TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cp 29/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-02-14

nedovoljena pritožba - plačilni nalog - ugovor - sklep o ugovoru

Pritožba proti sklepu, s katerim sodišče zavrne ugovor zoper taksni nalog, ni dovoljena.

1. Vsi trije uvodoma navedeni sklepi vsebujejo odločitev, da se posamezen ugovor tožeče stranke zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse zavrne. Očitno namreč je, da tožeča stranka vlaga številna pravna sredstva, v katerih ne podaja konciznega pravnega stališča, marveč gre za golo zoprvanje, ki je vrh vsega jezikovno razmeroma nerazumljivo. Pritožbeno sodišče pripominja, da je takšno pravdanje za tožnika lahko tudi škodljivo, saj se v poplavi pravno nerelevantnega pisanja utegne izgubiti bistvo uveljavljanja njegove pravice pred sodiščem.

2. Takšne so po svoji vsebini tudi pritožbe, ki so bile predložene pritožbenemu sodišču, da o njih odloči. Tožnik se namreč pritožuje zoper vse tri prej navedene sklepe. Zaradi narave odločitve pa pritožbeno sodišče njihove vsebine na tem mestu ne bo povzemalo in s povzetkom obremenjevalo te obrazložitve.

4. Kot rečeno, so vsi trije izpodbijani sklepi takšni, da je bilo z njimi odločeno o ugovorih tožene stranke proti plačilnemu taksnemu nalogu. ZST-1 (1) je ne glede na spreminjanje tega predpisa, ustavno pravico do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave vselej uresničeval tako, da ima stranka možnost vložitve ugovora zoper plačilni nalog. O njem odloča sodišče prve stopnje. Takšna ureditev pravnega sredstva v postopku izdaje taksnega naloga je razumna in v skladu z (ne)kompleksnostjo same odločitve. Prav tako je razumna odločitev zakonodajalca, da za odločanje o ugovoru pooblasti sodišče prve stopnje samo. Razlaga, da bi poleg ugovora stranka imela še eno, dodatno pravno sredstvo (to je pritožbo zoper sklep o ugovoru), bi bila nerazumna in zanjo tudi ni pravne podlage. Pravne podlage ne nudi niti splošna določba ZPP iz 363. člena. Za izdajo taksnega naloga namreč veljajo specialne določbe ZST-1. Ta pa je, kot rečeno, kot pravno sredstvo predvideval ugovor. Najprej v določbi petega odstavka 34. člena ZST-1, sedaj, v zadnji novelirani različici predpisa pa v 34.a členu zakona.

5. Ker je tako, je pritožbeno sodišče vse tri pritožbe kot nedovoljene zavrglo na podlagi procesnega pooblastila iz 1. točke 365. člena ZPP (2).

--------------------------------------------------------------------------------------------------------------

(1) Zakon o sodnih taksah (Uradni list RS, št. 37/2008 – Uradni list RS, št. 111/2013).

(2) Zakon o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 73/2007 – Uradno prečiščeno besedilo; ter še poznejše spremembe osnovnega predpisa).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2313/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-02-05

mag. Matej Čujovič (preds.), Polona Marjetič Zemljič (poroč.), Katarina Marolt Kuret

STVARNO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO - NEPRAVDNO PRAVO

sposobnost biti stranka - smrt stranke - odpravljiva napaka - mejni spor - prekluzivni rok

Pri mejnih sporih gre za specifično situacijo, ko se meja šteje za določeno, če mejaš, ki je bil napoten na vložitev mejnega spora, tega ne vloži v roku 30 dni, ali če sodišče predlog zavrne ali zavrže. V konkretnem primeru je za vložitev novega predloga za ureditev meje proti dedičem že prepozno, zato je stališče sodišča prve stopnje, ki je štelo napako (predlog, vložen proti mrtvi osebi) za neodpravljivo, prestrogo.

I. Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep sodišča prve stopnje se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljevanje postopka.

II. Izrek o stroških postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče zavrnilo predlog predlagatelja za ureditev meje, ker je predlog vložil v času, ko je bila ena od nasprotnih udeleženk že mrtva, in posledično zgrešil pasivno legitimacijo.

2. Zoper sklep se po odvetniku pritožuje predlagatelj, ki v obrazložitvi pritožbe navaja, da ima odločitev sodišča prve stopnje hude posledice za predlagatelja. V konkretnem primeru se meja šteje za določeno, če mejaš, ki je bil napoten na vložitev mejnega spora, tega ne vloži v roku 30 dni, ali če sodišče predlog zavrne. Zato pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in sodišču prve stopnje naloži, naj predlagatelja pozove na popravo predloga, nato pa o zadevi ponovno odloči.

