TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep II Kp 14163/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2017-03-02

Barbara Debevec (preds.), mag. Aleksander Karakaš (poroč.), Simona Skorpik

KAZENSKO MATERIALNO PRAVO - IZVRŠEVANJE KAZENSKIH SANKCIJ

neizpolnitev dela v splošno korist - izvršitev kazni zapora v obsegu neopravljenega dela

Opravičljivost razlogov za neopravljeno delo v splošno korist.

I. Pritožba obsojenega J. S. se zavrne kot neutemeljena.

II. Obsojeni je dolžan plačati sodno takso v višini 30,00 EUR.

1. Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da se obsojenemu J. S. nadomeščena kazen zapora z delom v splošno korist v obsegu 360 ur, izvrši v obsegu neopravljenega dela, to je 184 ur, kar znaša 92 dni oziroma tri mesece zapora.

2. Zoper sklep se je obsojeni pritožil smiselno zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, s predlogom, da pritožbeno sodišče sklep spremeni tako, da mu rok, v katerem bi moral opraviti delo v splošno korist, podaljša.

4. Po pritožbeni obrazložitvi, pritožnik dela v splošno korist ni mogel opraviti, ker je bil operiran. O tem je obvestil socialno delavko na Centru za socialno delo (v nadaljevanju Center) ter vodji predložil ustrezna dokazila. Razen tega bi bilo z izvršitvijo nadomeščene kazni zapora finančno ogroženo stanje pritožnikove družine, vključno s preživljanjem sina, ki bi mu pritožnikova odsotnost škodovala.

5. Res je, da je po poročilu Centra z dne 28. 9. 2016 pritožnikova izvenzakonska partnerica 27. 7. 2016, Center osebno obvestila, da je bil pritožnik na operaciji, da okreva ter da je v vednost predložila še zdravstveno dokumentacijo. Vendar kot izhaja iz istega poročila, pritožnik že pred tem dela v splošno korist ni opravil skladno s pričakovanim. Dogovorjenega načrta dela se ni držal, z dela je neopravičeno izostajal, vzrokov za odsotnost pa ni sporočil. Podobno velja za dopis Centra z dne 14. 9. 2016, na katerega se pritožnik ni odzval, medtem ko morebitnih ovir niti v pritožbeni obrazložitvi ni zaslediti. Glede na to, in ker pritožbena zatrjevanja o posledicah izvršitve preostanka kazni za pritožnikovo družino in posebej otroka niso v zvezi s pravilno ugotovitvijo sodišča prve stopnje o neopravičenosti razlogov za pritožnikovo kršitev obveznosti iz naslova dela v splošno korist, je bilo o preizkušeni pritožbi odločiti tako kot izhaja iz izreka tega sklepa (tretji odstavek 402. člena Zakona o kazenskem postopku).

6. Odločba o pritožnikovi dolžnosti plačila sodne takse temelji na 7. točki prvega odstavka 5. člena Zakona o sodnih taksah  in številki 74013 Taksne tarife.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep II Kp 32087/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2017-02-01

Boris Štampar (preds.), Breda Cerjak Firbas (poroč.), Slavica Gabrovec

stvarna pristojnost sodišča - uporaba milejšega zakona

Za kaznivo dejanje po drugem odstavku 263. člena KZ-1 pa je sicer sedaj predpisana kazen do štirih let zapora ali denarna kazen, je pa v času storitve obravnavanega kaznivega dejanja, ki bi naj bilo izvršeno 1. 6. 2013, bila po takrat veljavnem KZ-1, predpisana kazen zapora do treh let, kar pomeni, da je podana okrajna pristojnost. Ker se za storilca kaznivega dejanja v skladu s 7. členom KZ-1 vedno uporablja zakon, ki je veljal v času storitve kaznivega dejanja, če se je po storitvi kaznivega dejanja zakon spremenil, pa se uporablja zakon, ki je milejši za storilca, je stališče prvostopnega sodišča, da je za reševanje obravnavane zadeve pristojno okrajno sodišče, pravilno.

Pritožba višje državne tožilke se zavrne kot neutemeljena.

