TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cp 109/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-01-19

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ZEMLJIŠKA KNJIGA

plačilo sodne takse - umik pritožbe - domneva umika pritožbe - načelo vrstnega reda odločanja o vpisih

Ob vložitvi pritožbe oziroma najkasneje v roku, ki ga določi sodišče v nalogu, mora biti plačana sodna taksa za pritožbo. V nasprotnem primeru se šteje, da je pritožba umaknjena.

II. Dovoli se izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa.

1. Zemljiškoknjižno sodišče je z obravnavanim sklepom po uradni dolžnosti sklenilo, da se na podlagi sklepa o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani In 1144/2010 z dne 22.11.2010, pri nepremičnini parc. št. ... k. o. ..., last pritožnice, v korist upnika ..., dovoli zaznamba izvršbe in vknjižba hipoteke za denarno terjatev 1.543,89 EUR s pripadki.

2. V pritožbi proti temu sklepu pritožnica navaja, da je popolnoma nerazumljivo, da je isto sodišče po tem, ko je postopek izvršbe na zahtevo upnika ustavilo in sklenilo izbrisati zaznambo sklepa o izvršbi v zemljiški knjigi, ponovno dovolilo zaznambo izvršbe in vknjižbo hipoteke v korist upnika za isto zadevo. Ker gre za neusklajeno delovanje oziroma obveščanje znotraj istega sodišča, je prepričana, da plačilo sodne takse ob vložitvi pritožbe ali kakršnikoli drugi stroški niso potrebni in da so izpolnjeni pogoji za oprostitev plačila sodne takse.

4. Ob vložitvi pritožbe oziroma najkasneje v roku, ki ga določi sodišče v nalogu, mora biti plačana sodna taksa za pritožbo. V nasprotnem primeru se šteje, da je pritožba umaknjena (105.a člen Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 120. členom Zakona o zemljiški knjigi in 35. členom Zakona o nepravdnem postopku). Ker pritožnica sodne takse ni plačala niti po prejemu naloga za plačilo in tudi niso podani pogoji za oprostitev plačila sodnih taks, pritožbeno sodišče o pritožbi ni vsebinsko odločalo, saj se šteje vloga za umaknjeno.

5. Res je izvršilno sodišče izdalo sklep o ustavitvi izvršilnega postopka že pred izdajo sklepa v obravnavani zadevi, kot opozarja pritožba. Tudi zato pritožnica očitno nima več interesa za pritožbo, saj je izvršilno sodišče s sklepom 2874 In 1144/2010 z dne 4.2.2011 zemljiški knjigi naložilo izbris zaznambe sklepa o izvršbi v isti izvršilni zadevi. Ker pa v obravnavani zadevi še ni bilo pravnomočno odločeno, zemljiškoknjižno sodišče o izbrisu zaznambe sklepa o izvršbi še ni moglo odločati zaradi načela vrstnega reda odločanja o vpisih (122. člen ZZK-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 522/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-09-09

Renata Horvat (preds.), Vesna Jenko (poroč.), Nada Mitrović

zahteva za odložitev odločanja o upnikovem predlogu za začetek stečajnega postopka - nepopolna zahteva - rok za dopolnitev zahteve - predložitev listin - nepodaljšljiv rok

Rok iz 3. odstavka 236. člena ZFPPIPP je nepodaljšljiv.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z uvodoma citiranim sklepom je prvostopenjsko sodišče dolžniku naložilo, da mora v roku treh dni dopolniti svojo zahtevo za odložitev odločanja o upnikovem predlogu za začetek stečajnega postopka tako, da sodišču predloži izjavo poslovodstva iz 1. točke drugega odstavka 236. člena ZFPPIPP, poročilo pooblaščenega revizorja iz 2. točke drugega odstavka 236. člena ZFPPIPP ter poročilo o ukrepih finančnega prestrukturiranja iz 3. točke drugega odstavka 236.člena ZFPPIPP.

2. Zoper navedeni sklep se je pravočasno pritožil dolžnik s predlogom, da se mu določi nov, daljši rok za dopolnitev zahteve za odložitev odločanja o upnikovem predlogu za začetek stečajnega postopka.

