VSL sodba II Cp 1753/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-08-19

Dušan Barič (preds.), Bojan Breznik (poroč.), Majda Irt

OBLIGACIJSKO PRAVO - POGODBENO PRAVO - ZAVAROVALNO PRAVO - VARSTVO POTROŠNIKOV - CIVILNO PROCESNO PRAVO

zavarovalna pogodba - zavarovanje stanovanjskih površin - splošni pogoji - skupen namen pogodbenih strank - načelo vestnosti in poštenja - nepošteni splošni pogoji - ničnost splošnih pogojev - skrbnost oškodovanca - nastanek zavarovalnega primera - kritje zavarovalne police - zmanjšanje obveznosti zavarovalnice - soprispevek zavarovanca - vmesna sodba

Določbe Splošnih pogojev so ne le v nasprotju z načelom vestnosti in poštenja (4. alineja 1. odstavka 24. člena ZVPot), temveč tudi v nasprotju s tistim, kar je tožnik na podlagi sklenjene zavarovalne pogodbe utemeljeno pričakoval od tožene stranke (primerjaj s 3. alinejo 1. odstavka 24. člena ZVPot), če bi se štelo, da zavarovalni primer ni nastopil, ker so bili ključi od stanovanja pridobljeni v vlomom v avto in ne v „zaklenjeno hranišče v stanovanjskih prostorih“, kot to določa 6) točka prvega odstavka 13. člena Splošnih pogojev.

I. Pritožbi se deloma ugodi in se vmesna sodba spremeni tako, da se glasi: „Zahtevek tožeče stranke je po podlagi utemeljen do 50%.“

II. V preostalem delu se pritožba zavrne ter se v izpodbijanem in nespremenjenem delu potrdi vmesna sodba sodišča prve stopnje.

III. Odločitev o povrnitvi pritožbenih stroškov tožene stranke se pridrži za končno odločbo.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano vmesno sodbo razsodilo, da je tožbeni zahtevek po temelju utemeljen (točka I) in da je soprispevek tožnika k nastanku škodnega dogodka 50% (točka II).

2. Tožena stranka vlaga pritožbo iz vseh pritožbenih razlogov iz prvega odstavka 338. člena Zakona o pravdnem postopku(1) in v nadaljevanju v pritožbi navaja, da se ne strinja s stališčem prvega sodišča, da splošni pogoji nasprotujejo namenu zavarovanja pred protipravno odtujitvijo premičnin iz stanovanja in so zato nepošteni do potrošnika in sklenitelja zavarovanja, zato so nični ter se ne uporabljajo v zvezi s 5) in 6) točko prvega odstavka 13. člena Splošnih pogojev za zavarovanje stanovanjskih premičnin(2), kolikor je določeno, da mora biti hranišče ključev v stanovanjskih prostorih. V spornem primeru je storilec kaznivega dejanja do originalnega ključa stanovanja prišel na način, da je vlomil v avtomobil, v katerem so bili shranjeni ključi stanovanja. Zmotne so ugotovitve prvega sodišča, da iz razloga, ker Splošni pogoji ne pokrivajo te možnosti, nasprotujejo namenu zavarovanja stanovanjskih površin, zaradi česar so nepošteni do potrošnika in so zato nični. Pri zavarovanju stanovanjskih premičnin gre za prostovoljno pogodbeno zavarovanje. V Splošnih pogojih je jasno in nedvoumno določeno, za katere rizike je kritje podano. Določila teh pogojev so za pogodbeni stranki obvezna in jih je treba uporabiti tako, kot so zapisana. Splošni pogoji vsebujejo jasna določila, za katere rizike je podano zavarovalno kritje. Iz Splošnih pogojev izhaja, da je poleg običajnih vlomnih načinov podano kritje tudi za primer, ko storilec pride do zavarovanih stvari v stanovanju z originalnim ključem ali njegovim dvojnikom, če do takega ključa pride na način, ki je določen v 1) do 5) točki 13. člena Splošnih pogojev, torej da do originalnega ključa pride v stanovanju, ki je predmet stanovanjskega zavarovanja. Splošni pogoji ne nasprotujejo samemu namenu zavarovanja oziroma zavarovalni pogodbi, niti ne nasprotujejo dobrim poslovnim običajem. Rizik vloma v avtomobil je dosti večji, kot rizik vloma v stanovanje. Ključi so bili puščeni v predalu armature avtomobila dlje časa, zato bi moral biti soprispevek tožnika 70%. Tudi izrek sodbe je nerazumljiv, saj prvo sodišče v I. točki ugotavlja, da je temelj podan, v II. točki pa, da je tožnik k nastanku škodnega dogodka soprispeval v višini 50%.

