TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL Sklep I Cp 1524/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-10-24

izrek sklepa - obrazložitev sklepa o dedovanju - pravni interes - čista vrednost zapuščine - taksna obveznost - podlaga za izračun sodne takse - nedovoljena pritožba - zavrženje pritožbe kot nedovoljene

Stranke oziroma udeležence postopka zavezuje samo tisti del odločitve, ki postane pravnomočen, to je izrek, zato imajo pravico vložiti pravno sredstvo samo zoper izrek. Obrazložitev ne more postati pravnomočna in tudi ne zavezujoča za stranke. Za vložitev pritožbe zoper obrazložitev tako stranka nima pravnega interesa in je treba takšno pritožbo kot nedovoljeno zavreči.

1. Sodišče prve stopnje je odločilo, da v zapuščino po pokojni M. B. sodijo denarna sredstva na srebrnem računu št. ..., odprtem pri NLB, d.d. ter pokojninske dajatve pri ZPIZ. Hkrati je ugotovilo, da je zakonita dedinja do celotne zapuščine zapustničina vnukinja L. B.

2. Dedinja je v pravočasni pritožbi navedla, da izpodbija sklep v 5. točki obrazložitve zaradi nepravilne ugotovitve dejanskega stanja. V 5. točki obrazložitve izpodbijanega sklepa je navedeno, da glede na vrednost zapuščine, priglašene pogrebne stroške in zapustničine dolgove ni čiste vrednosti zapuščine, zato se sodna taksa ne odmeri. Pritožnica navaja, da tak zaključek ni pravilen.

4. Pritožnici, ki je pravni laik, je treba pojasniti, da stranke oziroma udeležence postopka zavezuje samo tisti del odločitve, ki postane pravnomočen, to je izrek, zato ima pravico vložiti pravno sredstvo samo zoper izrek. Pritožnica v obravnavani zadevi se strinja z izrekom sklepa, ne strinja pa se z delom obrazložitve. Obrazložitev ne more postati pravnomočna in tudi ne zavezujoča za stranke. Za vložitev pritožbe zoper obrazložitev tako stranka nima pravnega interesa in je treba takšno pritožbo kot nedovoljeno zavreči.

5. Pritožnici je treba še pojasniti, da se za njo sporni del obrazložitve nanaša izključno na taksno obveznost. Po Zakonu o sodnih taksah (ZST-1) so v zapuščinskem postopku dediči dolžni plačati takso. Ta nastane takrat, ko je zapuščinska obravnava končana (9. točka 5. člena ZST-1), plača pa se od čiste vrednosti zapuščine (25. člen ZST-1). Čista vrednost zapuščine pa se ugotovi tako, da se od ugotovljene vrednosti premoženja, ki ga je imel zapustnik ob svoji smrti odbijejo zapustnikovi dolgovi, stroški za popis in cenitev zapuščine in stroški za zapustnikov pogreb (tretji odstavek 28. člena Zakona o dedovanju; ZD). V delu obrazložitve, ki ga izpostavlja pritožba, je ugotovljeno, da se sodna taksa ne odmeri, kar pomeni, da taksna obveznost dedinje ni nastala oziroma da je ni dolžna plačati.

6. Odločitev o zavrženju pritožbe temelji na določilu 1. točke 365. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 163. členom ZD.

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - člen 5, 5/1, 5/1-9, 25

Zakon o dedovanju (1976) - ZD  - člen 28, 28/3, 163

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 365, 365-1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 421/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-07-18

Barbka Močivnik Škedelj (preds.), Metoda Orehar Ivanc (poroč.), dr. Peter Rudolf

sklep o dedovanju - sestavine sklepa o dedovanju - dediči - dedni delež

V izpodbijanem sklepu je dovolj jasno obrazloženo, kako so bili ugotovljeni dedni deleži posameznih dedičev. Že v izreku je pregledno ugotovljeno, kdo so zakoniti dediči po posameznih zapustničinih pravnih naslednikih, v obrazložitvi pa so ugotovljena še ostala relevantna dejstva, pomembna za ugotovitev dednih deležev.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom o dedovanju za dediče po pokojni M. K. razglasilo F. K. do 3/8, A. K. do 1/8, M. K. do 7/40, A. K., M. R. in P. K., vsakega do 1/40, in J. K. do ¼.

