TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSK Sklep CDn 227/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-11-16

Nataša Butina Mrakič (preds.), Špela Prodan (poroč.), mag. Jana Petrič

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ZEMLJIŠKA KNJIGA

družba z omejeno odgovornostjo - skupno zastopanje - pooblastilo odvetniku - dovoljenost pritožbe - zavrženje pritožbe

Iz sodnega registra izhaja, da sta direktor družbe T. d.o.o.,  F. C. in A.T. Pri obeh navedenih direktorjih pa je kot način zastopanja navedeno: skupno. Tak način zastopanja torej omejuje upravičenje posameznega zastopnika za (samostojno) zastopanje, kar pomeni, da bi morala poblastilo za pritožbo oz. pritožbo (so)podpisati tudi oba direktorja, da bi imela obravnavana pritožba pravno veljaven učinek.

Z izpodbijanim sklepom, je sodišče prve stopnje (v nadaljevanju: sodišče) ugodilo ugovoru družbe G. d.o.o. in predlaganega vpisa - izbris zaznambe vrstnega reda za pridobitev lastninske pravice ni dovolilo.

Zoper navedeni sklep se pritožuje predlagatelj po pooblaščencu. Navaja, da je s tem, ko je vložil zahtevo za izbris zaznambe vrstnega reda za prenos lastninske pravice z zemljiškoknjižnim predlogom z dne 24.2.2016 na več nepremičninah, preklical svojo poslovno voljo po ustanovitvi zaznambe vrstnega reda in njenem domnevnem prenosu na družbo G. d.o.o.. Očitno je, da predlagatelj (lastnik nepremičnin) na spornih nepremičninah ne želi več imeti navedene zaznambe in ne želi, da s to zaznambo razpolaga družba G. d.o.o.. V nadaljevanju pritožbe navaja določbe ZZK-1 in utemeljuje, zakaj je njegov predlog utemeljen.

Iz spisovnih podatkov izhaja, da je navedeno pritožbo vložil predlagatelj po pooblaščencu, odvetniku A. K.. Slednjemu pa je pooblastilo podpisal direktor predlagatelja F. C.. Vendar iz sodnega registra izhaja, da je poleg F. C. direktor družbe T. d.o.o. tudi A. T.. Pri obeh navedenih direktorjih pa je kot način zastopanja navedeno: skupno. Tak način zastopanja torej omejuje upravičenje posameznega zastopnika za (samostojno) zastopanje

Navedeno pomeni, da predlagatelja skupno zastopata tako F. C. kot A. T., in bi zato morala pooblastilo za pritožbo oz. pritožbo (so)podpisati tudi A. T., da bi imela obravnavana pritožba pravno veljaven učinek.

Ker pa A. T. kot direktorica ni podpisala pooblastila za vložitev obravnavne pritožbe niti ni (so)podpisala obravnavne pritožbe, je bilo treba navedeno pritožbo zavreči (1. točka drugega odstavka 339. člena ZZK-1).

1 Primerjaj dr. Nina Plavšak, Veliko komentar Zakon o Gospodarskih družbah, 2. dopolnjene izdaja, z novelami ZGD-1A do ZGD-1H, 1. knjiga, , GV Založba, Ljubljana 2014, stran 2000, točka 2.2.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 343, 343/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 24/2005, enako tudi I R 25/2005, I R 26/2005
VSL sklep I Cp 350/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-03-31

zavrženje pritožbe - prepozna pritožba - vročitev zamudne sodbe - odgovor na pritožbo - stroški odgovora na pritožbo - potrebnost stroškov - povrnitev stroškov odgovora na pritožbo - stroški pravdnega postopka

Tožničin predlog za povrnitev stroškov odgovora na pritožbo ni utemeljen. Glede na očitno neutemeljenost pritožbe odgovora nanjo ni mogoče šteti za potreben strošek pritožbenega postopka, vložitev pravnega sredstva pa sama po sebi tudi ne daje podlage za zaključek, da je strošek nastal po toženčevi krivdi.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

II. Tožeča stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo toženčevo pritožbo in njeno dopolnitev zoper sodbo P 556/2015-I z dne 10. 6. 2015, vloženi 1.7.2015 in 8.7.2015, kot prepozni.