4. Če je zahteva za odložitev odločanja o upnikovem predlogu za začetek stečajnega postopka nepopolna, ker ji niso priložene vse listine iz drugega odstavka 236. člena ZFPPIPP, zakon v tretjem odstavku 236. člena sodišču nalaga, da dolžniku s sklepom naloži, naj v treh delovnih dneh po prejemu sklepa o dopolnitvi zahteve predloži manjkajoče listine. Roka iz tretjega odstavka tega člena ni dovoljeno podaljšati (četrti odstavek 236. člena ZFPPIPP). Kot izhaja iz izpodbijanega sklepa, je prvostopenjsko sodišče dolžniku določilo rok za dopolnitev zahteve za odložitev odločanja o upnikovem predlogu za začetek stečajnega postopka skladno s tretjim odstavkom 236. člena ZFPPIPP. Ker je navedeni rok nepodaljšljiv, ni utemeljen pritožbeni predlog za podaljšanje navedenega roka.

5. Neutemeljeno dolžnikovo pritožbo je zato pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba II Cp 170/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-04-01

spor majhne vrednosti - dovoljeni pritožbeni razlogi

Uveljavljanje relativnih bistvenih kršitev v sporu majhne vrednosti v pritožbenem postopku ni dovoljeno.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je prvi in tretji odstavek sklepa o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani VL 173568/2013 z dne 4. 11. 2013 ohranilo v veljavi ter s tem ugodilo zahtevku tožeče stranke na plačilo 640,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 16. 10. 2013 dalje do plačila (I. točka izreka). Toženi stranki je naložilo v plačilo povrnitev pravdnih stroškov tožeči stranki v znesku 139,83 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi (II. točka izreka).

2. Proti sodbi se pritožuje toženec s predlogom za njeno razveljavitev. Sodišču očita, da je storilo relativno bistveno kršitev določb pravdnega postopka (1. odst. 339. čl. Zakona o pravdnem postopku; ZPP), ker je upoštevalo listinski dokaz, to je račun za opravljeno delo izdelave in popravila drenažne jame s strani tožnika, ki ga je ta predložil prepozno. Pravi, da je tožnik predlagal izvedbo tega dokaza že v svoji prvi pripravljalni vlogi, predložil pa ga je kasneje, ko je bil po 451. čl. ZPP že prekludiran. Sodišču še očita, da je za presojo dane situacije napačno uporabilo 452. čl. ZPP namesto 451. čl. ZPP.

3. Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila.

5. Gre za spor mahne vrednosti, v katerih veljajo posebne določbe ZPP. Ena izmed teh posebnosti je tudi ta, da je odločbo sodišča prve stopnje dovoljeno izpodbijati zgolj iz razloga zmotne uporabe materialnega prava in absolutnih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka (1. odst. 458. čl. ZPP). Pritožbeni razlog, zaradi katerega vlaga pritožbo toženec, je torej nedovoljen, celo sam pri tem izrecno navaja, da je kršitev, ki jo zatrjuje, relativno bistvena (torej taka, da bi bilo njen vpliv na pravilnost oz. zakonitost sodbe treba šele dokazati).

6. Ker tudi v okviru preizkusa po uradni dolžnosti (2. odst. 350 čl. ZPP) pritožbeno sodišče v izpodbijani sodbi ni našlo napak, jo je potrdilo, pritožbo pa zavrnilo (353. čl. ZPP). Na podlagi 5. odst. 458. čl. ZPP je o tem odločilo po sodnici posameznici.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 149/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-03-11

Katarina Marolt Kuret (preds.), Polona Marjetič Zemljič (poroč.), mag. Matej Čujovič

dedovanje denacionaliziranega premoženja - pravnomočnost odločbe o denacionalizaciji - dediči - zakoniti dediči - vstopna pravica

Denacionalizirano premoženje je na pokojno kot zapuščina po denacionalizacijskem upravičencu, prešla v letu 1995, zato se pritožnici neutemeljeno sklicujeta na pravice, ki jih imajo dediči denacionalizacijskih upravičencev, ker takšnega statusa nimata. Dedne pravice po pokojni na podlagi določila ZD pa tudi ne, ker se je njuna prednica dedovanju po njej odpovedala.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče za dediče po pokojni A. P. na podlagi zakona in podanih dednih izjav razglasilo J. B., C. B., J. B. in S. K., vsakega do ¼.

2. Odločitev sodišča izpodbijata A. S. in D. B., ki jima sodišče zakonitega dednega deleža po pokojni A. P. ni priznalo. V obrazložitvi navajata, da sta potomki F. M. B., ki je hči pokojne F. B. Čeprav se je njuna pravna prednica F. M. B. odpovedala dedovanju po pokojni F. B., bi moralo sodišče upoštevati določilo prvega odstavka 80. člena Zakona o denacionalizaciji (v nadaljevanju ZDen), iz katerega sledi, da dedne izjave, podane do izdaje odločbe o denacionalizaciji, nimajo pravnega učinka glede premoženja, ki pripada upravičencu po odločbi o denacionalizaciji. Odločba o denacionalizaciji je bila izdana v letu 1995, sporazum o odpovedi neuvedenemu dedovanju pa je bil sklenjen leta 1958.

