TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep Cst 78/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-02-09

mag. Damjan Orož (preds.), Andreja Strmčnik Izak (poroč.), Mateja Levstek

odstop od vzajemno neizpolnjene dvostranske pogodbe - razlogi - absolutna bistvena kršitev določb pravdnega postopka

Sodišče prve stopnje je dalo soglasje za odstop od dvostransko neizpolnjenih pogodb. Zakonsko določbo je sodišče pravilno povzelo, vendar svoje odločitve ni obrazložilo. Predvsem ni ugotavljalo (in posledično tudi ne pojasnilo), ali gre za dvostransko neizpolnjene pogodbe, prav tako tudi ne, ali bo z odstopno pravico dosežen njen namen, to pa je, da se dosežejo ugodnejši pogoji za poplačilo upnikov v skladu z namenom stečajnega postopka. Zgolj pavšalna navedba, da bo tak namen z odstopom od pogodb dosežen, ne more zadostovati.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom upravitelju dalo soglasje za odstop od v izreku sklepa navedenih dvostransko neizpolnjenih pogodb.

2. Zoper navedeni sklep se je iz vseh pritožbenih razlogov pravočasno pritožil upnik. Predlagal je razveljavitev izpodbijanega sklepa.

4. Sodišče prve stopnje je dalo soglasje za odstop od dvostransko neizpolnjenih pogodb, in sicer na podlagi 267. člena ZFPPIPP. Zakonsko določbo je sodišče pravilno povzelo, vendar pritožnik utemeljeno opozarja, da sodišče svoje odločitve ni obrazložilo. Predvsem ni ugotavljalo (in posledično tudi ne pojasnilo), ali gre za dvostransko neizpolnjene pogodbe, prav tako tudi ne, ali bo z odstopno pravico dosežen njen namen, to pa je, da se dosežejo ugodnejši pogoji za poplačilo upnikov v skladu z namenom stečajnega postopka. Zgolj pavšalna navedba, da bo tak namen z odstopom od pogodb dosežen, ne more zadostovati.

5. Iz izpodbijanega sklepa niso razvidni razlogi, na podlagi katerih je sodišče prve stopnje predlogu upravitelja ugodilo. Prav tako ni mogoče ugotoviti, na podlagi česa upravitelj zaključuje, da gre za dvostransko neizpolnjene pogodbe. Ker je sodišče prve stopnje zgolj nekritično sledilo navedbam upravitelja, ne da bi v izpodbijanem sklepu navedlo razloge za svojo odločitev, sklepa ni mogoče preizkusiti. Tako je podana absolutno bistvena kršitev določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in s tem razveljavitveni razlog iz 3. točke 365. člena ZPP, oba v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP.

Pisni odpravek se ujema z elektronskim izvirnikom sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 281/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-03-23

Milan Mesojedec (preds.), Majda Urh (poroč.), Karmen Ceranja

nagrada odvetnika - zastopanje več strank - povišanje nagrade - nagrada za postopek

V primeru, ko odvetnik zastopa več strank, se zgolj nagrada za postopek za vsako dodatno odvetnikovo stranko v isti zadevi poviša za 0,3.

Pritožbi se delno ugodi in se sodba v sklepu o stroških (točka II izreka) spremeni tako, da se znesek 1.819,93 EUR nadomesti z zneskom 1.562,82 EUR. Kar zahteva tožnica več se zavrne.

1. Sodišče prve stopnje je z napadeno sodbo zavrnilo tožničin zahtevek, da se ugotovi, da obstoji dedna pravica tožnice po zapustniku A. A. iz naslova dalj časa trajajoče življenjske skupnosti med njima in posledično zahtevek za povrnitev stroškov (točka I. izreka sodbe). Tožeči stranki je naložilo, da toženi povrne 1.819,93 EUR pravdnih stroškov (točka II. izreka).