2. Toženec v pritožbi navaja, da mu je bila zamudna sodba vročena 11. 6. 2015, pritožbo pa je vložil 1. 7. 2015. Nasprotuje zahtevku, ki mu je bilo ugodeno z zamudno sodbo. Delež dote v vrednosti 37.712,40 EUR bo tožnici plačal v denarju in ne z zemljiščem. Okrožno sodišče v Ljubljani prosi, naj počaka z vpisom v zemljiško knjigo, dokler ne bo zapuščinska zadeva po pokojni A. A. dokončno rešena.

3. Tožnica v odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev in povrnitev stroškov pritožbenega postopka bodisi kot potrebnih stroškov bodisi kot stroškov, ki so nastali po toženčevi krivdi.

5. Izpodbijani sklep temelji na ugotovitvah, da je bila pritožniku izpodbijana sodba vročena 11. 6. 2015, pritožbo pa je vložil 1. 7. 2015 in jo dopolnil 8. 7. 2015. Ker mora biti pritožba vložena v petnajstih dneh od vročitve sodbe (prvi odstavek 333. člena Zakona o pravdnem postopku – v nadaljevanju ZPP), je zaključek izpodbijanega sklepa, da je pritožba prepozna, pravilen. Glede na to se pritožbeno sodišče ne sme izreči o utemeljenosti navedb v zvezi s sodbo.

6. Po navedenem in po ugotovitvi, da niso podane po uradni dolžnosti upoštevne kršitve procesnega prava, je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

7. Tožničin predlog za povrnitev stroškov odgovora na pritožbo ni utemeljen. Glede na očitno neutemeljenost pritožbe odgovora nanjo ni mogoče šteti za potreben strošek pritožbenega postopka, vložitev pravnega sredstva pa sama po sebi tudi ne daje podlage za zaključek, da je strošek nastal po toženčevi krivdi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cp 689/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-03-29

neplačilo sodne takse za pritožbo - domneva umika pritožbe - zakonski spor

V določbah 27. poglavja ZPP (spor iz razmerij med starši in otroki) ni posebne določbe, ki bi določala drugačno pravno posledico nepravočasnega plačila sodne takse za pritožbo, kot je določena v tretjem odstavku 105.a člena ZPP.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je sklenilo, da se šteje pritožba tožnika za umaknjeno, ker v odrejenem roku zanjo ni plačal sodne takse.

2. Tožnik je proti takšni odločitvi vložil pravočasno pritožbo, s katero uveljavlja vse zakonsko opredeljene pritožbene razloge. Pritožbenemu sodišču predlaga, da razveljavi izpodbijani sklep ter vsebinsko obravnava pritožbo zoper sodbo Okrožnega sodišča v Krškem IV P 153/2014 z dne 13. 10. 2015, podredno pa, da ugodi pritožbi, razveljavi sklep prvostopenjskega sodišča in mu zadevo vrne v ponovno odločanje. Navedel je, da sodišče v obrazložitvi sklepa ni navedlo, kako in kje je preverjalo, ali je bila sodna taksa plačana ali ne. Meni, da bi moralo sodišče v vsakem primeru pritožbo poslati v pritožbeno obravnavanje, ker gre za družinsko zadevo, ki je pomembna za tožnika in za otroke. V takšnih situacijah sodišče ne more upoštevati siceršnjih določil ZPP glede vlog, ker gre za specifično situacijo in specifično zadevo, ki jo tudi ZPP v določilih od 406. člena dalje posebej ureja.

4. Sodišče prve stopnje je v razlogih izpodbijanega sklepa navedlo, da je bil tožniku 14. 12. 2015 vročen plačilni nalog za plačilo sodne takse za pritožbo in da se je rok za plačilo iztekel 14. 1. 2016. Do tega dne pa taksa ni bila plačana, niti ni bilo predloženo dokazilo o njenem plačilu. Tožnik takšnega dejanskega zaključka prvostopenjskega sodišča ne spodbija. Če takse za pritožbo ni plačal pravočasno se šteje, da je pritožba umaknjena (tretji odstavek 105.a člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Pri tem ne držijo tožnikove pritožbene trditve, da sodišče glede na naravo obravnavane zadeve (spor iz razmerij med starši in otroki) ne bi smelo upoštevati navedenega določila, kar naj bi izhajalo iz določil 27. poglavja ZPP (določila od 406. do 423. člena). Omenjena določba tretjega odstavka 105.a člena ZPP velja tudi v omenjenih sporih. Podlaga za tak zaključek je v tretjem odstavku 406. člena ZPP, ki določa, da če v 27. poglavju zakona ni posebnih določb, veljajo za postopek v sporu iz razmerij med starši in otroki druge določbe ZPP. V določbah navedenega poglavja ni posebne določbe, ki bi določala drugačno pravno posledico nepravočasnega plačila sodne takse za pritožbo, kot je določena v že omenjenem tretjem odstavku 105.a člena ZPP.