1. Z uvodoma navedenim sklepom se je sodišče prve stopnje na podlagi določbe prvega odstavka 36. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) v kazenski zadevi zoper obdolženega B.B. zaradi treh kaznivih dejanj zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic po prvem odstavku 257. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1) in kaznivega dejanja sprejemanja koristi za nezakonito posredovanje po drugem odstavku 263. člena KZ-1, izreklo za stvarno nepristojno in navedlo, da bo po pravnomočnosti izpodbijanega sklepa kazensko zadevo odstopilo stvarno pristojnemu Okrajnemu sodišču v Slovenj Gradcu.

2. Zoper ta sklep se je pritožila višja državna tožilka iz Specializiranega državnega tožilstva Republike Slovenije, saj meni, da je odločitev prvostopnega sodišča zmotna. Meni namreč, da je za obdolžencu očitana kazniva dejanja sprejemanje koristi za nezakonito posredovanje po drugem odstavku 263. člena KZ-1 sedaj predpisana kazen, za katero je podana pristojnost okrožnega sodišča.

4. Kot je v izpodbijanem sklepu zapisalo že prvostopno sodišče, je za kazniva dejanja po prvem odstavku 257. člena KZ-1 predpisana kazen do enega leta, za kaznivo dejanje po drugem odstavku 263. člena KZ-1 pa je sicer sedaj predpisana kazen do štirih let zapora ali denarna kazen, je pa v času storitve obravnavanega kaznivega dejanja, ki bi naj bilo izvršeno 1. 6. 2013, bila po takrat veljavnem KZ-1, predpisana kazen zapora do treh let, kar pomeni, da je podana okrajna pristojnost. Ker se za storilca kaznivega dejanja v skladu s 7. členom KZ-1 vedno uporablja zakon, ki je veljal v času storitve kaznivega dejanja, če se je po storitvi kaznivega dejanja zakon spremenil, pa se uporablja zakon, ki je milejši za storilca, je stališče prvostopnega sodišča, da je za reševanje obravnavane zadeve pristojno okrajno sodišče, pravilno.

5. Glede na navedeno je pritožba višje državne tožilke, ki je tudi sicer obtožbo vložila pri Okrožnem sodišču v Slovenj Gradcu, v pritožbi pa navaja, da je v konkretnem primeru krajevno in stvarno pristojen Specializirani oddelek Okrožnega sodišča v Mariboru, bilo potrebno zavrniti kot neutemeljeno.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep IV Kp 20890/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2017-02-16

Simona Skorpik (preds.), mag. Aleksander Karakaš (poroč.), Miroslav Pliberšek

zavrženje prepozne pritožbe - presoja pritožbenih razlogov

Meje pritožbenega preizkusa glede na predmet odločitve.

I. Pritožba zagovornikov obsojenega G. V. se zavrne kot neutemeljena.

II. Obsojeni je dolžan plačati sodno takso v višini 30,00 EUR.

1. Okrajno sodišče v Mariboru je kot sodišče prve stopnje 28. 10. 2016 po tretjem odstavku 402. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) v zvezi z drugim odstavkom 87. člena ZKP zavrglo, po zagovornikih podano pritožbo obsojenega G. V. zoper sklep istega sodišča II Kr 20890/2015 z dne 31. 8. 2016. Pritožba je bila bila zavržena kot prepozna.

2. Zoper sklep so se pritožili obsojenčevi zagovorniki zaradi, kot so zapisali vseh pritožbenih razlogov, predvsem pa zaradi zmotno ugotovljenega dejanskega stanja. Pritožbenemu sodišču predlagajo, da sklep razveljavi.

4. Pritožniki se z ugotovljenim dejanskim stanjem ne strinjajo zato, ker 3. 10. 2016 pooblaščena vročevalka obsojenemu sodne pošiljke ni vročila, temveč se je tedaj le dogovorila, da bo to storila naslednjega dne, ko je obsojenemu sodno pošiljko dejansko vročila.