2. Tožnica je podala predlog za popravo sklepa o stroških, podredno pa pritožbo zoper točko II. izreka sodbe. Navaja, da je sodišče toženi stranki priznalo po tar. št. 1200 nagrado za zastopanje več strank na celoten znesek opravil, ki jih je priznala toženi stranki, kar pa je v nasprotju z določili Zakona o odvetniški tarifi (ZOdvT). Sklicuje se na določilo 8. člena tega zakona. Pravilni izračun stroškov za zastopanje bi znašal 1.538,42 EUR in ne 1.819,93 EUR kolikor je dosodilo sodišče.

4. V primeru, ko odvetnik zastopa več strank, se nagrada za postopek za vsako dodatno odvetnikovo stranko v isti zadevi poviša za 0,3 (tar. št. 1200 ZOdvT). V obravnavani zadevi je bila nagrada za postopek po tar. št. 3100 odmerjena v višini 578,50 EUR in po tar. št. 1200 za zastopanje druge stranke v višini 344,25 EUR. Pritožba utemeljeno opozarja, da tak izračun ni pravilen, saj se za zastopanje druge stranke za 0,3 poviša le nagrada za postopek. Toženci do povišanja nagrade za narok in za materialne stroške niso upravičeni. Povedano pomeni, da gre toženima strankama skupaj nagrada za postopek v višini 712,00 EUR, poleg tega pa še nagrada za narok v višini 534,00 EUR ter 15,00 EUR za fotokopije (tar. št. 6000) in pavšal za plačilo poštnih in telekomunikacijskih storitev v višini 20,00 EUR (tarifni številki 6002), vse povečano za 22 % DDV. Stroški tožene stranke tako znašajo 1.562,82 EUR in ne 1.819,97 EUR kot je odločilo prvo sodišče.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 533/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-03-07

stroški - priča - povrnitev potnih stroškov priči - kilometrina - stroški za javni prevoz

Priči praviloma pripada povrnitev potnih stroškov za javni prevoz, le izjemoma ji pripada kilometrina.

Pritožbi se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se razveljavi nad zneskom 22,80 EUR ter se zadeva v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

1. Sodišče prve stopnje je na naroku zaslišalo pričo, ki je ob zaključku svojega zaslišanja predlagala, da se ji izplača kilometrina iz M. v L. in nazaj, in sicer 93,98 EUR za 254 km. Sodišče prve stopnje ji je z izpodbijanim sklepom, izdanim na naroku, ta znesek priznalo, nakar je toženec priči izročil denar, kar je sodišče ugotovilo na zapisnik.

2. Toženca v pravočasni pritožbi navajata, da priči pripada le avtobusni prevoz, ki znaša 11,40 v eno smer, zato priči pripada le 22,80 EUR. Predlagata, da se ugotovi dejanski strošek.

4. Priči praviloma pripada povrnitev potnih stroškov za javni prevoz (6. člen Pravilnika o povrnitvi stroškov v pravdnem postopku(1)), le izjemoma pa ji pripada kilometrina (9. člen Pravilnika). Ker je bil izpodbijani sklep izdan na naroku, (logično) nima nobenih razlogov, zakaj bi priči pripadala kilometrina in bi bilo treba uporabiti izjemo od splošnega pravila, ki teži k povrnitvi stroškov za javni prevoz. Izpodbijanega sklepa ni mogoče preizkusiti (14. točka drugega odstavka 339. člena ZPP). Iz tega razloga je bilo treba izpodbijani sklep razveljaviti (3. točka 365. člena ZPP) ter zadevo v spornem delu (tj., kolikor pričnina presega stroške javnega prevoza v višini 22,80 EUR, kot pritožnika sama navajata) vrniti sodišču prve stopnje. To bo moralo pričo pozvati, zakaj ni mogla uporabiti javnega prevoza. Če priča ne bo navedla razlogov, ki bi utemeljevali uporabo 9. člena Pravilnika, bo moralo sodišče njen zahtevek v presežku zavrniti.

Op. št. (1): Uradni list RS, št. 15/2003, 32/2013, v nadaljevanju Pravilnik.