5. Tožnikova pritožba se tako izkaže za neutemeljeno, zato jo je bilo treba zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 13/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-03-25

popravni sklep - stroški pravdnega postopka - stroški izvedenca - očitna pisna pomota

Popravnega sklepa z razlogi, ki se tičejo vsebine odločitve, ni mogoče izpodbijati.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje sodbo izdano v tej zadevi dne 3. 12. 2014, v III. točki izreka popravilo tako, da je v izreku o stroških znesek 3.357,32 EUR nadomestila z zneskom 375,32 EUR.

2. Zoper sklep je druga toženka vložila pravočasno pritožbo „iz vseh pritožbenih razlogov“ in predlagala, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da znesek 357,32 EUR nadomesti z zneskom 462,64 EUR. Navaja, da je odločitev sodišča prve stopnje o stroških napačna. Dne 29. 10. 2012 je plačala predujem za izvedenca medicinske stroke v višini 1.600,00 EUR, dne 15. 10. 2013 ji je bil vrnjen preveč plačan predujem v znesku 1.232,81 EUR. Nato je dne 18. 6. 2014 plačala nov predujem za izvedenca v znesku 600,00 EUR, dne 14. 9. 2015 ji je bil vrnjen preveč plačan predujem v znesku 524,52 EUR. Stroški izvedenca, ki so se krili iz založenih predujmov toženk, znašajo skupaj 442,66 EUR, priglašeni stroški izvedenca in potni stroški torej skupaj znašajo 462,64 EUR. Sodišče je tako napačno seštelo vse stroške druge toženke, skupaj bi ji šlo 462,64 EUR in ne le 357,32 EUR.

4. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje izrek o stroških vsebovan v sodbi z dne 3. 12. 2014, popravilo tako, da je znesek 3.357,32 EUR nadomestilo z zneskom 357,32 EUR, potem, ko je ugotovilo, da je pri zapisu zneska stroškov, ki jih mora tožnik povrniti drugi toženki, prišlo do očitne pisne pomote (328. člen Zakona o pravdnem postopku – ZPP). V obrazložitvi sodbe je sodišče že navedlo, katere vrste stroški gredo drugi toženki in v kakšni višini in tudi pravilno navedlo seštevek 357,32 EUR. Le pri zapisu zneska v izreku sodbe, je prišlo do očitne pisne pomote, ko je bil namesto pravilnega zneska 357,32 EUR zapisan znesek 3.357,32 EUR. Utemeljeno je tako sodišče to očitno pisno pomoto, ki se lahko odpravi kadarkoli, tudi po pravnomočnosti sodne odločbe, popravilo.

5. Druga toženka sklep izpodbija iz razlogov, ki se tičejo vsebine odločitve, vendar pa popravnega sklepa s takšnimi razlogi ni mogoče izpodbijati.

6. Glede na povedano je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 782/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-03-23

Polona Marjetič Zemljič (preds.), mag. Matej Čujovič (poroč.), Katarina Marolt Kuret

dedni delež - vštetje darila - napotitev na pravdo - verjetnost pravice - manj verjetna pravica - negativna dejstva

Kadar dedič trdi, da je sodedič prejel določen denarni znesek kot darilo, sodedič pa ne prereka le tega, da je šlo za darilo, temveč zanika prejem denarnega zneska nasploh, je pravica dediča, ki trdi, da je bil denarni znesek izročen, manj verjetna in je on tisti, ki mora svoje trditve dokazati v pravdi.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je prekinilo zapuščinski postopek in dedinjo A. A. napotilo na pravdo, da zoper zakonita dediča B. B. in C. C. v zakoniti dedni delež B. B. všteje darilo – denarni znesek 2.000,00 DEM.