5. Ne. Povzeto sosledje dogodkov nima opore v podatkih spisa, ko je po obvestilu pooblaščene vročevalke z dne 4. 10. 2016 ter po pripeti vročilnici jasno, da je bil obsojenemu sklep vročen 3. 10. 2016 in ko se potemtakem ugotovitev sodišča prve stopnje o zamujenem pritožbenem roku iz tretjega odstavka 87. člena ZKP izkaže za pravilno.

6. Preostalih, neidentificiranih in neobrazloženih pritožbenih razlogov pritožbeno sodišče, glede na ozko predpisane meje iz 402. člena ZKP, ni preizkušalo, kot ni preizkušalo sicer obrazloženih zatrjevanj v smeri obveznosti iz naslova dela v splošno korist, ki da so bile po obsojencu izpolnjene. Nanašajo se namreč na drug predmet odločitve od predmeta, o katerem je bilo v konkretnem primeru pravilno odločeno.

7. Odločba o obsojenčevi dolžnosti plačila sodne takse temelji na 7. točki prvega odstavka 5. člena Zakona o sodnih taksah (ZST) ter številki 74013 Taksne tarife.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep IV Kp 28897/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2017-02-14

Zdenka Klarič (preds.), Leonida Jerman (poroč.), Miro Lešnik

vrnitev v prejšnje stanje - utemeljitev predloga - taksativno našteti razlogi za vrnitev v prejšnje stanje - pogoji za vrnitev v prejšnje stanje - odločba o spremembi načina izvršitve kazni

Določilo člena 89/I ZKP vrnitve v prejšnje stanje v zvezi z zamudo roka za pritožbo zoper odločbo o spremembi načina izvršitve kazni ne dopušča.

I. Pritožba zagovornika obsojene S.H. se zavrne kot neutemeljena.

II. Obsojena S.H. se oprosti plačila sodne takse.

1. Z napadenim sklepom sodišče prve stopnje po členu 90/I Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) vrnitve v prejšnje stanje ni dovolilo.

2. Zoper ta sklep se je pritožil zagovornik obsojenke, ki se s tako prvostopno odločitvijo ne strinja ter pritožbenemu sodišču smiselno predlaga, da obsojenki ugodi.

4. Sodišče prve stopnje je ravnalo pravilno in zakonito, ko obsojenki ni dovolilo vrnitve v prejšnje stanje, odločitev pa je tako tehtno in argumentirano pojasnilo, da z njo v celoti soglaša tudi pritožbeno sodišče. Zagovornik obsojenke, kot pravilno zaključuje prvostopno sodišče, v predlogu za vrnitev v prejšnje stanje ni navedel nobenega razloga oziroma vzroka, zaradi katerega ni bila pravočasno podana pritožba zoper sklep o spremembi kazenske sankcije, poleg tega pa je pravilno presodilo, da citirano zakonsko določilo, in sicer člen 89/I ZKP, vrnitve v prejšnje stanje v taki situaciji ne dopušča oziroma ne določa, zato se vsi pritožbeni pomisleki zagovornika obsojenke pokažejo kot neupoštevni. Še zlasti tisti, ko pritožnik opozarja na drugo kazensko zadevo po kateri naj bi obsojenka opravljala delo v splošno korist, ob tem pa sam ugotavlja, da zakonodajalec take situacije ni predvidel in je lahko celo posledica nedoslednega ravnanja pristojnega organa. Odločitev prvostopnega sodišča se tako pokaže kot pravilna, pritožba zagovornika obsojenke pa kot neutemeljena, zaradi česar je pritožbeno sodišče odločilo tako, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

5. Odločba o stroških pritožbenega postopka je posledica ugotovitve, da se obsojenka nahaja na prestajanju zaporne kazni (člen 95/IV ZKP v zvezi s členom 98/I ZKP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep I Cp 1299/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2017-01-24

pritožba - plačilo sodne takse - procesna predpostavka

V skladu s 105.a členom ZPP je, kot pravilno izhaja iz obrazložitve sklepa sodišča prve stopnje, plačilo sodne takse za pritožbo predpostavka za obravnavanje pritožbe.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom na podlagi tretjega odstavka 105.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 163. členom Zakona o dedovanju (v nadaljevanju ZD) štelo pritožbo predlagatelja z dne 17. 9. 2016 za umaknjeno.