Pravilnik o povrnitvi stroškov v pravdnem postopku člen 6, 9.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 99/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-03-01

predlog za oprostitev plačila sodnih taks - premoženjsko stanje - občutno zmanjšanje sredstev za preživljanje

Tožnica ni zadostila svojemu trditvenemu in dokaznemu bremenu glede dokazovanja okoliščin za oprostitev plačila sodnih taks.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo tožničin predlog za oprostitev plačila sodnih taks. Ugotovilo je, da je tožnica prejemnica starostne pokojnine v višini 1.151,15 EUR.

2. Tožnica se pritožuje zoper sklep iz vseh pritožbenih razlogov po 338. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Navaja, da ni lastnica nepremičnega premoženja in da živi v stanovanju, ki je predmet spornega razmerja. Ima zelo velike izdatke s plačevanjem sodnih taks zaradi spornih razmerij s tožencem in njegovim sinom, zato nima niti denarnih sredstev za lastno preživljanje niti denarnih sredstev za plačilo sodnih taks v tem postopku. Stara je več kot 85 let in ima zdravstvene težave. Zaradi starostne onemoglosti ima povečane izdatke, kar je splošno znano dejstvo. Njen edini vir dohodka je vdovska pokojnina. Predlaga, da se izpodbijani sklep spremeni tako, da se jo oprosti plačila sodnih taks.

4. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da tožnica ni zadostila svojemu trditvenemu in dokaznemu bremenu glede dokazovanja okoliščin za oprostitev plačila sodnih taks. Tožnica prejema pokojnino v višini 1.151,15 EUR, zato ji s posplošenimi trditvami o odsotnosti sredstev za lastno preživljanje in plačilo sodne takse ni uspelo izkazati slabega premoženjskega stanja. Tožnica svojega premoženjskega stanja ni podrobneje opisala, saj ni konkretizirala povečanih izdatkov zaradi zatrjevanih zdravstvenih težav, starostne onemoglosti ter spornih pravnih razmerij s tožencem in njegovim sinom. Ker tožnica ni izkazala, da bi se s takojšnjim plačilom sodne takse (taksa za tožbo znaša 320,00 EUR) občutno zmanjšala sredstva za preživljanje, je sodišče prve stopnje materialnopravno pravilno zavrnilo njen predlog za oprostitev plačila sodnih taks.

5. Pritožbeni razlogi niso utemeljeni, prav tako pa niso podani razlogi, na katere je pritožbeno sodišče dolžno paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), zato je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (druga točka 365. člena ZPP v zvezi s tretjim odstavkom 1. člena Zakona o sodnih taksah).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cp 3372/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-02-26

odpoved dedovanju - odgovornost za dolgove

Iz sklepa o dedovanju po pokojni A. A. sledi, da se je njena hči C. C. kot zakonita dedinja dedovanju odpovedala, zato tožena stranka v zapuščinskem postopku po A. A. (svoji materi) ni bila proglašena za dediča in je pravilen materialnopravni zaključek sodišča prve stopnje, da ne odgovarja za njene dolgove (142. člen ZD).

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijana sodba sodišča prve stopnje potrdi.

II. Tožeča stranka je dolžna povrniti toženi stranki 114,02 EUR stroškov za odgovor na pritožbo v 15 dneh od izteka paricijskega roka dalje z zakonskimi zamudnimi obrestmi do plačila.

1. Sodišče je zavrnilo tožbeni zahtevek na plačilo 291,50 EUR na podlagi zaključka, da tožena stranka ni dedinja tožnice A. A.

2. Sodbo izpodbija tožeča stranka, ki v obrazložitvi navaja, da je toženka na podlagi vstopne pravice po svoji pokojni materi A. A. dedinja po pokojnem B. B., umrlem ... 4. 1989. Podedovala je del naknadno najdenega premoženja pokojnega B. B., ki ga predstavlja povračilo zneska iz naslova vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. Iz tega naslova ji je Občina ... izplačala znesek 291,50 EUR. Ker je kot dedinja po pokojni materi A. A. vstopila v njen pravni položaj, je odgovorna za dolg zapustnice do tožnika do višine podedovanega premoženja, torej 291,50 EUR.