2. Dedinja v pravočasni pritožbi kot bistveno navaja, da ni pravilno, da je bila na pravdo napotena ona. Na naroku je zahtevala, naj se denarni znesek v višini 2.000,00 DEM všteje v dedni delež B. B., ta pa je njene trditve le prerekal, zato ni mogoče šteti, da je njena pravica manj verjetna. Iz obrazložitve izpodbijanega sklepa ni razvidno, da bi sodišče opravilo kakršno koli tehtanje, zato je podana absolutno bistvena kršitev postopka iz drugega odstavka 14. člena ZPP. Predlaga spremembo, podredno razveljavitev sklepa.

3. Dedič B. B. je na pritožbo odgovoril in predlaga njeno zavrnitev. Dedič C. C. na vročeno pritožbo ni odgovoril.

5. Pritožnica je kot dedinja na naroku 27. 8. 2015 navedla, da je sodedič leta 1996 od zapustnice, ko je prodala njivo, prejel darilo v višini 2.000,00 DEM.(1) Te navedbe je sodedič prerekal, jih označil za premalo konkretizirane in z besedami „odločno zavrača … saj ni bilo nikoli kakšnega darila“(2) zanikal kakršen koli prejem darila. Pritožnica zmotno razume obseg spora med njo in sodedičem. Ni namreč spora o tem, ali je B. prejel 2.000,00 DEM kot darilo ali ne, temveč je spor o tem, ali je denarni znesek sploh prejel. Pritožničina zahteva, da bi moral B. trditi in dokazovati, da denarja ni prejel, je nerazumna, ker negativnih dejstev pač ni mogoče dokazovati. Ob B. popolnem zanikanju njenih trditev, je njena pravica avtomatično postala manj verjetna, zato jo je sodišče prve stopnje pravilno napotilo na pravdo. Sklep tudi ni obremenjen z absolutno bistveno kršitvijo iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, saj ima vse potrebne razloge, kot je razvidno iz te obrazložitve.

6. Na podlagi navedenega je pritožbeno sodišče na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

Op. št. (1): List. št. 35, drugi odstavek zapisnika; po sklepu o nadaljevanju postopka.

Op. št. (2): List. št. 35, hrbtna stran, drugi odstavek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 436/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-03-24

ugovor zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse - zloraba procesnih pravic - kopičenje pravnih sredstev - taksa zaradi zavlačevanja sodnih postopkov

Toženec kaže, da se s kopičenjem pravnih sredstev poskuša izogniti svoji taksni obveznosti, zato ni odveč opozorilo, da lahko sodišče stranko, ki zlorablja svoje procesne pravice, denarno kaznuje, lahko pa zahteva tudi plačilo posebne takse zaradi zavlačevanja sodnega postopka (tar. št. 3006 taksne tarife). Ni izključeno, da bo moralo sodišče prve stopnje zoper toženca uporabiti kakšnega od predpisanih ukrepov, če bo nadaljeval z izogibanjem plačilu dolgovane takse.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo toženčev ugovor zoper plačilni nalog z dne 15.10.2015, po katerem bi moral toženec za pritožbo z dne 25.9.2015 plačati 33,00 EUR sodne takse.

2. Toženec se je zoper navedeni sklep pravočasno pritožil in predlaga njegovo razveljavitev. Pri tem se sklicuje na vse zakonske pritožbene razloge. Meni, da sklepa ni mogoče preizkusiti, ker iz njegove obrazložitve ni razvidno, kako je sodišče izračunalo dolgovano sodno takso in kateri predpis je uporabilo. V sklepu tudi ni navedeno, kdaj in kje je bil ta predpis objavljen.

4. Sodišče prve stopnje je v izpodbijanem sklepu izčrpno, skrbno in vsakomur razumljivo pojasnilo svojo odločitev. Zanjo je navedlo popolne in pravilne dejanske in pravne razloge, ki jih ni treba ponavljati. Izpodbijani sklep je vsekakor mogoče preizkusiti, zato ni podana absolutna bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), na katero meri pritožba. Sicer pa so v obrazložitvi sklepa izrecno navedena vsa relevantna določila Zakona o sodnih taksah (ZST-1), vključno s podatki o njihovi uradni objavi in začetku veljavnosti, ki jih je sodišče prve stopnje uporabilo pri odmeri sporne sodne takse in pri obravnavanju toženčevega ugovora zoper izdani plačilni nalog.