2. Dedinja M. R. v pritožbi uveljavlja bistveni kršitvi določb postopka iz 14. in 15. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, naj pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. V sklepu niso obrazloženi izračunani dedni deleži. F. K., zapustničin sin, je podedoval 25 %. Ker je pokojni, njegovo premoženje dedujejo štirje otroci M. R., P. K. ml., T. H., ki se je dedovanju odpovedala, in O. K. Poleg tega ti otroci dedujejo tudi po možu pokojne vsak 1/3 njegovega dednega deleža. Navedeno v sklepu ni upoštevano. Ker je bilo premoženje, ki je predmet dedovanja, vrnjeno v denacionalizacijskem postopku, dedne izjave ne veljajo.

5. V izpodbijanem sklepu je dovolj jasno obrazloženo, kako so bili ugotovljeni dedni deleži posameznih dedičev. Že v izreku je pregledno ugotovljeno, kdo so zakoniti dediči po posameznih zapustničinih pravnih naslednikih, v obrazložitvi pa so ugotovljena še ostala relevantna dejstva, pomembna za ugotovitev dednih deležev.

6. Neutemeljen je pritožbeni očitek, da pri pritožničinem dednem deležu ni bilo upoštevano, da je tudi dedinja po pokojnem zapustničinem možu V. K. Pritožnica ne izpodbija ugotovitve v izpodbijanem sklepu, da se je njen pravni prednik P. K., sin V. K., s pogodbo o dedni odpovedi z dne 15. 3. 1965 odpovedal dedovanju po očetu. Izjava je učinkovala za tedanje in bodoče premoženje in tudi za potomce (140. člen Zakona o dedovanju, Uradni list FLR, št. 20/55 in nasl.). Ker pritožnica uveljavlja dedni delež po dedku in ne po babici kot denacionalizacijski upravičenki, podlage za drugačno odločitev ne daje niti Zakon o denacionalizaciji (v nadaljevanju ZDen). Člen 80 ZDen se nanaša na dedne izjave in dednopravne pogodbe v zvezi s premoženjem denacionalizacijskega upravičenca in ne v zvezi s premoženjem njegovih dedičev.

7. Po navedenem je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdilo (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD).

Zakon o dedovanju - člen 214, 214/1, 214/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep II Cp 1206/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-11-07

Alenka Kobal Velkavrh (preds.), Bojan Breznik (poroč.), Dušan Barič

predlog za oprostitev plačila sodne takse - ponovni predlog za oprostitev plačila sodne takse - res iudicata - zavrženje predloga

V sodni praksi je sprejeto enotno stališče, da tudi v postopku za oprostitev plačila sodne takse velja prepoved ne bis in idem.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je zavrglo predlog tožnice za oprostitev plačila sodne takse z dne 7. 2. 2018, 30. 3. 2018 in 5. 4. 2018, ker je bilo v postopku s sklepom z dne 18. 1. 2016 že odločeno, da se tožnico delno oprosti plačila sodnih taks, s tem, da mora tožnica za posamezno taksno obveznost plačati 10,00 EUR.

2. Tožnica v pritožbi navaja, da se pri ugovorih na sodno takso in pritožbo na sodno takso ne obračunava sodna taksa. Sodišče v sklepu navaja nerazumljive datume, ki ne sodijo v ta sklep. Sodišče zgolj pavšalno navaja, da se pri tožnici ni spremenilo premoženjsko stanje iz leta 2016. Pritožba s predlogom za taksno oprostitev je bila vložena leta 2018. O predlogu za taksno oprostitev za pritožbo z dne 30. 3. 2018 sodišče prve stopnje ni odločalo. Pritožba se sklicuje na odločbo Upravnega sodišča v Novi Gorici III U-46/2018, kjer je sodišče ugotovilo drugačno dejansko stanje.