4. Na podlagi določila 78. člena ZDen je zapuščina pokojne A. P., ki je predmet tega postopka, prešla na njene zakonite dediče z dnem pravnomočne odločbe o denacionalizaciji. Odločba Upravne enote Kamnik, št. 321-261/31/92 z dne 20. 4. 1995 je v letu izdaje postala pravnomočna, zato je pravica do dedovanja denacionaliziranega premoženja po pokojni A. P. prešla na njeno sestro, zakonito dedinjo F. B., ki je bila v letu 1995 še živa.

5. Pokojna F. B. ni bila denacionalizacijska upravičenka do premoženja, ki je predmet tega dedovanja. Denacionalizirano premoženje je na pokojno F. B., kot zapuščina po denacionalizacijskem upravičencu, prešla v letu 1995, zato se pritožnici neutemeljeno sklicujeta na pravice, ki jih imajo dediči denacionalizacijskih upravičencev, ker takšnega statusa nimata. Dedne pravice po pokojni F. B. na podlagi določila Zakona o dedovanju pa tudi ne, ker se je njuna prednica F. M. B. dedovanju po njej odpovedala.

6. Glede na vse navedeno je potrebno pritožbo zavrniti kot neutemeljeno in potrditi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 37. členom Zakona o nepravdnem postopku, v nadaljevanju ZNP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 259/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-03-18

Blanka Javorac Završek (preds.), Katarina Parazajda (poroč.), Tomaž Pavčnik

krajevna pristojnost sodišča - ugovor krajevne neprostojnosti

V sporih v zvezi z zavarovalnino za škodo, ki si jo v prometni nesreči povzroči tožnica sama, ni podlage za uporabo določbe 52. člena ZPP.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje toženi stranki naložilo, da mora tožnici v 15 dneh plačati 1.100,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 6. 2012 in 401,22 EUR pravdnih stroškov, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka roka za prostovoljno izpolnitev dalje.

2. Zoper takšno sodbo se iz vseh zakonskih pritožbenih razlogov pravočasno pritožuje tožena stranka. Meni, da je sodišče napačno zavrnilo njen ugovor krajevne pristojnosti, saj tožnica zahteva plačilo zavarovalnine, tako da ni podlage za uporabo določbe 52. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP).

Ostalih pritožbenih razlogov višje sodišče ne povzema, ker za odločitev niso bili pomembni.

3. Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

5. V skladu z določbo prvega odstavka 46. člena ZPP je za sojenje krajevno pristojno sodišče, ki je splošno krajevno pristojno za toženo stranko. Za sojenje v sporih zoper pravne osebe je v skladu z 48. členom ZPP splošno krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je njihov sedež.

6. Za sojenje v sporih o nepogodbeni odgovornosti za škodo je poleg sodišča splošne krajevne pristojnosti res pristojno tudi sodišče, na območju katerega je bilo storjeno škodno dejanje, ali sodišče, na območju katerega je nastala škodljiva posledica. Tožena stranka pa v pritožbi utemeljeno opozarja, da v tej zadevi ne gre za spor o nepogodbeni odgovornosti za škodo, ampak za spor o zahtevku za plačilo zavarovalnine na podlagi police za avtomobilsko zavarovanje v zvezi s splošnimi pogoji za zavarovanje avtomobilske odgovornosti – zavarovalnine za škodo, ki si jo je v prometni nesreči tožnica sama povzročila. Podlage za uporabo določbe 52. člena ZPP, kot utemeljeno opozarja tožena stranka, ni bilo.

7. Ker je sedež tožene stranke v Ljubljani, Okrajno sodišče v Krškem ni krajevno pristojno za sojenje v tej zadevi. Sodišče prve stopnje je torej o ugovoru tožene stranke, ki ga je ta podala v odgovoru na tožbo, sodišče pa je odločitev o njem povzelo v izpodbijani sodbi, odločilo napačno. S tem je zagrešilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 4. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Višje sodišče je zato pritožbi ugodilo, izpodbijano sodbo razveljavilo in zadevo vrača sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

ZPP člen 46, 48, 52, 339, 339/2, 339/2-4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 885/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-04-01

Sodišče odloča, ali je bila izdelava nekega mnenja zahtevna ali zelo zahtevna, vendar mora izvedenec, ki mnenje izdela, navesti in pojasniti, zakaj ocenjuje, da je izvedensko delo v neki konkretni zadevi odstopalo od povprečja in je bilo zelo zahtevno.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je izvedencu odmerilo nagrado in stroške postopka v višini 821,00 EUR, v presežku pa je njegov zahtevek zavrnilo.