5. Toženec se z drugačnimi pritožbenimi trditvami očitno spreneveda, zato podrobnejši odgovor nanje ni potreben. Kaže, da se s kopičenjem pravnih sredstev poskuša izogniti svoji taksni obveznosti, zato ni odveč opozorilo, da lahko sodišče stranko, ki zlorablja svoje procesne pravice, denarno kaznuje (11. člen ZPP), lahko pa zahteva tudi plačilo posebne takse zaradi zavlačevanja sodnega postopka (tar. št. 3006 taksne tarife). Ni izključeno, da bo moralo sodišče prve stopnje zoper toženca uporabiti kakšnega od predpisanih ukrepov, če bo nadaljeval z izogibanjem plačilu dolgovane takse.

6. Pritožbeni preizkus je pokazal, da v postopku na prvi stopnji ni bilo uradoma upoštevnih procesnih procesnih ali materialnih kršitev, niti tistih, ki jih uveljavlja toženec. Sodišče druge stopnje je zato njegovo pritožbo zavrnilo in na podlagi 2. točke 365. člena ZPP potrdilo izpodbijani sklep.

ZPP člen 11. ZST-1 člen 33. ZST-1 tarifna številka 3006.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 513/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-03-29

prekinitev postopka - nadaljevanje prekinjenega postopka - vložitev izrednega pravnega sredstva - upravni postopek

Vložitev izrednih pravnih sredstev (revizija in tožba za ugotovitev ničnosti upravne odločbe) po ustaljeni sodni praksi ni razlog za prekinitev postopka.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče postopek, ki je bil prekinjen dne 27. 9. 2010, nadaljevalo z dnem 18. 11. 2015.

2. Proti navedenemu sklepu so se pravočasno pritožili toženci, ki sicer pritrjujejo ugotovitvi sodišča prve stopnje, da je bilo v zadevi Okrožnega sodišča v Ljubljani II P 1900/2013 pravnomočno odločeno, vendar so so vložili revizijo in menijo, da bi bilo smotrno in smiselno, da je postopek prekinjen do odločitve o izrednem pravnem sredstvu. Poleg pravdnega postopka teče tudi upravni postopek ugotavljanja ničnosti sporne denacionalizacijske odločbe, o čemer še ni bilo dokončno odločeno. Ker je odločitev v tej pravdi odvisna od vprašanja, kdo je lastnik spornih nepremičnin, je smotrno, da ostane postopek prekinjen.

4. S sklepom z dne 27. 9. 2010 je sodišče predmetni pravdni postopek prekinilo do pravnomočnega zaključka pravdnega postopka, ki se je vodil pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani pod opr. št. P 1266/2009-II oziroma P 1900/2013-II (1. točka prvega odstavka 206. člena ZPP). V skladu z drugim odstavkom 208. člena ZPP se postopek nadaljuje, ko se pravnomočno konča postopek, zaradi katerega je bil prekinjen. Odločitev sodišča prve stopnje je torej pravilna. Vložitev izrednih pravnih sredstev (revizija in tožba za ugotovitev ničnosti upravne odločbe) po ustaljeni sodni praksi ni razlog za prekinitev postopka, zato postopek zaradi tega tudi ne more ostati prekinjen, kot to predlagajo pritožniki. Ker niso podani uveljavljeni pritožbeni razlogi in ker višje sodišče ni ugotovilo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo tožencev zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

ZPP člen 206, 206/1, 206/1-1, 208, 208/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 91/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-01-25

ugovor zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse - sklep o ugovoru - ugovorni razlogi - obveznost plačila sodne takse - utemeljenost pritožbe

Obveznost plačila sodne takse za postopek o pritožbi ni odvisna od vprašanja, ali je pritožba utemeljena ali ne.

I. Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je sklenilo, da se ugovor tožene stranke z dne 22. 12. 2015 zoper plačilni nalog zavrne.

2. Zoper citirani sklep je tožena stranka vložila laično pritožbo. V njej je navedla, 1. da tožba nima materialno pravne podlage v zakonu, zaradi česar je po njenem mnenju odločanje v tej zadevi brezpredmetno, 2. da tožena stranka ne more biti tožena stranka in 3. da bo, v kolikor se bo postopek, ki nima podlage v zakonu, nadaljeval, slednjega izpodbijala pred Komisijo EU kot nedovoljeno državno pomoč tožeči stranki.

4. Zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse je dopustno v osmih dneh od vročitve naloga vložiti ugovor iz razlogov, da je taksa že plačana ali da je sodišče takso napačno odmerilo (prvi odstavek 34a. Zakona o sodnih taksah(1), v nadaljevanju ZST-1).

5. Sodišče prve stopnje je toženi stranki v obrazložitvi izpodbijanega sklepa pojasnilo, da je bila glede na vrednost spornega predmeta (tj. 3.451,60 EUR) z nalogom z dne 21. 12. 2015 zahtevana sodna taksa za pritožbo pravilno odmerjena (po tar. št. 1211 ZST-1 se količnik 3,0 množi s 70 EUR) ter da obveznost plačila sodne takse za postopek o pritožbi ni odvisna od vprašanja, ali je pritožba utemeljena ali ne. Trditev, da je bila taksa že plačana, pa tožena stranka v ugovoru zoper plačilni nalog ni podala.

6. Toženka z obravnavano pritožbo teh razlogov za zavrnitev ugovora ne izpodbija (ne navaja nobenih utemeljenih razlogov, s katerimi bi lahko izpodbila pravilnost odločitve sodišča prve stopnje iz sklepa z dne 5. 1. 2016), temveč zgolj ponavlja trditve iz ugovora. Ker pa je na te po presoji pritožbenega sodišča pravilno odgovorilo že sodišče prve stopnje in ker pritožbeno sodišče pri preizkusu izpodbijanega sklepa tudi ni našlo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP), je pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

Op. št. (1): Uradni list RS, št. 37/08, 97/10, 29/13 - skl. US, 21/13 - ZP-1H, 63/13, 89/13 - odl. US, 111/13 - ZP-1I, 40/14 - skl. US, 58/14 - odl. US, 72/14 - skl. US in 19/15 - odl. US.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Rg 516/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-01-06

Renata Horvat (preds.), Vesna Jenko (poroč.), Nada Mitrović

spor o pristojnosti - gospodarski spor - Trgovinska zbornica Slovenije - izterjava članarine

V obravnavani zadevi ne gre za gospodarski spor, saj tožeča stranka kot zbornica ni oseba iz 1. točke prvega odstavka 481. člena ZPP (gospodarska družba, zavod, zadruga, država, samoupravna lokalna skupnost).

Za odločanje v predmetni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

1. Po izdanem sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine in ugovoru dolžnika zoper ta sklep je Okrajno sodišče v Ljubljani razveljavilo sklep o izvršbi v delu, v katerem je dovoljena izvršba in zadevo odstopilo v reševanje Okrožnemu sodišču v Ljubljani.

2. Okrožno sodišče v Ljubljani je sprožilo spor o pristojnosti, ker meni, da ni pristojno za odločanje v predmetni zadevi, saj tožeča stranka kot zbornica ni oseba iz 1. točke prvega odstavka 481. člena ZPP in da njegova pristojnost ni podana niti po določbah 483. in 484. člena ZPP.

3. Za odločanje v predmetni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

4. V obravnavani zadevi ne gre za gospodarski spor, saj tožeča stranka kot zbornica ni oseba iz 1. točke prvega odstavka 481. člena ZPP (gospodarska družba, zavod, zadruga, država, samoupravna lokalna skupnost). Kot izhaja iz odgovora upnika na ugovor dolžnika že v izvršilnem postopku, gre za izterjavo plačila članarine v znesku 50,00 EUR s pripadajočimi zamudnimi obrestmi. Tak spor pa ni gospodarski spor niti po objektivnem kriteriju iz 482. ali 483. člena ZPP.

5. Ker so za sojenje v spornih o premoženjskopravnih zahtevkih, če vrednost spornega predmeta ne presega 20.000,00 EUR, stvarno pristojna po prvem odstavku 30. člena ZPP okrajna sodišča, za sojenje v sporih zoper pravne osebe pa je po 48. členu ZPP splošno krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je njihov sedež, sedež tožene stranke pa je v Ljubljani, je za odločanje v tem sporu pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

6. Pritožbeno je v sporu o pristojnosti odločilo na podlagi prvega odstavka 25. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.