3. Tožena stranka je na pritožbo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev.

5. Iz sklepa o dedovanju po pokojnem B. B. (Temeljno sodišče v Novem mestu, Enota v Krškem, opr. št. D 200/89 z dne 2. 10. 1989) sledi, da se tožena stranka dedovanju po svojem bratu ni odpovedala, ampak je svoj dedni delež odstopila materi A. A. Kot sledi iz dodatnega sklepa o dedovanju pod opr. št. D 200/89 z dne 4. 2. 2011 se C. C. tudi naknadno najdeni zapuščini po pokojnem B. B. (denarni znesek v višini 1.049,39 EUR) ni odpovedala in ker svojega dednega deleža tudi ni nikomur odstopila, je postala dedinja dela njegovega premoženja na podlagi sklepa o dedovanju.

6. Iz sklepa o dedovanju po pokojni A. A. sledi, da se je njena hči C. C. kot zakonita dedinja dedovanju odpovedala, zato tožena stranka v zapuščinskem postopku po A. A. (svoji materi) ni bila proglašena za dediča in je pravilen materialnopravni zaključek sodišča prve stopnje, da ne odgovarja za njene dolgove (142. člen Zakona o dedovanju).

7. Sodišče je pravilno uporabilo določilo materialnega prava. Prav tako pritožbeno sodišče ni našlo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), zato je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

8. Zaradi pritožbenega neuspeha tožeča stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka in je dolžna povrniti stroške za odgovor na pritožbo toženi stranki (prvi odstavek 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP). Sodišče je stroške tožene stranke odmerilo skladno z Odvetniško tarifo, njihova natančna specifikacija je razvidna iz stroškovnika, ki je v spisu, višina pa iz izreka te odločbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 369/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-03-02

pisna izjava o premoženjskem stanju - predlog za oprostitev plačila sodnih taks - zavrženje predloga - poziv na dopolnitev predloga - ugovor zoper sklep procesnega vodstva - zavrženje ugovora

Ker tožnik ni ravnal v skladu z zahtevo sodišča in ni predložil pisne izjave o premoženjskem stanju, je sodišče prve stopnje pravilno zavrglo njegov predlog za oprostitev plačila sodnih taks.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog tožeče stranke za oprostitev plačila sodnih taks, ugovor zoper sklep z dne 22.9.2015, predlog tožeče stranke za dodelitev brezplačne pravne pomoči in predlog za prenos pristojnosti.

2. Zoper tak sklep se pritožuje tožnik brez navedbe pritožbenih razlogov. V pritožbi zoper sklep o oprostitvi plačila sodnih taks navaja, da predloga ni mogoče zavreči. Člen 12 ZST ni obveznost vlagatelja, izjava o premoženjskem stanju je brezpredmetna. Sklep o dopolnitvi predloga ni sklep procesnega vodstva in ga ni mogoče zavreči. Prav tako ni mogoče zavreči predloga za dodelitev brezplačne pravne pomoči. O predlogu za dovolitev brezplačne pravne pomoči ne odloča sodišče s sklepom in za odločanje pritožbeno sodiščen nima materialnopravne podlage v zakonu in je njega pravnomočnost brezpredmetna. Pristojnost sodišča je določena z zakonom in odločanje Vrhovnega sodišča nima materialnopravne podlage v zakonu. V nadaljevanju pritožbe tožnik ponavlja vsebino tožbe.

4. Ker tožnik ni ravnal v skladu z zahtevo sodišča in ni predložil pisne izjave o premoženjskem stanju je sodišče prve stopnje pravilno zavrglo njegov predlog za oprostitev plačila sodnih taks.

5. Pravilno je bil zavržen ugovor tožnika zoper sklep, s katerim ga je sodišče pozvalo na dopolnitev predloga, saj ugovor zoper sklep procesnega vodstva ni dopusten.