2. Proti sklepu se pritožuje dedič P.P.Z. in navaja, da je sodno takso v višini 20,00 EUR plačal dne 2. 11. 2016, zato meni, da je odpravljen vzrok zaradi katerega je bil sprejet sklep z dne 28. 10. 2016.

4. Sodišče druge stopnje je sklep sodišča prve stopnje preizkusilo v okviru presoje utemeljenosti pritožbenih navedb kot tudi v okviru uradnega pritožbenega preizkusa, v skladu z drugim odstavkom 350. člena in 366. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD.

5. Nosilni razlog pritožbe je, da naj se upošteva prepozno plačana sodna taksa za pritožbo, s čemer pritožnik meri na nepravilno uporabo tretjega odstavka 105.a člena ZPP.

6. V skladu s 105.a členom ZPP je, kot pravilno izhaja obrazložitve sklepa sodišča prve stopnje, plačilo sodne takse za pritožbo predpostavka za obravnavanje pritožbe. Sam pritožnik v pritožbi navaja, da je sodno takso plačal šele 2. 11. 2016, potem ko je prejel sklep s katerim je sodišče prve stopnje pritožbo z dne 17. 9. 2016 štela za umaknjeno, ker pritožnik sodne takse po plačilnem nalogu z dne 22. 9. 2016 ni plačal.

7. Sodišče prve stopnje je ob ugotovitvi, da dedič P.P.Z. takse za pritožbo ni plačal in da ni pogojev za oprostitev plačila sodnih taks ravnalo pravilno in skladno z določbo tretjega odstavka 105.a člena ZPP. Prepozno plačana taksa ima iste posledice kot neplačilo sodne takse torej domnevo o umiku pritožbe. Na posledice neplačila sodne takse za pritožbo pa je bil pritožnik v plačilnem nalogu tudi pravilno opozorjen čemur v pritožbi niti ne oporeka.

8. Ker uveljavljeni pritožbeni razlog ni podan in ker tudi ni razlogov na katere mora paziti sodišče druge stopnje po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP) je sodišče druge stopnje pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s tretjim odstavkom 163. člena ZD).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep I Cp 1382/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2017-01-27

sodna taksa kot procesna predpostavka - domneva umika pritožbe

Zoper sodbo je toženec vložil pravočasno pritožbo, za katero ob vložitvi ni plačal sodne takse, sodne takse pa tudi ni plačal po tem, ko je sprejel plačilni nalog, niti v roku za plačilo sodne takse ni predlagal, da se ga sodne takse za pritožbo oprosti.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da je pritožba tožene stranke (v nadaljevanju toženec) umaknjena, ker toženec ob vložitvi pritožbe ni plačal sodne takse, sicer pa niso bili podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo (tretji odstavek 105.a člena Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP).

2. Zoper ta sklep vlaga pravočasno laično pritožbo toženec, v kateri navaja, da nima denarja za sodno takso, ker mora z eno plačo preživljati štiričlansko družino, žena nima službe, pri čemer zaradi narave dela, ki ga opravlja, ni mogel v roku zaprositi za oprostitev plačila sodne takse. Navaja, da ima dolgove zaradi njegovega bivšega delodajalca.

4. Po vložitvi pritožbe mora biti plačana sodna taksa najkasneje v roku, ki ga sodišče določi v nalogu za plačilo sodne takse, s katerim stranko tudi opozori, da se bo pritožba štela za umaknjeno, v kolikor sodna taksa v roku ne bo plačana (105.a člen ZPP).

5. Kot izhaja iz podatkov v spisu je sodišče prve stopnje v tej zadevi odločilo z dnem 2. 9. 2016 izdano sodbo na podlagi pripoznave v sporu majhne vrednosti (453.a člen ZPP). Zoper sodbo je toženec vložil pravočasno pritožbo, za katero ob vložitvi ni plačal sodne takse, sodne takse pa tudi ni plačal po tem, ko je sprejel plačilni nalog, niti v roku za plačilo sodne takse ni predlagal, da se ga sodne takse za pritožbo oprosti. Zaradi tega je sodišče prve stopnje utemeljeno izdalo izpodbijani sklep, s katerim je štelo toženčevo pritožbo za umaknjeno v skladu s tretjim odstavkom 105.a člena ZPP.