4. Predlagatelja sta predlog za ureditev meje vložila na podlagi poziva k sprožitvi sodnega postopka za ureditev meje, ki sta ga prejela 11. 5. 2012. Predlog je bilo potrebno pri sodišču vložiti v roku 30 dni. Predlagatelja sta predlog vložila na podlagi podatkov v zemljiški knjigi, drugih podatkov tudi nista mogla pridobiti.

5. Pri mejnih sporih gre za specifično situacijo, ko se meja šteje za določeno, če mejaš, ki je bil napoten na vložitev mejnega spora, tega ne vloži v roku 30 dni, ali če sodišče predlog zavrne ali zavrže. V konkretnem primeru je za vložitev novega predloga za ureditev meje proti dedičem že prepozno, zato je stališče sodišča prve stopnje, ki je štelo napako (predlog, vložen proti mrtvi osebi) za neodpravljivo, prestrogo.

6. Zato je pritožbeno sodišče pritožbi predlagateljev ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo (3. točka 365. člena ZPP v zvezi s 37. členom ZNP). Sodišče prve stopnje bo moralo, pred odločitvijo o predlogu za ureditev meje, predlagatelja v skladu s prvim odstavkom 108. člena ZPP v zvezi s 37. členom ZNP pozvati, da predlog za ureditev meje popravita tako, da kot nasprotne udeležence navedeta osebe, ki bodo lahko stranke nepravdnega postopka.

7. O stroških pritožbenega postopka bo odločeno s končno odločbo (tretji odstavek 165. člena ZPP v zvezi s 37. členom ZNP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Kp 54541/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-01-22

Mara Turk (preds.), Franc Drešar (poroč.), Vitomir Bohinec

nadomestitev kazni zapora z delom v splošno korist - prepozen predlog - pouk o procesnih pravicah

Obsojenec navaja, da svojih pravic ni izkoristil iz nevednosti, ker ga sodišče o taki možnosti ni poučilo. S tem v zvezi se sklicuje na določbo 14. člena ZKP, vendar neutemeljeno. V obravnavani zadevi namreč ne gre za vprašanje opustitve procesnih dejanj v kazenskem postopku do katerih bi lahko prišlo zaradi nevednosti obdolženca, saj je bil kazenski postopek s pravnomočnostjo sodbe sodišča prve stopnje, s katero je to preklicalo pogojno obsodbo, pravnomočno končan in izdan nalog za izvršitev kazni. Ta postopek pa se vodi po določbah Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij (ZIKS-1).

Pritožba obsojenega A.F. se kot neutemeljena zavrne.

Okrajno sodišče v Piranu je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog obsojenega A.F. za nadomestitev kazni zapora z delom v splošno korist.

Zoper sklep je obsojenec vložil pritožbo, kot navaja, se pritožuje iz vseh zakonskih pritožbenih razlogov in sodišču predlaga, da napadeni sklep razveljavi ter v zadevi primerno odloči.

Sodišče prve stopnje  je obsojenčev predlog za nadomestitev kazni zapora z delom v splošno korist zavrglo, ker je bil vložen prepozno. Kot je ugotovilo sodišče prve stopnje, je sodba Okrajnega sodišča v Piranu III Kr 1 z dne 22.5.2014, v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Kopru II Kp 54541/2012 z dne 11.9.2014, s katero je bila pogojna obsodba preklicana ter določena kazen dveh mesecev zapora izrečena, postala pravnomočna dne 26.9.2014, obsojeni pa je sodbo sodišča druge stopnje prejel 3.10.2014. Glede na to, da je predlog za nadomestitev kazni zapora z delom v splošno korist podal šele 27.11.2014, je obsojeni 15 dnevni zakonski rok, ki ga določa drugi odstavek 129.a člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP), zamudil, njegovo stališče, da bi sodišče njegov predlog kljub zamujenemu roku moralo obravnavati, pa napačno. Obsojenec  navaja, da svojih pravic ni izkoristil iz nevednosti, ker ga sodišče o taki možnosti ni poučilo. S tem v zvezi se sklicuje na določbo 14. člena ZKP, vendar neutemeljeno. V obravnavani zadevi namreč ne gre za vprašanje opustitve procesnih dejanj v kazenskem postopku do katerih bi lahko prišlo zaradi nevednosti obdolženca, saj je bil kazenski postopek s pravnomočnostjo sodbe sodišča prve stopnje, s katero je to preklicalo pogojno obsodbo, pravnomočno končan in izdan nalog za izvršitev kazni. Ta postopek pa se vodi po določbah Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij (ZIKS-1). Glede na navedeno pritožba ni utemeljena in  jo je zato višje sodišče na podlagi tretjega odstavka 402. člena ZKP  zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep I Cp 89/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-02-04