6. O brezplačni pravni pomoči in o zahtevi za prenos pristojnosti je bilo že pravnomočno odločeno in gre za že razsojeno stvar, tako da je sodišče prve stopnje pravilno zavrglo tudi ta dva predloga.

7. Glede na navedeno je bilo potrebno pritožbo tožnika zavrniti in potrditi izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 211/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-02-24

obnova postopka - obnovitveni razlog - napačna pravna presoja

Napačna pravna presoja v pravnomočno končanem postopku ni obnovitveni razlog.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog tožnika za obnovo postopka.

2. Zoper tak sklep se pritožuje tožnik, ki v pritožbi navaja, da je sodišče iz neupravičenih razlogov zavrnilo predlog za obnovo postopka, ker se sodnica želi izogniti osebni odgovornosti za napako v pravdi. V pritožbi navaja, da je bil predlog vložen zaradi zmotnega sojenja v tej zadevi. Za kvalificiranega pravnega strokovnjaka se pričakuje, da ve, kaj je deklaratorna in kaj izvršljiva sodna odločba. V danem primeru je bil tožnik zaveden s strani sodišča in je bil v dobri veri glede na sklep sodišča. Za nastalo situacijo je odgovorno sodišče.

4. Obnova postopka je izredno pravno sredstvo, ki se sme vložiti iz taksativno naštetih razlogov, ki so navedeni v členu 394 ZPP. V predlogu je treba navesti zakoniti razlog, na podlagi katerega se zahteva obnova, okoliščine, iz katerih izhaja, da je predlog vložen v zakonitem roku in dokaze, s katerimi podpirajo navedbe predlagatelja. Ker predlagatelj v predlogu ne navaja zakonitega obnovitvenega razloga, je sodišče prve stopnje pravilno zavrglo njegov predlog kot nepopoln. Napačna pravna presoja v pravnomočno končanem postopku ni obnovitveni razlog, kot neutemeljeno trdi tožnik. Vse druge okoliščine, ki jih v zvezi z obrazložitvijo opisuje tožnik v pritožbi (osebna odgovornost za napako in pravna naziranja v zvezi s sklepom D 140/2010, zavajanje sodišča) v ničemer ne vplivajo na pravilnost odločitve sodišča prve stopnje in ne morejo biti predmet obravnave v tem postopku.

5. Glede na navedeno je bilo pritožbo tožnika zavrniti in potrditi izpodbijani sklep (člen 365 točka 2 ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 196/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-02-25

povračilo stroškov za pričo - sklicevanje na stroškovnik - sklicevanje na zahtevek za vračilo nadomestila plače

Kot se v pravdnem postopku pri odmeri stroškov v končni sodbi sodišča pogosto sklicujejo na specificirane stroškovnike, ki so vloženi v pravdni spis in tako dani na vpogled tudi nasprotni stranki – in jih seveda kritično preverijo, se tudi v primeru povračila stroškov za priče sodišče lahko le sklicuje na zahtevek pričinega delodajalca za povračilo nadomestila plače.

I. Pritožbi se zavrneta in se sklepa sodišča prve stopnje glede tretje toženke potrdita.

II. Pritožnica sama krije stroške svojih pritožb.

1. Sodišče prve stopnje je z enim izpodbijanim sklepom tožnici in tretji toženki naložilo, da delodajalcu priče T. T. v 8 dneh plačata 151,46 EUR za stroške, z drugim sklepom pa, da istemu v istem roku za zaslišanje priče N. K. plačata 127,84 EUR.

2. Proti obema sklepoma se pritožuje tretja toženka, ki pravi, da se pravilnosti obeh odločitev ne da preizkusiti, ker sodišče ne obrazloži, kako je prišlo do izračuna navedenih zneskov kot nadomestila plače, poleg tega pa je bilo zaslišanje ene priče zaključeno ob 11.39, druge pa ob 13.38 in bi se po tem obe lahko vrnili na delo. Predlaga razveljavitev sklepov ter opredeljuje pritožbene stroške.