4. V sodni praksi je sprejeto enotno stališče

, da tudi v postopku za oprostitev plačila sodne takse velja prepoved ne bis in idem. Sodišče prve stopnje je zato pravilno zavrglo ponoven predlog tožnice za oprostitev plačila sodne takse, saj pritožnica v predlogu za oprostitev plačila sodne takse ni navajala novih okoliščin, na podlagi katerih bi lahko prišlo do drugačne odločitve. Tožnica se šele v pritožbi sklicuje na odločbo Upravnega sodišča v Novi Gorici III U 46/2018 z dne 1. 3. 2018, kar je na podlagi prvega odstavka 337. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) nedovoljena pritožbena novota, ob tem, da tožnica te sodne odločbe tudi ni priložila pritožbi.

5. Na podlagi 1. tč. drugega odstavka 5.člena ZST-1 se plačajo takse za vsako vloženo pravno sredstvo, zato je tožnica dolžna plačati sodno takso za vsako pritožbo, ki jo je vložila zoper odločitev sodišča prve stopnje.

6. Pritožbeni razlogi niso utemeljeni, zato je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka prvega odstavka 365. člena).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 319

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - člen 12

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 2258/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-11-19

sodna taksa kot pravna predpostavka - sodna taksa za pritožbo - višina sodne takse - izpodbijana višina sodne takse

Sodna taksa za pritožbo zoper sodbo je enaka tako v primeru vrednosti izpodbijanega dela 10.791,36 EUR (11.544,00 EUR – 752,64 EUR) kot v primeru vrednosti izpodbijanega dela 10.004,36 EUR (11.544,00 EUR – 1.539,64 EUR) in to v višini 459,00 EUR (3 x 153,00 EUR), skladno s tar. št. 1121 Zakona o sodnih taksah (ZST-1) v zvezi s 16. členom ZST-1.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor tožeče stranke zoper plačilni nalog z dne 27. 8. 2018.

2. Zoper sklep je tožeča stranka vložila pravočasno pritožbo in predlagala, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Ne drži, da je z zahtevkom uspela le v višini 752,64 EUR, tožbenemu zahtevku je bilo ugodeno v višini 1.539,64 EUR. Procesni pobot nikakor ni vplival na utemeljenost tožbenega zahtevka, vplival je zgolj na to, da tožeča stranka zaradi kasnejšega pobota (ki ga je sicer nepravilno izvedlo sodišče), ne more zahtevati plačila celotnega ugotovljenega zneska. Sodišče je v sodbi zavzelo stališče, da je bil tožbeni zahtevek utemeljen v znesku 1.539,64 EUR. Ob pravilnem postopanju bi moralo sodišče sodno takso odmeriti zgolj od dela zahtevka tožeče stranke, za katerega je v sodbi ugotovilo, da ni utemeljen, ne pa tudi od dela, za katerega je štelo, da je utemeljen in ga nato pobotalo z domnevno terjatvijo tožene stranke.

4. Kot je pojasnilo že sodišče prve stopnje, je sodna taksa za pritožbo zoper sodbo enaka tako v primeru vrednosti izpodbijanega dela 10.791,36 EUR (11.544,00 EUR – 752,64 EUR) kot v primeru vrednosti izpodbijanega dela 10.004,36 EUR (11.544,00 EUR – 1.539,64 EUR) in to v višini 459,00 EUR (3 x 153,00 EUR), skladno s tar. št. 1121 Zakona o sodnih taksah (ZST-1) v zvezi s 16. členom ZST-1. V tem členu je namreč določeno, da višina takse s količnikom 1 pri vrednosti predmeta od 10.001,00 EUR do vključno 13.000,00 EUR znaša 153,00 EUR.