obročno plačilo sodne takse - razveljavitev taksne oprostitve

Sodišče prve stopnje je po mnenju pritožbenega sodišča sicer pravilno ugotovilo, da tožnik sodno takso zmore plačati, kar izhaja iz predložene izjave o premoženjskem stanju, vendar pa je o (obročnem) plačilu takse odločalo, ne da bi prej razveljavilo svoj predhodni sklep o taksni oprostitvi in je tako odločalo o že razsojeni stvari.

I. Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

II. Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje pod I predlog tožnika za oprostitev plačila sodne takse za postopek o reviziji zavrnilo. Pod II je odločilo, da je tožnik dolžan plačati sodno takso za postopek o reviziji v 10 zaporednih obrokih po 300,30 EUR.

2. Tak sklep s pravočasno pritožbo izpodbija tožnik. Meni, da je bilo o oprostitvi sodnih taks že pravnomočno odločeno s sklepom z dne 12. 9. 2012 in je bil tožnik v tem pravdnem postopku oproščen plačila sodnih taks, torej tudi takse za revizijo. Predlaga, da naj pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in ob upoštevanju pravnomočnega sklepa z dne 12. 9. 2011 tožnika oprosti plačila sodne takse v postopku o reviziji.

4. V Zakonu o sodnih taksah (v nadaljevanju ZST-1) je v taksni tarifi taksa za revizijo zajeta v okviru pravdnega postopka. Redni postopek je označen z 1.1., postopek pred sodiščem prve stopnje je označen 1.1.1., postopek o pritožbi 1.1.2. in izredno pravno sredstvo 1.1.3.. Postopek z revizijo sodi torej v okvir pravdnega postopka, saj je revizija izredno pravno sredstvo.

5. Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 12. 9. 2011 tožnika oprostilo plačila sodnih taks „za ta pravdni postopek“, torej tudi takse za revizijo.

6. Ob vložitvi revizije je sodišče prve stopnje tožnika ponovno pozvalo na predložitev listin potrebnih za oprostitev plačila sodne takse in tožnik jih je tudi predložil. Sodišče prve stopnje ima sicer zakonsko podlago za ponovno preverjanje premoženjskega stanja za oprostitev plačila sodnih taks v določilu tretjega odstavka 13. člena ZST-1 po katerem lahko sklep o oprostitvi plačila sodnih taks, če ugotovi, da jih stranka zmore plačati, razveljavi.

7. Sodišče prve stopnje je po mnenju pritožbenega sodišča sicer pravilno ugotovilo, da tožnik sodno takso zmore plačati, kar izhaja iz predložene izjave o premoženjskem stanju, vendar pa je o (obročnem) plačilu takse odločalo, ne da bi prej razveljavilo svoj sklep z dne 9. 12. 2014 in je tako odločalo o že razsojeni stvari, zato je pritožbeno sodišče na podlagi določila 3. točke 365. člena ZPP izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek.

8. V ponovljenem postopku bo sodišče prve stopnje najprej razveljavilo svoj sklep z dne 9. 12. 2014 in šele potem ponovno odločilo o tožnikovem predlogu za oprostitev plačila sodne takse za revizijo.

9. Izrek o stroških temelji na določilu tretjega odstavka 165. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep I Cp 1393/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-02-11

privolitev v subjektivno razširitev tožbe - izjava o privolitvi v razširitev tožbe - molk

Molk se v nobenem primeru ne more šteti za privolitev v subjektivno razširitev tožbe.

1. Pritožbi se delno ugodi in se prvostopni sklep v izreku spremeni tako, da sedaj glasi:

„Razširitev tožbe na toženca: AB, s.p., B, LK, se ne dopusti.“

1. Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče odločilo „stranska intervencija, predlagana s strani tožeče stranke na AB, s.p., B, LK, se ne ugodi“. V razlogih sklepa pa navaja, da razširitve tožbe zoper AB ni dopustilo iz razloga, ker ta ni privolil v razširitev tožbe.

