VSL Sodba II Cp 1384/2018
Sodna praksa višjih sodišč, 2018-10-17

mag. Gordana Ristin (preds.), Suzana Ivanič Lovrin (poroč.), Barbara Žužek Javornik

mokra in spolzka tla - padec na mokrih tleh - načelo prepovedi povzročanja škode - neskrbno ravnanje - soprispevek oškodovanca - denarna odškodnina za nepremoženjsko škodo

Glede na dejstvo, da je tuš uporabljalo veliko število ljudi ter s tem povezano veliko možnost prisotnosti mokrote na kopalniških tleh, je bilo ravnanje zavarovanca tožene stranke neskrbno, saj bi bilo drsnost mokrih tal mogoče preprečiti že z enostavnim ukrepom, to je namestitvijo nedrseče talne podlage (tekstilne ali gumijaste). Direktno o namestitvi takšne podlage ne govori noben predpis. Takšna dolžnost zavarovanca tožene stranke pa izhaja iz splošnega načela prepovedi povzročanja škode oziroma načela neminem laedere, po katerem se je vsak dolžan vzdržati ravnanja, s katerim bi utegnil drugemu povzročiti škodo. Takšna dolžnost zavarovanca tožene stranke je obstajala ne glede na to, ali je kateri od obsojencev namestitev talne podlage zahteval in ne glede na to, ali se je že zgodil kakšen podoben škodni dogodek, saj bi se zavarovanec tožene stranke glede na poznavanje razmer moral zavedati nevarnosti padca katerega od obsojencev.

Ker je bilo prisotno tako vedenje tožnika o mokroti tal in njegova dolžnost prispevati k čiščenju tal v kopalnici (pred in po tuširanju), je tožnikov soprispevek k nastali škodi oceniti na 50%.

I. Pritožbi se delno ugodi in se sodba sodišča prve stopnje spremeni tako, da se v točki I. izreka znesek 975,00 EUR nadomesti z zneskom 650,00 EUR, v točki II. izreka znesek 3.525,00 EUR nadomesti z zneskom 3.850,00 EUR, v točki III. izreka znesek 14,40 EUR nadomesti z zneskom 31,08 EUR, v točki IV. izreka pa znesek 224,60 EUR nadomesti z zneskom 153,13 EUR.

II. V ostalem se pritožba zavrne in se v izpodbijanem, a nespremenjenem delu potrdi sodba sodišča prve stopnje.

III. Tožeča stranka je dolžna toženi stranki povrniti stroške pritožbenega postopka v znesku 82,50 EUR, v 15 dneh, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka paricijskega roka dalje do plačila.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje razsodilo, da je tožena stranka dolžna plačati tožeči stranki znesek odškodnine v višini 975,00 EUR skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dne 10.8.2016 dalje do plačila (točka I. izreka), vse v 15 dneh. V presežku (za znesek 3.525,00 EUR in obresti od 27.4.2016 do 9.8.2016) je tožbeni zahtevek zavrnilo (točka II. izreka). Odločilo je tudi, da je dolžna tožeča stranka v 15 dneh toženi stranki povrniti 14,40 EUR stroškov, po preteku roka z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zamude do plačila (točka III. izreka) ter da je dolžna tožena stranka pravdne stroške tožeče stranke v višini 224,60 EUR v roku 15 dni nakazati na račun Okrožnega sodišča v Novem mestu (točka IV. izreka).