4. Izpodbijana sklepa sta pravilna in zakonita. Sodišče prve stopnje je pravilno uporabilo določbe Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in Pravilnik o povrnitvi stroškov v pravdnem postopku. Izpodbijana sklepa vsebujeta zadostno dejansko in pravno podlago in omogočata preizkus njune pravilnosti in zakonitosti. Kot se v pravdnem postopku pri odmeri stroškov v končni sodbi sodišča pogosto sklicujejo na specificirane stroškovnike, ki so vloženi v pravdni spis in tako dani na vpogled tudi nasprotni stranki – in jih seveda kritično preverijo, se tudi v primeru povračila stroškov za priče sodišče lahko le sklicuje na zahtevek pričinega delodajalca za povračilo nadomestila plače in ga ni treba povzemati oz. prepisati. To je sodišče tudi storilo, ocenilo, da je zahtevek ustrezen in utemeljen, pritožnica pa bi ta zahtevek v obeh primerih lahko vpogledala in še sama preverila njegovo pravilnost. Zato ne drži, da se ustreznosti odmere zneska ne da preizkusiti. Ne drži pa tudi pavšalna navedba, da bi obe priči istega dne, kot sta bili zaslišani, po koncu zlahka odšli še na delovno mesto, saj nista mogli vedeti, do kdaj bo njuna prisotnost na sodišču potrebna; Ena od njiju je bila na sodišču od 9.0 do 13.45, druga pa od 9.00 do 11.45.

5. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbi tretje toženke kot neutemeljeni zavrnilo in potrdilo oba sklepa sodišča prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP), pritožnica pa mora sama kriti stroške svojih dveh neuspešnih pritožb (1. odst. 154. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 481/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-02-29

sprememba naslova - vročanje na novi naslov

S tem, ko je pritožnik na pritožbi navedel drugačen naslov, je treba šteti, da je sodišču javil spremembo naslova.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom toženčevo pritožbo zoper sodbo zavrglo, ker je ocenilo, da je ni pravočasno dopolnil z zadostnim številom izvodov.

2. Proti sklepu se je toženec pritožil, češ da mu pozivni sklep (z dne 4. 6. 2015) ni bil vročen osebno in da v času domnevnega vročanja 2. 7. 2015 ni prebival na naslovu J., pač pa na naslovu P., bil pa je tudi v tujini. Predlaga razveljavitev sklepa.

4. Sodišče prve stopnje v obrazložitvi izpodbijanega sklepa sámo navaja, da je podvomilo v pravilnost vročitve pozivnega sklepa za dopolnitev pritožbe tožencu, ker je ta na pritožbi navedel drug, spremenjeni naslov – P. Po presoji pritožbenega sodišča je s tem sporočil spremembo svojega naslova (1. odst. 145. čl. Zakona o pravdnem postopku – ZPP). Na novo sporočenem naslovu vročitev ni bila uspešna, ker se je pošta vrnila z oznako „preseljen“. Sodišče je nato opravilo poizvedbe o toženčevem naslovu v Centralnem registru prebivalstva in mu ponovno vročalo in tudi vročilo (17. 10. 2015) pošto na naslovu, kot ga je imel že pred spremembo (J.). Vendar to ne pomeni nujno, kot zmotno zaključi sodišče prve stopnje, da je bil ta naslov pravi toženčev naslov že ob prvi vročitvi na ta isti naslov (2. 7. 2015), saj bi tedaj sodišče moralo poslati pošto na novo sporočeni naslov (P.). Čeprav ni mogoče izključiti, da se toženec le izmika in spreneveda, je treba šteti, da mu je bil sklep s pozivom za dopolnitev pritožbe zagotovo vročen 17. 10. 2015 in ne 2. 7. 2015, čeprav na istem naslovu. Dopolnitev njegove pritožbe je zato bržkone pravočasna.

5. Pritožbi je bilo zato treba ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti (3. tč. 365. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.