VSL sodba I Cp 301/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-04-01

Zvone Strajnar (preds.), Majda Lušina (poroč.), dr. Vesna Bergant Rakočević

pogodba o leasingu - odstop od pogodbe - cesija - predmet cesije - tržna cena vozila

S cesijo je bila na tožnika prenesena le odškodninska terjatev. Zgolj ta je prešla iz cedentove premoženjske sfere v tožnikovo premoženjsko sfero. Le obligacijsko pravico, ki je bila nanj prenesena, in le v primeru, da le-ta obstaja, pa lahko tožnik uveljavi od toženca.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

II. Pravdni stranki krijeta vsaka svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo zahtevek za plačilo 10.000,00 EUR z obrestmi. Glede pravdnih stroškov je odločeno, da jih je tožeča stranka dolžna plačati toženi stranki v višini 985,15 EUR.

2. Pritožuje se tožeča stranka. Uveljavlja vse tri, s prvim odstavkom 338. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) predvidene pritožbene razloge. Predlaga razveljavitev sodbe in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Priglaša stroške pritožbenega postopka. Trdi, da ni upoštevano dejstvo, da je A. Š. vozilo dne 3.7.2009 predal in je od tedaj dalje tožena stranka z vozilom razpolagala. Toženo stranko zato bremeni morebitna škoda, ki je nastala v enem letu in petih mesecih, torej od odvzema do prodaje. Za nepojasnjeno označuje, da je A. Š. od tožene stranke dobil obračun obveznosti v višini 1.358,06 EUR in obvestilo z dne 10.2.2011, da dolguje 7.158,26 EUR. Obračuni tožene stranke so nepravilni. Tožena stranka je s protipogodbenim ravnanjem tožniku povzročila škodo v višini 10.000,00 EUR. Za pomembno označuje, kdaj in na kakšen način je tožena stranka odstopila od pogodbe o finančnem leasingu. Od 3.7.2009, ko je vozilo oddal, leasingojemalec z vozilom ni mogel več razpolagati. Možnost odstopa in posledice odstopa od pogodbe o finančnem leasingu so določene v II. odstavku 9. čl. Splošnih pogojev za finančni leasing (v nadaljevanju splošni pogoji), kjer zamuda pri plačilu obrokov ni navedena kot razlog za odstop od pogodbe. Pogoji za odstop od pogodbe so določeni z 9. čl. splošnih pogojev. Od 3.7.2009 leasingojemalec z vozilom ni več razpolagal. Tožena stranka je še v obračunu 2.12.2010 navedla le obveznost 1.358,06 EUR. Sporno je, kdaj je leasingodajalec od pogodbe odstopil. Vozilo je bilo izročeno 3.7.2009, odstop od pogodbe pa naj bi bil 2.12.2010. V vmesnem času leasingojemalec vozila ni mogel uporabljati, zato mu je nastala škoda. Če pa je leasingodajalec od pogodbe odstopil 3.7.2009, je pravilen obračun leasingodajalca, po katerem leasingodajalec dolguje le še znesek 1.358,06 EUR. Sodišče leasingodajalcu priznava škodo, ki je ni specificiral in dokazal. V vlogi z dne 18.2.2013 je tožnik oškodovanju tožene stranke izrecno ugovarjal. Tožena stranka ni postavila trditev o višini škode in trditev o tem, iz kakšnega naslova ji je škoda nastala. Graja ugotovitev iz 13. točke obrazložitve, da je tožena stranka upravičena do odškodnine zaradi kršitve pogodbenih obveznosti. Ne drži, da so škoda nezapadli obroki, kajti dobiček je tožena stranka določila in vračunala že v sámo višino vrednosti leasinga. Kakšnega drugega izgubljenega dobička tožena stranka ne zatrjuje in ne dokazuje. Ob odstopu je tožena stranka upravičeno zahtevala le 1.358,06 EUR. Nepravilen je tudi zaključek, da je tožena stranka utemeljeno zahtevala stroške, ki so ji nastali zaradi odvzema vozila, cenitve in hrambe. V 17. čl. splošnih pogojev je določeno, da vrednost predmeta leasinga ob odstopu od pogodbe pogodbenika določita sporazumno. Ceno je bilo mogoče ugotoviti na podlagi podatkov Eurotax, pa tega tožena stranka ni storila. Sodišče je upoštevalo bistveno nižjo ceno, ki jo je izračunal izvedenec, katerega mnenju je tožnik ugovarjal. O teh ugovorih sodba nima razlogov, zato je ni mogoče preizkusiti. Izvedenec avtomobilske stroke, ki bi vozilo ocenil, ni bil postavljen. Po podatkih Eurotaxa je vozilo vredno 26.000,00 EUR, zato tožena stranka, ki je vozilo prodala za 11.300,00 EUR, ni ravnala kot dober gospodar. Pojasnjuje, da je cenitvi izvedenca D.P. tožeča stranka ugovarjala, ker vrednost, ki jo je določil, znaša le polovico vrednosti po podatkih E. To kaže na napako v izvedeniškem mnenju, katero lahko ugotovi le ustrezen izvedenec. Ker dokaz z izvedencem ni bil izveden, je dejansko stanje nepravilno ugotovljeno. Ker je bilo vozilo letnik 2006, je bila amortizacija upoštevana že v nabavni vrednosti vozila. Izvedenec pa je na to vrednost upošteval še 46,75 % amortizacijo in brez podlage odštel še dodatnih 10 % ter 15 % glede na ohranjenost in vzdrževanost. Iz ob prevzemu sestavljenega zapisnika je razvidno, da poškodb na vozilu ni. Zakaj so toženi stranki priznane zamudne obresti, ni navedeno. Ob odstopu od pogodbe je bila tožena stranka dolžna vrniti prejete obroke z zamudnimi obrestmi od dne, ko jih je prejela in povrniti nujne stroške. Sklicuje se na 17.2 točko splošnih pogojev in zatrjuje, da s tem določilom skladnega obračuna tožena stranka ni opravila. Po obračunu, izvedenem skladno s splošnimi pogoji, bi morala tožena stranka leasingojemalcu vrniti najmanj 10.000,00 EUR. Splošni pogoji niso bili upoštevani, sodišče se neutemeljeno sklicuje na Obligacijski zakonik.

