VSL sklep I Cp 2437/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2017-01-10

stroški postopka - načelo končnega uspeha - umik tožbe - umik tožbe zaradi izpolnitve zahtevka - pritožbeni stroški

Temeljno pravilo o povrnitvi pravdnih stroškov je, da v končni posledici bremenijo tistega, ki je s svojim ravnanjem povzročil, da je bila pravda potrebna. Odločilno je načelo končnega uspeha, ne pa uspešnost posameznih pravnih dejanj, razen če gre za separatne stroške.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep glede stroškov postopka (2. točka izreka) potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je razveljavilo sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani VL 158671/2015 z dne 28. 12. 2015 tudi v prvem in tretjem odstavku izreka ter postopek ustavilo (1. točka izreka). V 2. točki izreka je odločilo, da stranki nosita svoje stroške pravdnega postopka.

2. Zoper odločitev o stroških postopka se pritožuje toženec, ki uveljavlja pritožbeni razlog bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz prvega odstavka 338. člena ZPP. Poudarja, da se sklep zaradi pomanjkljivosti ne more preizkusiti. Višje sodišče v Ljubljani je v sklepu II Ip 925/2016 z dne 4. 5. 2016 v 2. točki izreka navedlo, da se odločitev o stroških pritožbenega postopka pridrži za končno odločbo v pravdnem postopku. O teh stroških pa sodišče v izpodbijanem sklepu ni zavzelo nobenega stališča, čeprav je bilo pravočasno opozorjeno, da bo moralo odločiti tudi o pritožbenih stroških postopka. Predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, sklep razveljavi in vrne zadevo sodišču prve stopnje v novo odločanje. Priglaša stroške pritožbenega postopka.

3. Tožnik je vložil odgovor na pritožbo, ki pa ga pritožbeno sodišče ni upoštevalo, saj ni podan pogoj iz sedme alineje drugega odstavka 366. člena ZPP.

5. Temeljno pravilo o povrnitvi pravdnih stroškov je, da v končni posledici bremenijo tistega, ki je s svojim ravnanjem povzročil, da je bila pravda potrebna.(2) Odločilno je načelo končnega uspeha, ne pa uspešnost posameznih pravnih dejanj, razen če gre za separatne stroške. Čeprav tožnik s pritožbo ni uspel, pa to še ne pomeni, da je pritožbene stroške dolžan nositi on. Bistveno je, da je bila tožba, čeprav je bila kasneje zaradi toženčeve izpolnitve zahtevka umaknjena – utemeljena. Toženec je med postopkom poravnal celotno terjatev, tožnik pa je tožbo takoj po izpolnitvi zahtevka umaknil. Glede na okoliščine primera in ob upoštevanju določb 154 in 158. člena ZPP je odločitev prvega sodišča, ki tožencu ni priznalo pritožbenih stroškov, pravilna.

6. Razlogi sodišča glede stroškov postopka so povsem ustrezni, sklep ni obremenjen s pomanjkljivostmi, ki jih izpostavlja pritožba. V 3. točki je sodišče ustrezno obrazložilo svojo odločitev, pri čemer so s pravdnimi stroški mišljeni celotni stroški, vključno s pritožbenimi. Slednji delijo usodo vseh preostalih pravdnih stroškov, saj je, kot je bilo že zgoraj izpostavljeno, odločilno načelo končnega uspeha, ne pa uspešnost posameznih pravdnih dejanj.

7. Pritožba ni utemeljena, sodišče druge stopnje pa tudi ni ugotovilo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti, zato je bilo treba pritožbo zavrniti in v izpodbijanem delu (2. točka izreka) potrditi sklep sodišča prve stopnje (drugi odstavek 350. člena ZPP in druga točka 365. člena ZPP v zvezi s 366. členom istega zakona).

Op. št. (2): Primerjaj Betetto, N. in drugi: Pravdni postopek, zakon s komentarjem, 2. knjiga.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.