2. Izvedenec v pravočasni pritožbi kratko navaja, da mu je sodišče priznalo nagrado za izdelavo zahtevnega, ne pa za izdelavo zelo zahtevnega mnenja, kot je predlagal. Navaja, da vztraja, da je bilo pisno mnenje glede na specifiko zelo zahtevno in ne sprejema nekorektne obrazložitve sodišča. Dodaja, da v bodoče ni več pripravljen sprejemati nalog tega sodišča, saj drugi sodniki oziroma sodišča po Sloveniji bolj objektivno priznavajo nagrade za opravljeno delo, ki zahteva dolgoletne strokovne izkušnje in težo tovrstnega dela.

3. Pritožba je bila vročena pravdnima strankama, ki nanjo nista odgovorili.

5. Ovrednotenje pisne izdelave izvedeniškega mnenja je na podlagi prvega odstavka 47. člena Pravilnika sodnih izvedencih in sodnih cenilcih (Ur. lis RS, št. 88/2010, 1/2013 in 35/2013, v nadaljevanju Pravilnik) odvisna od stopnje zahtevnosti dela. Iz izpodbijanega sklepa izhaja, da je sodišče prve stopnje izvedencu za izdelavo izvedeniškega mnenja priznalo, da je izdelal zahtevno, ne pa tudi zelo zahtevno izvedensko mnenje.

6. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je izvedenec ob priglasitvi stroškovnika res navedel, da je bila izdelava mnenja zelo zahtevna, vendar ni pojasnil, zakaj. Sodišče je tisto, ki na koncu odloči, ali je bila izdelava nekega mnenja zahtevna ali zelo zahtevna, vendar pa mora izvedenec, ki mnenje izdela, navesti in pojasniti, zakaj ocenjuje, da je bilo izvedensko delo zelo zahtevno,(1) sicer sodišče te presoje ne more opraviti. Ob pavšalni izvedenčevi navedbi, da je bilo mnenje zelo zahtevno (kar na prvi pogled ni razvidno), zadošča obrazložitev sodišča prve stopnje, ki je v razlogih izpodbijanega sklepa navedlo, da konkretna zadeva ne izkazuje takih specifik, ki bi glede na težo, kompleksnost in zapletenost strokovnih vprašanj odstopala od običajnih.

7. Pritožbeno sodišče ne dvomi, da delo izvedenca s področja klinične psihologije ni lahko in da ima konkretni izvedenec dolgoletne strokovne izkušnje, a to ne spremeni dejstva, da sodišču (ne prvostopenjskemu ob vložitvi zahteve za plačilo nagrade in stroškov ne pritožbenemu v pritožbi) ni pojasnil, v čem vidi posebno zahtevnost opravljenega dela v konkretnem primeru.

8. Na podlagi navedenega je pritožbeno sodišče v skladu z 2. točko 365. člena ZPP pritožbo izvedenca zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

(1) Tako npr. Višje sodišče v Ljubljani v sklepu z dne 7. 5. 2014, opr. št. II Cp 1311/2014.

ZPP člen 249. Pravilnik o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih člen 47, 47/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 158/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-03-20

pravdni stroški - stroški priče - razlogi sklepa - ne obrazložen sklep

Izpodbijani sklep ne vsebuje obrazložitve oz. nobenih razlogov o tem, zakaj je sodišče prve stopnje priči odmerilo nadomestilo plače za osem ur. Ne vsebuje torej dejanskih ugotovitev, ki so pomembne za odločitev o priglašenih stroških.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje stroške priče T. Ž. odmerilo na 116,00 EUR in toženi stranki naložilo, da jih mora nakazati na račun njegovega delodajalca.

2. Zoper tak sklep se pravočasno pritožuje tožena stranka zaradi napačne ugotovitve dejanskega stanja. Pojasnjuje, da je sodišče odmerilo plačo za osem ur, čeprav je bila priča na naroku le eno uro in 45 minut, z delovnega mesta v H. pa je 20 minut vožnje z avtomobilom. Zaradi pričanja je bila torej odsotna z dela največ dve uri in pol.