3. Tožena stranka je na pritožbo odgovorila. Zanika, da bi leasingojemalec redno plačeval obroke in pojasnjuje okoliščine odvzema vozila. Za zavajajoče označuje navedbe o obveznosti v višini 1.358,06 EUR. Sklicuje se na odločitev v zadevi P 21/2011. Predlaga zavrnitev pritožbe in zahteva povrnitev stroškov pritožbenega postopka.

5. Ni mogoče slediti pritožbi, ki želi doseči obračun medsebojnih terjatev in obveznosti tožene stranke in A. Š. - pogodbenikov leasing pogodbe, kajti s cesijo je bila na tožnika prenesena le odškodninska terjatev. Zgolj Š. odškodninska terjatev je s cesijo prešla iz Š. (cedentove) premoženjske sfere v tožnikovo premoženjsko sfero. Zgolj obligacijsko pravico, ki je bila nanj prenesena, in zgolj v primeru, da le-ta obstaja, lahko tožnik uveljavi od toženca. Tožnikova trditev, da je Š. nanj prenesel vse svoje terjatve iz naslova leasing pogodbe, je v nasprotju s cesijsko pogodbo (dokaz A10). Ker je izkazan zgolj prenos odškodninske terjatve, drugih medsebojnih terjatev iz naslova leasing pogodbe ni potrebno ugotavljati. Sodišče prve stopnje v 13. točki sodbe res pojasnjuje tudi ostale okoliščine razmerja med Š. in toženo stranko, vendar se pri tem sklicuje na pravnomočno sodbo Okrajnega sodišča v Kočevju opr. št. P 21/2011, s katero je tožena stranka od Š. uveljavila terjatev v višini 7.158,26 EUR s pripadki. Iz teh razlogov so brezpredmetni pritožbeni razlogi, s katerimi pritožnik oporeka višini toženkine terjatve do Š. oz. zahteva obračun njunih medsebojnih terjatev iz pogodbenega razmerja.

6. A. Š. je tožniku odstopil poslovno odškodninsko terjatev(1). Za obstoj pogodbene odškodninske obveznosti in poslovno odškodninsko odgovornost morajo biti kumulativno podane naslednje predpostavke: da dolžnik ni izpolnil svoje obveznosti, ali da je ni izpolnil pravilno ali jo je izpolnil z zamudo; da je upnik utrpel škodo; da obstaja vzročna zveza med škodo ter neizpolnitvijo, zamudo ali nepravilno izpolnitvijo obveznosti; da ne obstaja kakšna zakonska okoliščina, ki dolžnika razbremenjuje njegove odgovornosti.