4. Pritožba utemeljeno opozarja, da iz izreka sodbe ni jasno razvidno, v kakšnem deležu je temelj podan. Sodišče prve stopnje bi moralo že v okviru odločanja o temelju tožbenega zahtevka (točka I) odločiti o soprispevku tožnika k nastanku škodnega dogodka, kar pomeni, da bi moralo iz izreka sodbe izhajati, da je tožbeni zahtevek tožnika po temelju utemeljen v višini do 50%(3). Pritožbeno sodišče je zato v tem delu pritožbi ugodilo in vmesno sodbo spremenilo na način, kot izhaja iz izreka sodbe. Sodišče prve stopnje pa ni storilo drugih bistvenih kršitev pravdnega postopka, na katere mora paziti pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, upoštevaje določbo drugega odstavka 350. člena ZPP, pravilno je ugotovilo dejansko stanje in pravilno uporabilo materialno pravo.

5. Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje, ki med pravdnima strankama niso sporne, izhaja, da je tožnik pri toženi stranki sklenil zavarovanje stanovanjskih premičnin, v katero je bilo vključeno zavarovalno kritje škode zaradi vlomne tatvine in ropa zavarovanih stvari. V dneh okoli novega leta 2012, ko tožnika ni bilo doma, je ključ od stanovanja zaklenil v osebni avtomobil, ki je stal na bližnjem parkirišču, v tem času pa je neznana oseba z orodjem sprostila zatič ključavnice in iz vozila vzela ključ tožnikovega stanovanja, nato odklenila stanovanje ter vstopila v notranjost stanovanja, kjer je odtujila tožnikove premičnine. Splošni pogoji v prvem odstavku 13. člena določajo, da je „vlomska tatvina, če storilec 1) vlomi v zaklenjene stanovanjske prostore (razbije ali vlomi vrata, okno, zid, strop ali pod); 2) odpre zaklenjene stanovanjske prostore s ponarejenim ključem ali drugim sredstvom, ki ni namenjeno za redno odklepanje; 3) pride v stanovanjski prostor, se v njem skrije in opravi tatvino v času, ko so prostori zaklenjeni; 4) vdre v zaklenjen stanovanjski prostor skozi odprtino, ki ni namenjena za vhod in mora pri tem premagati ovire, ki onemogočajo vstop brez napora; 5) vlomi v zaklenjeno hranišče v stanovanjskih prostorih, kamor je prišel na način, ki se po določilih tega člena šteje za vlomsko tatvino; 6) odklene prostor, kjer so zavarovane stvari, z originalnim ključem ali njegovim dvojnikom, če do takega ključa pride tako, kot je določeno v točkah 1) do 5) tega odstavka ali z ropom.“

6. Pogodbene obveznosti in pravice iz zavarovalne pogodbe, je pritožbeno sodišče ugotavljalo na podlagi določil zavarovalne pogodbe, kot se glasijo, ob upoštevanju skupnega namena pogodbenih strank in načel obligacijskega prava (82. člen Obligacijskega zakonika(4)) ter ob upoštevanju 23. in 24. člena Zakona o varstvu potrošnikov (ZVPot). Pritožbeno sodišče ugotavlja, da so določbe Splošnih pogojev ne le v nasprotju z načelom vestnosti in poštenja (4. alineja prvega odstavka 24. člena ZVPot), kot to pravilno ugotavlja sodišče prve stopnje, marveč tudi v nasprotju s tistim, kar je tožnik na podlagi sklenjene zavarovalne pogodbe utemeljeno pričakoval od tožene stranke (primerjaj s 3. alinejo prvega odstavka 24. člena ZVPot), če bi se štelo, da zavarovalni primer ni nastopil, ker so bili ključi od stanovanja pridobljeni z vlomom v avto in ne v „zaklenjeno hranišče v stanovanjskih prostorih“, kot to določa 6) točka prvega odstavka 13. člena Splošnih pogojev.