2. Zoper ugodilni del sodbe se je iz vseh pritožbenih razlogov po prvem odstavku 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) pritožila tožena stranka. Predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne v celoti oziroma ugotovi vsaj 70% soprispevek tožnika k nastanku škodnega dogodka in ustrezno zniža dosojeno odškodnino in stroške pravdnega postopka. Navaja, da je iz fotografij razvidno, da je tuš kabina ločena od preostalega dela kopalnice ter da je sestavljena iz banjice za tuš kabino, ki je zakrita s plastično zaveso ter da je do izhoda iz banjice tuš kabine do izhoda iz tušev potrebno narediti še nekaj korakov. Tožniku je bilo stanje v kopalnici znano, da so tla iz ustreznega materiala ter da se mokrota lahko iznese iz tuš kabine. Glede na to, da se je tožnik po tuširanju obrisal in padel pri izhodu iz kopalnice, tožena stranka meni, da ni podana odgovornost njenega zavarovanca za nastali škodni dogodek. Obsojenci, ki so nastanjeni v sobi, so dolžni sami poskrbeti za red in čistočo tako v sobi kot kopalnici. Tožnik je sam povzročil mokroto na tleh v kopalnici in je tako sam v celoti odgovoren za nastali škodni dogodek, saj je dolžan kopalnico za seboj počistiti. Noben predpis zavarovancu tožene stranke ne predpisuje, da bi moral namestiti nedrsečo podlago, pa tudi obravnavani škodni dogodek je prvi, ki se je pripetil in obsojenci so dolžni po tuširanju kopalnico za sabo počistiti. Nobeden od obsojencev ni pravosodnih policistov opozoril oziroma zahteval namestitev protizdrsne podlage. Prisotnost vlage oziroma mokrote v kopalnici ni nekaj neobičajnega oziroma nepričakovanega. Celo nasprotno, s tem morajo obsojenci glede na uporabo kopalnice računati. Glede na navedeno tožena stranka meni, da je tožnik v celoti sam odgovoren za nastali škodni dogodek, podrejeno pa je vsaj v 70% soprispeval k nastanku škodnega dogodka oziroma njegovim posledicam.

3. Pritožba tožene stranke je bila vročena tožeči stranki, ki na pritožbo ni odgovorila.

5. Sodišče prve stopnje je ugotovilo sledeča pravno odločilna dejstva:

- do škodnega dogodka (padca tožnika na mokrih tleh) je prišlo v kopalnici s tušem v ZPKZ ... dne 26.4.2016;

- v sobi je nameščenih 12 do 14 obsojencev, tuš pa se dnevno uporabi tudi do dvajsetkrat;

- na tušu so nameščene zavese, po katerih izteka voda na ploščice pred tuš;

- mokroto tal je mogoče pričakovati in glede na število uporabnikov nemogoče poskrbeti za popolno suhost tal in jih ves čas brisati;

- za čiščenje kopalnice so bili zadolženi zaporniki sami, torej tudi tožnik;

- ko je šel pod tuš, je tožnik videl, da so tla mokra.

6. Sodišče prve stopnje je zaključilo, da je podana krivdna odgovornost zavarovanca tožene stranke, saj ravnanje zavarovanca v danih razmerah, ko je tuš uporabljalo veliko število ljudi, ni bilo dovolj skrbno, drsnost mokrih tal pa bi bilo mogoče preprečiti že z namestitvijo nedrseče talne podlage. Podan pa je soprispevek tožnika k nastanku škode v višini 25%, saj so bili za čiščenje kopalnice in s tem tudi tal, na splošno zadolženi zaporniki sami in torej tudi tožnik. Poleg tega je tožnik tedaj, ko je šel pod tuš, videl, da so tla mokra, zaradi česar bi moral biti še posebej pazljiv.

7. Pritožbeno sodišče pritrjuje zaključku sodišča prve stopnje, da je glede na dejstvo, da je tuš uporabljalo veliko število ljudi ter s tem povezano veliko možnost prisotnosti mokrote na kopalniških tleh, bilo ravnanje zavarovanca tožene stranke neskrbno, saj bi bilo drsnost mokrih tal mogoče preprečiti že z enostavnim ukrepom, to je namestitvijo nedrseče talne podlage (tekstilne ali gumijaste). Res je, da direktno o namestitvi takšne podlage ne govori noben predpis. Takšna dolžnost zavarovanca tožene stranke pa izhaja iz splošnega načela prepovedi povzročanja škode oziroma načela neminem laedere (10. člen Obligacijskega zakonika - OZ), po katerem se je vsak dolžan vzdržati ravnanja, s katerim bi utegnil drugemu povzročiti škodo. Takšna dolžnost zavarovanca tožene stranke je obstajala ne glede na to, ali je kateri od obsojencev namestitev talne podlage zahteval in ne glede na to, ali se je že zgodil kakšen podoben škodni dogodek, saj bi se zavarovanec tožene stranke glede na poznavanje razmer moral zavedati nevarnosti padca katerega od obsojencev. Nepomembno je dejstvo, ali je tožnik padel takoj pri tušu ali pri izhodu iz kopalnice ter ali se je obrisal po tuširanju, kar navaja tožena stranka v pritožbi. Pritožba tožene stranke je torej neutemeljena v delu, ko meni, da je izključena vsakršna odgovornost tožene stranke za nastali škodni dogodek.