5. Glede na navedeno, se pritožbenemu sodišču do ostalih pritožbenih navedb ni bilo potrebno opredeljevati (prvi odstavek 360. člena v zvezi s prvim odstavkom 366. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP). Pritožbo je zavrnilo kot neutemeljeno in sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP)

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - tarifna številka 1121

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - člen 16

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 1841/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-11-14

Metoda Orehar Ivanc (preds.), Peter Rudolf (poroč.), Tadeja Primožič

prekinitev postopka - predlog za prekinitev postopka - odločitev o reviziji - razlogi za prekinitev postopka

Vloženo izredno pravno sredstvo (revizija) ni utemeljen razlog za prekinitev postopka.

I. Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da se predlog tožene stranke na prekinitev pravdnega postopka do odločitve Vrhovnega sodišča RS v revizijskem postopku zoper odločbo Višjega sodišča v Ljubljani, opr. št. I Cp 1671/2017 z dne 17. 1. 2018, v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani, opr. št. I P 2794/2015 z dne 5. 5. 2017, zavrne.

II. Pritožbeni stroški so nadaljnji stroški postopka.

1. S sklepom z dne 3. 7. 2018 je sodišče prve stopnje ugodilo predlogu tožene stranke in odločilo, da se predmetni pravdni postopek prekine do odločitve Vrhovnega sodišča RS v revizijskem postopku zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani I Cp 1671/2017 z dne 17. 1. 2018 (v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani I P 2794/2015 z dne 5. 5. 2017).

2. Zoper omenjeni sklep se iz vseh zakonsko predvidenih pritožbenih razlogov pritožuje tožnik, ki pritožbenemu sodišču predlaga, da ga razveljavi. Okoliščina, da je vložena revizija zoper sodbo, ki v predmetnem postopku odgovarja na predhodno vprašanje, ni zakonski razlog za prekinitev postopka. Takšna naj bi bila tudi enotna sodna praksa (sklicuje se na odločbi tukajšnjega sodišča I Cp 3386/2014 in I Cp 1208/2010). Predhodno vprašanje v predmetnem postopku je pravnomočno rešeno in je sodišče nanj vezano. V primeru uspeha z revizijo ima tožena stranka na voljo ustrezna pravna sredstva.

4. Pritožba pravilno poudarja, da predstavlja reševanje predhodnega vprašanja na matičnem področju razlog za prekinitev pravdnega postopka (v skladu s 1. točko prvega odstavka 206. člena ZPP

), vse dokler o njem ni bilo pravnomočno odločeno. V kolikor je bilo na matičnem področju o takšnem vprašanju odločeno z učinki pravnomočnosti, razloga za prekinitev ni več. To pa hkrati pomeni, da vloženo izredno pravno sredstvo (revizija) ni utemeljen razlog

5. Iz omenjenih razlogov je bilo potrebno pritožbi ugoditi in sklep sodišča prve stopnje spremeniti tako, da se toženkin predlog za prekinitev postopka zavrne (3. točka 365. člena ZPP).

6. O povrnitvi stroškov pritožbenega postopka bo odločeno s končno odločbo (četrti odstavek 163. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku, Uradni list RS, št. 26/1999, s kasnejšimi spremembami.

In sicer ne glede na morebitno smotrnost takšne prekinitve, kar v izpodbijanem sklepu izpostavlja sodišče prve stopnje.