6. Pritožbena izvajanja, da toženec sodne takse ne zmore plačati, in da ni zmogel pravočasno zaprositi za oprostitev plačila sodne takse ne morejo vplivati na pravilnost in zakonitost odločitve sodišča prve stopnje, zato je sodišče druge stopnje toženčevo pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo, ob ugotovitvi, da sodišče prve stopnje ni storilo postopkovnih kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (po drugem odstavku 350. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP). Odločitev temelji na določbi 2. točke 365. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep I Cp 73/2017
Sodna praksa višjih sodišč, 2017-02-02

Stranka lahko umakne že vloženo pritožbo, vse dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe.

Ugotovi se, da je tožeča stranka umaknila pritožbo.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo primarni in podrejeni tožbeni zahtevek ter odločilo, da je tožeča stranka dolžna v 15. dneh od prejema te sodbe povrniti 2.076,51 EUR pravdnih stroškov, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. Zoper to sodbo se je pravočasno po svojem pooblaščencu pritožila tožeča stranka s pritožbo z dne 15. 12. 2016, ki je bila istega dne prejeta na Okrožnem sodišču v Murski Soboti.

3. Tožena stranka na pritožbo tožeče stranke ni odgovorila.

4. Tožeča stranka je z vlogo z dne 27. 1. 2017, ki jo je poslala na sodišče 30. 1. 2017, pritožbo umaknila z navedbo, da sta pravdni stranki vsa medsebojna razmerja uredili s sklenitvijo sodne poravnave v pravdni zadevi Okrajnega sodišča v Murski Soboti P 137/2016.

5. Tožeča stranka je podala izjavo o umiku pritožbe pred odločitvijo o pritožbi.

6. Na podlagi drugega odstavka 334. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko stranka umakne že vloženo pritožbo, vse dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe.

7. Ker je tožeča stranka svojo pritožbo umaknila, preden je bilo o njej odločeno, je sodišče druge stopnje z ugotovitvijo umika pritožbe postopek zaključilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep I Cp 191/2017
Sodna praksa višjih sodišč, 2017-02-27

Pritožbena izvajanja v smeri ponovne poprave sodbe lahko predstavljajo le ponoven predlog za popravo sodbe.

I. Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

II. Tožena stranka krije sama svoje stroške odgovora na pritožbo.

1. Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče sodbo Okrožnega sodišča v Mariboru II P 24/2015 z dne 3. 3. 2015 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Mariboru I Cp 1098/2015 z dne 6. 1. 2016 zaradi očitne strojepisne napake popravilo glede zapisa parcelnih številk posameznih nepremičnin, kot je razvidno iz izreka izpodbijanega sklepa.

2. Prvostopni sklep s pritožbo izpodbija tožeča stranka. V pritožbi izpostavlja, da je popravni sklep pravilno izdan. Pravnomočno prvostopno sodbo (ta je potrjena s sodbo višjega sodišča) pa bi bilo potrebno dodatno popraviti, ker je po izdaji sodbe prišlo do spremembe številk parcel zaradi parcelacije, nekatere pa so tudi pomotno zapisane oziroma niso v lasti tožene stranke. Predlaga ugodno rešitev pritožbe oziroma ponovno popravo sodbe.

3. V odgovoru na tožbo se tožena stranka zavzema za potrditev prvostopne sodbe in priglaša pritožbene stroške.

5. Prvostopno sodišče je z izpodbijanim sklepom (temu tudi ne oporeka pritožba) v skladu z določbo prvega odstavka 328. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP)(1) pravilno popravilo očitno pisno napako v zapisu številke zemljiškoknjižnih parcel, kot je razvidno iz izreka izpodbijanega sklepa. Pritožbena izvajanja, ki pravilnosti poprave sodne odločbe ne oporekajo, izpodbijanega sklepa ne morejo v ničemer spremeniti in so tako neutemeljena. Pritožbeno sodišče ob preizkusu izpodbijanega sklepa, v skladu s prvim odstavkom 366. člena v zvezi z drugim odstavkom 350. člena ZPP, tudi ni ugotovilo uradoma upoštevne kršitve določb postopka in zato je odločilo, kot je razvidno iz izreka tega sklepa.