4. Pritožba je bila vročena tožeči stranki in priči T. Ž.

6. Izpodbijani sklep ne vsebuje obrazložitve oz. nobenih razlogov o tem, zakaj je sodišče prve stopnje priči odmerilo nadomestilo plače za osem ur. Dejanskih ugotovitev, ki so pomembne za odločitev o priglašenih stroških, izpodbijani sklep torej ne vsebuje. Takšnega sklepa višje sodišče ne more preizkusiti. Podana je torej bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke 2. odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki jo pritožnica uveljavlja.

7. Višje sodišče je zato v skladu s 3. točko 365. člena ZPP pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrača sodišču prve stopnje v novo odločanje, da bo ugotovilo dejstva, od katerih je odločilna odmera stroškov in nato te odmerilo ob uporabi Pravilnika o povrnitvi stroškov v pravdnem postopku in ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 832/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-03-30

nepopolna pritožba - podpis pritožnika - poziv na popravo

Nepodpisano pritožbo sodišče zavrže, ne da bi jo poprej vrnilo vložniku v dopolnitev. V postopku s pritožbo ne uporabljajo določbe o vračanju nepopolnih vlog v dopolnitev.

II. Tožena stranka krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožene stranke za oprostitev plačila sodnih taks.

2. Zoper sklep se je pritožila tožena stranka. Navaja, da je pri izpolnjevanju ZST-1 obrazca pri ostalih nepremičninah in stavbnih zemljiščih zmotno obkrožila "ne", saj je menila, da bo sodišče upoštevalo podatke, s katerimi razpolaga.

4. Po 335. členu Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP, je podpis pritožnika obvezna sestavina pritožbe. Nepodpisano pritožbo sodišče zavrže (prvi in tretji odstavek 343. člena ZPP), ne da bi jo poprej vrnilo vložniku v dopolnitev. Po 336. členu ZPP se namreč v postopku s pritožbo ne uporabljajo določbe 108. člena ZPP o vračanju nepopolnih vlog v dopolnitev. Pritožnica je bila v izpodbijanem sklepu na navedeno tudi izrecno opozorjena.

5. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da pritožba tožene stranke zoper izpodbijani sklep ne vsebuje podpisa pritožnice oziroma njene pooblaščenke. Za podpis namreč ne zadošča, da je na pritožbi odtisnjen žig odvetnice tožene stranke, ampak bi morala odvetnica pritožbo tudi lastnoročno podpisati, kar nenazadnje izhaja tudi iz 15. člena Zakona o odvetništvu, ki izrecno določa, da mora odvetnik na vsako vlogo in listino, ki jo sestavi, dati svoj žig in svoj podpis.

6. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 1. točke 365. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 346. člena ZPP pritožbo zavrglo.

7. Ker tožena stranka s pritožbo ni uspela, krije svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 3010/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-01-13

sklep procesnega vodstva - nedopustnost pritožbe - napačen pravni pouk - zavrženje pritožbe

Izpodbijani sklep je po svoji vsebini sklep procesnega vodstva. Zoper takšne sklepe pa pritožba ni dovoljena. Dovoljena ni navkljub temu, da je sodišče prve stopnje v pravnem pouku izpodbijanega sklepa navedlo drugače (torej da je pritožba dopustna).

1. Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 19.9.2014 odločilo, da se postopek na strani tožeče stranke nadaljuje z dedinjo (po pokojnem B. S.) N. S.

2. Zoper omenjeni sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožujejo prvo, drugo in peto tožena stranka in pritožbenemu sodišču predlagajo, da ga razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje. V nadaljevanju navajajo razloge, zaradi katerih naj bi bil izpodbijani sklep napačen oziroma preuranjen.

3. Ostale pravdne stranke na pritožbo niso odgovorile.

5. Izpodbijani sklep je po svoji vsebini sklep procesnega vodstva. Zoper takšne sklepe (izdane v skladu z 299. v zvezi s prvim odstavkom 270. člena ZPP(1)) pa v skladu s tretjim odstavkom 270. člena ZPP pritožba ni dovoljena.(2) Dovoljena ni navkljub temu, da je sodišče prve stopnje v pravnem pouku izpodbijanega sklepa navedlo drugače (torej da je pritožba dopustna). Iz omenjenih razlogov je bilo zato potrebno pritožbo zavreči (4. odstavek 343. v zvezi s prvim odstavkom 346. člena ZPP).

(1) Zakon o pravdnem postopku,Uradni list RS, št. 26/1999, s kasnejšimi spremembami.

(2) Na sklepe procesnega vodstva namreč sodišče ni vezano in jih lahko (če to nalagajo procesni razlogi) kadarkoli spremeni (prekliče).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.