nalogu ugovarja, kot je to sodišče prve stopnje pravilno nakazalo že v sklepu o razveljavitvi plačilnega naloga z dne 13. 9. 2018 in zavrženju njegovega ugovora. Njegov ugovor, da taksna obveznost ni nastala, namreč doslej še ni bil predmet meritorne presoje.

8. Ker je sodišče prve stopnje materialno pravo napačno uporabilo, je sodišče druge stopnje utemeljeni pritožbi stranskega intervenienta ugodilo in sklep sodišča prve stopnje razveljavilo (3. točka 365. člena ZPP).

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - člen 6, 34, 34/1, 34.a, 34.a/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.