Glej V. Rijavec, Pravdni postopek : Zakon s komentarjem (redaktorja Lojze Ude in Aleš Galič), GV Založba in Uradni list, 2010, druga knjiga, str. 307, oziroma sodbo VS RS II Ips 392/1996 z dne 17. 12. 1997.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 206, 206/1, 206/1-1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 1908/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-11-21

dr. Peter Rudolf (preds.), Majda Irt (poroč.), Tadeja Primožič

Vlogo dediča je sodišče prve stopnje obravnavalo z vseh vidikov: kot pritožbo, zahtevo za revizijo in obnovo postopka, ter prepričljivo argumentiralo razloge za zavrženje njegove vloge oziroma zahteve.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je zahtevo J. H. z dne 11. 4. 2018 za razveljavitev sklepa o dedovanju Temeljnega sodišča v Ljubljani I D 1258/88 z dne 5. 1. 1989 oziroma za revizijo/obnovo zapuščinskega postopka po pokojni A. H., zavrglo.

2. Zoper takšno odločitev se pritožuje dedič J. H. Poudarja, da so navedbe pod točko 6 obrazložitve zmotne, ker odvetnik J. S. pred mesecem marcem 1990 ni imel njegovega pooblastila za zastopanje v predmetni zadevi. V spisu se sicer res nahaja pooblastilo, datirano s 5. 1. 1989, ki pa ga ima za neveljavnega in neverodostojnega zaradi pomanjkljivosti. Zato vročitev pisnega odpravka sodnega sklepa o dedovanju odvetniku J. S. ne more biti zakonita, sklep o dedovanju I D 1258/88 z dne 5. 1. 1989 pa še vedno ni pravnomočen. Predlaga, da se izvede celoten postopek dedovanja od samega začetka in da se njegovi pritožbi ugodi.

4. Sodišče prve stopnje je pravilno zavrglo dedičevo zahtevo za razveljavitev sklepa o dedovanju I D 1258/88 z dne 5. 1. 1989 oziroma za revizijo/obnovo zapuščinskega postopka po pokojni A. H. Njegovo vlogo z dne 11. 4. 2018, katere del predstavlja tudi vloga z dne 5. 2. 2018, je obravnavalo z vseh vidikov: kot pritožbo, zahtevo za revizijo in obnovo postopka. V točkah 6 do 13 obrazložitve je prepričljivo argumentiralo razloge za zavrženje njegove vloge oziroma zahteve, ki jim pritožbeno sodišče v celoti pritrjuje.

5. Pritožnik v pritožbi posebej izpostavlja neveljavnost pooblastila odvetniku J. S., kar pa predstavlja pritožbeno novoto, ki je pritožbeno sodišče - skladno z določbo 337. člena ZPP - ne more upoštevati. V svojih predhodnih vlogah se namreč na neveljavnost pooblastila ni konkretizirano skliceval.

6. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo dediča zavrnilo, saj ni utemeljena. Prav tako pa tudi niso podani razlogi, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti (350. člen ZPP v zvezi s 366. členom istega zakona in 163. členom ZD), zato je potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 337

Zakon o dedovanju (1976) - ZD  - člen 163

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sklep I Cp 1863/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-11-21

Mojca Hribernik (preds.), Majda Irt (poroč.), dr. Peter Rudolf

stranke zapuščinskega postopka - formalni udeleženci postopka - upniki zapustnika - zahteva za ločitev zapuščine - ločitveni upnik

Upniki kot formalni udeleženci zapuščinskega postopka imajo položaj stranke le v primeru, ko zahtevajo ločitev zapuščine po določbi 143. člena ZD. Ta je namenjena zaščiti in poplačilu zapustnikovih upnikov, ne pa za primere, kot je obravnavani. Ker pritožnik tudi ni ločitveni upnik, je pravilna odločitev sodišča o zavrženju njegove pritožbe kot nedovoljene.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je zavrglo pritožbo F. Z. kot nedovoljeno, ker ni stranka zapuščinskega postopka.

2. Zoper takšno odločitev se laično pritožuje F. Z., ki pritožbenih razlogov posebej ne specificira. Poudarja le, da je njegov ugovor utemeljen, pri tem pa se sklicuje na več členov Zakona o dedovanju in notarski zapis SV 874/99 z dne 29. 7. 1999. Izraža dvom v opravilno sposobnost zapustnika v zvezi z oporoko z dne 15. 12. 2010.