8. Tožena stranka pa v pritožbi pravilno navaja, da so bili sicer za čiščenje kopalnice zadolženi zaporniki sami in s tem tudi tožnik ter da je tožnik tedaj, ko je šel pod tuš, videl, da so tla mokra, zaradi česar bi moral biti še posebno pazljiv. Ta dejstva je ugotovilo že sodišče prve stopnje, vendar jih po oceni pritožbenega sodišča ni upoštevalo v zadostni meri. Ker je bilo prisotno tako vedenje tožnika o mokroti tal, zaradi česar bi moral biti še posebej previden, in njegova dolžnost prispevati k čiščenju tal v kopalnici (pred in po tuširanju), je tožnikov soprispevek k nastali škodi oceniti na 50% oziroma sta kršitvi tožnika in zavarovanca tožene stranke po teži enakovredni (171. člen OZ). Sodišče prve stopnje je tako na pravilno ugotovljeno dejansko stanje delno zmotno uporabilo materialno pravo, zato je na podlagi določbe 358. člena ZPP pritožbeno sodišče delno ugodilo pritožbi tožene stranke in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je upoštevajoč s strani sodišča prve stopnje priznano odškodnino za nepremoženjsko škodo v višini 1.300,00 EUR in upoštevaje tožnikov soprispevek k škodi v višini 50%, v I. točki izreka sodbe prve stopnje odškodnino znižalo na znesek 650,00 EUR in zavrnilo tožbeni zahtevek tožnika za plačilo dodatnih 325,00 EUR (zavrnjeni znesek tožbenega zahtevka v točki II. izreka sedaj znaša 3.850,00 EUR).

9. Zaradi delne spremembe sodbe sodišča prve stopnje je spremenjen tudi uspeh pravdnih strank v postopku, zato je pritožbeno sodišče na podlagi 2. odst. 165. člena ZPP spremenilo tudi odločitev o stroških postopka na prvi stopnji tako, da je upoštevajoč pravilno odmero stroškov s strani sodišča prve stopnje in novi uspeh tožeče stranke (15%) in tožene stranke (85%), odločilo, da je tožeča stranka dolžna toženi stranki povrniti 31,08 EUR stroškov (v tem delu je spremenilo točko III. izreka sodbe prve stopnje), tožena stranka pa je dolžna pravdne stroške tožeče stranke v višini 153,13 EUR nakazati na račun Okrožnega sodišča v Novem mestu (v tem delu je pritožbeno sodišče spremenilo točko IV. izreka sodbe prve stopnje). V preostalem delu pa je pritožba tožene stranke neutemeljena, zato jo je pritožbeno sodišče potem, ko ni našlo uradoma upoštevnih kršitev (2. odst. 350. člena ZPP), zavrnilo kot neutemeljeno in v izpodbijanem, a nespremenjenem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

10. Ker je tožena stranka delno uspela s pritožbo (v višini 33%), ji je skladno z uspehom dolžna tožeča stranka povrniti stroške pritožbenega postopka in sicer sodno takso v znesku 79,20 EUR (240,00 EUR x 0,33) in administrativne stroške v znesku 3,3 EUR (10,00 EUR x 0,33), skupaj 82,50 EUR. Te stroške ji je dolžna plačati v 15 dneh, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka paricijskega roka dalje do plačila.

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 10, 131, 131/1, 171

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.