7. Iz 1. člena Splošnih pogojev izhaja skupen namen pogodbenih strank, da se z zavarovalno pogodbo krije škoda zaradi vlomske tatvine zavarovanih stvari v stanovanju. V konkretnem primeru je do vlomske tatvine prišlo, saj je storilec z originalnim ključem, ki ga je dobil z vlomom v avto, odklenil stanovanje, izpolnjen pa je tudi pogoj iz 5) točke prvega odstavka 13. člena Splošnih pogojev, saj je bil ključ od stanovanja pridobljen z vlomom v „hranišče“, izostal je le nadaljnji pogoj, ki določa kot „hranišče“ stanovanjski prostor. Z namensko razlago pogodbenih določb, s katero se ugotavlja skupni namen pogodbenikov, je mogoče prepričljivo ugotoviti, da sta odločilni predpostavki nastanka zavarovalnega primera okoliščini, da pride do vloma v stanovanje ali da storilec pridobi ključ od stanovanja z vlomom v prostor, kjer se hranijo ključi od stanovanja, in ne okoliščina, da mora biti „hranišče“ ključev v stanovanjski enoti. Iz navedenih razlogov je pravilna ugotovitev sodišča prve stopnje(5), da je bistveno, da je tožnik zavarovan pred protipravno odtujitvijo premičnin iz stanovanja, temu bistvu pa nasprotuje določilo, da bi se te situacije omejevale s tem, da morajo biti ključi stanovanja odtujeni ravno iz spornega stanovanja. Iz navedenih razlogov v tem obsegu splošni pogoji nasprotujejo namenu zavarovanja in ker so nepošteni do tožnika kot potrošnika, so nični, kot to določa 23. člen ZVPot.

8. Na podlagi prvega odstavka 950. člena Obligacijskega zakonika, je zavarovanec dolžan storiti predpisane, dogovorjene in vse druge ukrepe, ki so potrebni za to, da se prepreči nastanek zavarovalnega primera. Glede na okoliščine konkretnega primera, ob upoštevanju načela vestnosti in poštenja ter dolžnega skrbnega ravnanja tožnika in pogodbenih določb, do katerih se je pritožbeno sodišče že opredelilo, je prvo sodišče tožniku določilo ustrezen soprispevek k škodnemu dogodku. Ključi so bili puščeni v avtomobilu v predalu armature štiri dni, splošno znano dejstvo je, da je v avtomobil lažje vlomiti kot v stanovanje, kar pa še ne pomeni, za kar se zavzema pritožba, da je zato odgovornost tožnika za škodni dogodek višja kot 50%, kot je določilo sodišče prve stopnje.

9. Pritožbeni razlogi so deloma utemeljeni, zato je pritožbeno sodišče v tem delu pritožbi deloma ugodilo in vmesno sodbo spremenilo, kot izhaja iz izreka sodbe, v preostalem delu pa je pritožbo zavrnilo ter v izpodbijanem in nespremenjenem delu potrdilo vmesno sodbo sodišča prve stopnje.

10. Na podlagi četrtega odstavka 163. člena ZPP se odločitev o povrnitvi pritožbenih stroškov tožene stranke pridrži za končno odločbo.

Op. št. (2): V nadaljevanju Splošni pogoji; glej prilogo A 4.

Op. št. (3): Glej dr. Aleš Galič, Pravdni postopek, zakon s komentarjem, 3. knjiga, tč. 11, stran 64.

Op. št. (5): Glej 22. tč. obrazložitve vmesne sodbe.

OZ člen 82, 949, 950, 950/1. ZVPot člen 23, 24, 24/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.