4. Odločitev prvega sodišča, ki je pritožbo F. Z. zavrglo, je pravilna. Pritožnik ni niti volilojemnik niti ločitveni upnik, pa tudi ne stranka zapuščinskega postopka. Sicer zatrjuje, da je upnik – iz spisa izhaja, da naj bi bil upnik dedinje – kar mu še ne daje položaja stranke v zapuščinskem postopku. Upniki kot formalni udeleženci zapuščinskega postopka imajo položaj stranke le v primeru, ko zahtevajo ločitev zapuščine po določbi 143. člena Zakona o dedovanju (v nadaljevanju: ZD). Ta je namenjena zaščiti in poplačilu zapustnikovih upnikov, ne pa za primere, kot je obravnavani. Ker pritožnik tudi ni ločitveni upnik, je pravilna odločitev prvega sodišča o zavrženju njegove pritožbe kot nedovoljene.

5. Glede na pojasnjeno pritožba ni utemeljena. Podani pa tudi niso po uradni dolžnosti upoštevni razlogi (drugi odstavek 350. člena ZPP v zvezi s 366. členom istega zakona in 163. členom ZD), zato je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD).

Zakon o dedovanju (1976) - ZD  - člen 143

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL Sodba II Cp 1807/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-11-21

Mojca Hribernik (preds.), Majda Irt (poroč.), dr. Peter Rudolf

Toženec je dogovor o ureditvi medsebojnih razmerij podpisal, tekom postopka in v pritožbi pa ni predstavil okoliščin, ki bi izkazovale drugače.

Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu (glede zneska 6.175,53 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 21. 4. 2017 dalje do plačila) potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je razveljavilo sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani VL 42137/2017 z dne 17. 5. 2017 v prvem in tretjem odstavku izreka (I. točka izreka). Tožencu je naložilo plačilo zneska v višini 9.640,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 24. 5. 2016 dalje do plačila, in zneska v višini 6.175,53 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 21. 4. 2017 dalje do plačila (II. točka izreka). Zahtevek tožnice za povračilo pravdnih stroškov je zavrnilo (III. točka izreka).

2. Toženec se pritožuje zoper odločitev, s katero je bil zavezan k plačilu zneska v višini 6.175,53 EUR. Izpostavlja, da za predmetno storitev dokument, s katerim bi se dokazala oprava storitve, ni bil izdan. Poudarja, da ni naročil nobene storitve, zato tudi ni pravne podlage za izdajo računa. Predlaga "zavrnitev sklepa v celoti".

3. Pritožba je bila vročena tožnici, ki pa se nanjo ni odzvala.

5. Sodišče prve stopnje svojo odločitev temelji na dogovoru o ureditvi medsebojnih razmerij, ki sta ga pravdni stranki sklenili 21. 4. 2017. Iz predmetnega dogovora izhaja, da na dan 21. 4. 2017 dolguje toženec tožnici znesek v višini 15.815,00 EUR. V predmetnem znesku je zaobjet tudi znesek v višini 6.175,53 EUR. Med pravdnima strankama pa je bila sklenjena tudi pogodba o opravljanju odvetniških storitev, ki sta jo sklenili 21. 10. 2015.

6. Predložena listinska dokumentacija negira pritožbena zatrjevanja toženca, da ni podlage za zahtevek v višini 6.175,53 EUR. Toženec je dogovor o ureditvi medsebojnih razmerij z dne 21. 4. 2017 podpisal, tekom postopka in v pritožbi pa ni predstavil okoliščin, ki bi izkazovale drugače, zato je pritožbeno sodišče njegovo pritožbo zavrnilo. V postopku na prvi stopnji tudi ni prišlo do kršitev, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), zato je izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje potrdilo (353. člen ZPP).

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 239, 239/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.