2. Prvostopni sklep s pritožbo izpodbija tožeča stranka. V pritožbi navaja, da ni predlagala stranske intervencije, temveč je z vlogo z dne 8. 7. 2014 tožbo razširila še na novega, tretjega toženca, in sicer na AB s.p., kot izvajalca gradbenih del. Prvostopno sodišče bi zaradi pasivnosti AB (ta se ni odzval na zahtevo sodišča, da poda izjavo o privolitvi v razširitev tožbe nanj), moralo razširitev tožbe dopustiti ali pa razširitev tožbe zoper AB s.p. obravnavati kot samostojno tožbo. Pritožbenemu sodišču predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa.

4. Prvostopno sodišče je dejansko v sklepu očitno pomotno zapisalo, da se predlagani stranski intervenciji s strani tožeče stranke na AB s.p., ne ugodi, ker je v razlogih izpodbijanega sklepa pravilno zadevo presojalo kot vprašanje dopustnosti razširitve tožbe. Dejstvo je, da je tožeča stranka v vlogi z dne 8. 7. 2014 (listovna številka 51, 52 in 53 pravdnega spisa) predlagala razširitev tožbe še na tretjega toženca, in sicer AB s.p.. Prvostopno sodišče je navedeno razširitev tožbe s pozivom, da AB poda izjavo o privolitvi v razširitev tožbe, vročilo AB, ki pa na poziv sodišča ni odgovoril in tudi sicer v spis ni vložil kakšne druge vloge (odgovora na tožbo in podobno). Glede na takšno postopanje pa razširitev tožbe na navedeno osebo ni dopustna, ker ta ni privolil v razširitev tožbe, kot to določa drugi odstavek 191. člena(1) Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Privolitev toženca po citirani določbi pa mora biti izrecna  ali vsaj izražena s konkludentnimi procesnimi dejanji (na primer naknadni tožbeni odgovor na tožbo). Molk se v nobenem primeru ne more šteti za privolitev v subjektivno razširitev tožbe. Tako se tudi ne more šteti, da je v razširitev tožbe privolila oseba, ki ni podala zahtevane izjave o privolitvi v razširitev tožbe, kot zmotno zatrjuje pritožba.

5. Vprašanje ali je razširitev tožbe zaradi nedopustnosti razširitve v obravnavanem primeru obravnavati kot samostojno tožbo, pa ni predmet tega pritožbenega postopka, v katerem se odloča le o dopustnosti razširitve tožbe na tretjetoženca.

6. Po obrazloženem je pritožbeno sodišče odločilo, kot je razvidno iz izreka tega sklepa (3. točka 365. člena ZPP).

Op. št. (1)		: Do konca glavne obravnave se lahko o pogojih iz prvega odstavka tega člena pridruži tožniku nov tožnik ali se tožba razširi na novega toženca, če v to privoli.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 61/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-02-03

Mateja Levstek (preds.), mag. Damjan Orož (poroč.), Irena Dovnik

predujem za stroške - sklep o začetku stečajnega postopka

Odločanje o izplačilih iz proračuna v primeru iz 7. odstavka 233. člena ZFPIPPP je stvar sklepa o začetku stečajnega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor upraviteljice zoper sklep z dne 30. 12.2014.

Upraviteljica se je zoper sklep pritožila in ponovila ugovorne razloge. Bistvo pritožbe je, da je na podlagi odločbe davčnega organa iz oktobra 2014 zavezanka za plačilo davka na dodano vrednost od marca 2014 dalje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo o ugovoru upraviteljice zoper sklep o zavrnitvi predlaganega povišanja založenega zneska predujma (sklep z dne 30. 12. 2014). Pritožba upraviteljice je torej vložena v postopku odločanja o višini predujma za stroške stečajnega postopka. Odločanje o izplačilih iz proračuna v primeru iz sedmega odstavka 233. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju - ZFPPIPP je stvar sklepa o začetku stečajnega postopka. Sklep o začetku stečajnega postopka je bil izdan 15. 5. 2014 in je pravnomočen. Pravnomočen je tudi popravni sklep (PD 36; prim. 319. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP), zato je višje sodišče pritožbo zavrnilo, ne da bi se posebej spuščalo v pritožbene navedbe.

Pritožba ni utemeljena in niso podani razlogi, na katere višje sodišče pazi po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP), zato je pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Ip 3854/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-12-21

zastopanje stranke - zastopanje pred višjim sodiščem - tuj odvetnik - odvetnik iz države, ki ni država članica EU - opravljanje storitev in odvetniškega poklica tujih odvetnikov v Republiki Sloveniji - pravica do opravljanja odvetniškega poklica - vpis v imenik tujih odvetnikov

Višje sodišče je preverilo in ugotovilo, da pooblaščenec ni vpisan v imenik tujih odvetnikov pri Odvetniški zbornici Slovenije. Tega pooblaščenec niti ne zatrjuje. Pritožba je vložena po osebi, ki te pravice nima, zato jo je višje sodišče zavrglo.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ustavilo izvršilni postopek z dnem 15. 6. 2011.