6. Pritožbena izvajanja v smeri ponovne poprave sodbe pa lahko predstavljajo le ponoven predlog za popravo sodbe, pri čemer v predmetni zadevi ne gre prezreti, da je bila izdana zavrnilna sodba, kar pomeni, da navedena sodba ne predstavlja pravne podlage za spremembo zemljiškoknjižnega stanja na parc. št. nepremičnin, zapisanih v izreku sodbe.

7. Odločitev pritožbenega sodišča temelji na določbi 2. točke 365. člena ZPP.

8. Tožena stranka z odgovorom na pritožbo ni prispevala k dodatni razjasnitvi zadeve in zato krije sama svoje pritožbene stroške.

Op. št. (1)		:	Predsednik senata kadarkoli popravi napake v imenih in številkah ter druge očitne pisne in računske pomote, pomanjkljivosti glede oblike in neskladnost prepisa sodbe z izvirnikom.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep III Cp 241/2017
Sodna praksa višjih sodišč, 2017-03-08

odločitev o stroških postopka - postopek v interesu predlagatelja

O stikih otroka s starima staršema odloča sodišče po določbi tretjega odstavka 106.a člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih (v nadaljevanju ZZZDR) v nepravdnem postopku.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče odločilo, da sta predlagatelja dolžna nasprotni udeleženki nerazdelno povrniti stroške pravdnega postopka v znesku 214,58 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi v primeru plačilne zamude (točka I izreka) ter da terjatev nasprotne udeleženke preide do višine stroškov izplačanih iz naslova brezplačne pravne pomoči na Republiko Slovenijo (točka II izreka).

2. Prvostopni sklep s pritožbo izpodbijata predlagatelja. Uveljavljata pritožbeni razlog zmotne uporabe določb o plačilu stroškov nepravdnega postopka. Po določbi 35. člena Zakona o nepravdnem postopku (v nadaljevanju ZNP) vsak udeleženec trpi svoje stroške in tako nista dolžna plačati stroškov nasprotne stranke. Postopek pa tudi ni bil vložen zaradi njune koristi, temveč iz razloga, ker jima nasprotna udeleženka ni omogočala stikov z vnukinjo. Predlog za določitev stikov pa sta umaknila zaradi finančnih razlogov. Predlagatelja sta tudi slabšega premoženjskega stanja in jih je sodišče z izpodbijano odločbo o plačilu stroškov kaznovalo. Predlagata razveljavitev izpodbijanega sklepa.

4. O stikih otroka s starima staršema odloča sodišče po določbi tretjega odstavka 106.a člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih (v nadaljevanju ZZZDR) v nepravdnem postopku. Tak postopek je prvostopno sodišče izvajalo tudi v obravnavanem primeru in je tako tudi pravilno stroške odmerjalo v skladu z določbo 35. člena ZNP. Pri tem pa je pravilno presodilo, da je bil predlog za določitev stikov starih staršev z otrokom podan izključno v interesu predlagateljev in zato predlagatelja (ta sta tudi predlog za določitev stikov tekom postopka umaknila) v skladu s tretjim odstavkom 35. člena ZNP(1) krijeta stroške nasprotne stranke. Pravilnosti odmere stroškov pa predlagatelja ne oporekata in zato je pritožbeno sodišče odločilo, kot je razvidno iz izreka tega sklepa.

5. Take odločitve tudi ne morejo spremeniti pritožbena izvajanja s sklicevanjem na slabo finančno stanje, ker predlagatelja v tem postopku nista oproščena plačila stroškov postopka.

6. Odločitev pritožbenega sodišča temelji na določbi 37. člena ZNP v zvezi z 2. točko 365. člena Zakona o pravdnem postopku.

Op. št. (1)		: Če je nepravdni postopek izveden izključno v interesu nekaterih udeležencev, trpijo te stroške ti udeleženci.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.