2. Zoper sklep se je pravočasno pritožil upnik, zastopan po odvetniku iz Republike Makedonije.

4. Po določbi drugega odstavka 89. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju – ZIZ je lahko v postopku pred višjim sodiščem pooblaščenec samo odvetnik ali druga oseba, ki je opravila pravniški državni izpit. Pritožba je vložena po tujem odvetniku, ki pa je upravičen zastopati stranko pred slovenskim sodiščem le pod pogoji iz Zakona o odvetništvu – ZOdv, ki v 2.a členu določa, da tuj odvetnik, ki je v matični državi pridobil pravico do opravljanja odvetniškega poklica, lahko v Republiki Sloveniji opravlja odvetniške storitve pod pogoji, ki jih določa ta zakon. Po 34.f členu ZOdv sme odvetnik iz druge države članice, ki ni država članica Evropske unije, opravljati odvetniške storitve oziroma odvetniški poklic pod pogoji, ki jih ta zakon v 34.a členu določa za odvetnike iz druge države, ki je država članica Evropske unije, če je izpolnjen pogoj dejanske vzajemnosti. Iz 34.a člena ZOdv (v zvezi s tretjim odstavkom 1. člena ZOdv) izhaja, da mora biti tak odvetnik vpisan v imenik tujih odvetnikov, da lahko v Republiki Sloveniji opravlja odvetniški poklic pod poklicnim nazivom odvetnik.

5. Višje sodišče je preverilo in ugotovilo, da pooblaščenec ni vpisan v imenik tujih odvetnikov pri Odvetniški zbornici Slovenije. Tega pooblaščenec niti ne zatrjuje. Pritožba je vložena po osebi, ki te pravice nima, zato jo je višje sodišče zavrglo(1). Odločitev temelji na 1. točki 365. člena ZPP.

Op. št. (1): Tako tudi Vrhovno sodišče RS v sklepih X Ips 385/2009, I Up 128/2014, I Up 219/2009 in Višje sodišče v Ljubljani v sklepu IV Cpg 1209/2010.

ZPP člen 87, 87/3, 89, 365-1. ZOdv člen 1, 1/3, 2a, 34a, 34f.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1236/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-09-21

krajevna pristojnost - ugovor krajevne pristojnosti - postopek v sporih majhne vrednosti - nedovoljena pritožba

Z izpodbijanim sklepom je sodišče odločilo o obstoju procesne predpostavke za meritorno odločanje oziroma o ugovoru krajevne pristojnosti in ugovor kot prepozen zavrglo. Ker torej z njim ni končalo postopka ter v zadevi še ni izdalo končne odločbe, obravnavana pritožba ni dovoljena, zaradi česar jo je potrebno zavreči (1. točka 365. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 447. člena ZPP).

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo ugovor krajevne pristojnosti tožene stranke kot prepozen.

2. Zoper sklep sodišča prve stopnje se je pravočasno pritožila tožena stranka. Uveljavljala je pritožbena razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava (1. in 3. točka prvega odstavka 337. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP). Predlagala je, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep spremeni tako, da ugovoru krajevne pristojnosti ugodi. Pritožbenih stroškov ni priglasila.

3. Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila.

5. Ker se tožbeni zahtevek tožeče stranke nanaša na denarno terjatev, ki ne presega 4.000,00 EUR, obravnavani gospodarskopravni spor teče po določbah postopka v sporih majhne vrednosti (495. člen Zakona o pravdnem postopku – ZPP).

6. Skladno s prvim odstavkom 447. člena ZPP je v postopkih v sporih majhne vrednosti dovoljena posebna pritožba le zoper sklep, s katerim se postopek konča. Druge sklepe, zoper katere je po določbah ZPP dovoljena pritožba, je mogoče izpodbijati le s pritožbo zoper končno odločbo (drugi odstavek 447. člena ZPP). Z izpodbijanim sklepom je sodišče odločilo o obstoju procesne predpostavke za meritorno odločanje oziroma o ugovoru krajevne pristojnosti in ugovor kot prepozen zavrglo. Ker torej z njim ni končalo postopka ter v zadevi še ni izdalo končne odločbe, obravnavana pritožba ni dovoljena, zaradi česar jo je potrebno zavreči (1. točka 365. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 447. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.