7. Edina kršitev pogodbene obveznosti, ki jo je tožnik v postopku pred sodiščem prve stopnje zatrjeval, je toženčevo nepravilno postopanje pri prodaji vozila po odstopu od pogodbe o leasingu. Očita mu: da Š. z odstopom od pogodbe ni seznanil; da Š. ni pozval, da sporazumno ocenita vrednost avtomobila; da pri prodaji ni ravnal kot dober gospodar, skratka nespoštovanje 17.6 čl. Splošnih pogojev za finančni leasing nepremičnin (v nadaljevanju splošni pogoji; dokaz B5).

8. Dejstvo, da je bil Š. z odstopom od pogodbe seznanjen, je sodišče prve stopnje pravilno argumentiralo v 7. točki obrazložitve. V 9. točki obrazložitve pa je pojasnjeno stališče, da je pri ugotavljanju vrednosti in pri prodaji vozila tožena stranka spoštovala določili 17.5. in 17.6 splošnih pogojev. Pritožbeno sodišče pritrjuje prvostopenjskemu, da pogojev za sporazumno določitev cene avtomobila ni bilo, da je tožena stranka ceno vozila določila na pogodbeno predviden način (s cenitvijo izvedenca avtomobilske stroke D. P.) in prodala za ceno, ki jo je na trgu lahko dosegla.

9. Tožena stranka je v vlogi z dne 4.3.2013 navedla: da A. Š. pošte ni prevzemal; da se na pozive tožene stranke ni javljal in z njo vse do vložitve tožbe ni komuniciral; da cene, višje od 11.300,00 EUR, na trgu ni uspela doseči. Teh trditev tožnik ni zanikal. Ker je s 17.6 točko splošnih pogojev predvidenih več načinov ugotavljanja tržne vrednosti avtomobila (poleg podatkov Eurotax tudi cenitev po sodnem izvedencu), ni mogoče soglašati s pritožnikom, da je tožena stranka vrednost avtomobila ugotavljala na neustrezen način. Edini argument, katerim tožnik to stališče utemeljuje, je, da cenitev po sistemu Eurotax privede do drugačnega izida, kar pa ni bistveno, kajti s 17.6 točko splošnih pogojev je ta način cenitve predviden zgolj ko eden od več možnih načinov ugotavljanja tržne cene. Cenitev po sistemu Eurotax ni metoda ocenjevanja vrednosti vozila, na katero bi bili stranki leasing pogodbe vezani. Ker so pri P. cenitvi upoštevane konkretne okoliščine oz. karakteristike vozila (število prevoženih kilometrov, ohranjenost in vzdrževanost), je ta cenitev bolj točna od vrednosti določene po sistemu Eurotax. Konkretnih nepravilnosti cenitve tožnik ni zatrjeval. Trditve, da bi tožena stranka na trgu lahko dosegla višjo ceno, tožnik ni postavil. Vse te okoliščine kažejo, da preverjanje pravilnosti P. cenitve z izvedencem ni bilo potrebno. Pritožnik navaja, da bi cenitev izvedenca P. lahko konkretno grajal šele po tem, ko bi v tem postopku postavljeni sodni izvedenec podal svoje mnenje. S tem se zavzema za informativen dokaz, ki ni dopusten. Cenitev izvedenca P. je tako strukturirana, da bi tožeča stranka lahko podala vsaj laične ugovore v zvezi z določitvijo vrednosti avtomobila.

10. Nedovoljena pritožbena novota je trditev o nastanku škode v času od odvzema oz. izročitve vozila do prodaje in trditev o nastanku škode, ker Š. avta ni mogel uporabljati od izročitve oz. odvzema do odstopa od pogodbe. Ker pritožnik ni pojasnil, zakaj teh trditev ni uveljavljal pred sodiščem prve stopnje, jih pritožbeno sodišče ne sme upoštevati (prvi odstavek 337. čl. ZPP).

11. Ker niti pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere sodišče pazi po uradni dolžnosti, niso podani, je na osnovi 353. čl. ZPP pritožba zavrnjena. Ker pritožnik s pritožbo ni uspel, odgovor na pritožbo pa ni pripomogel k razjasnitvi zadeve, je odločeno, da vsaka stranka krije svoje stroške pritožbenega postopka (1. odstavek 165. čl. v zvezi s 1. odstavkom 154. in 1. odstavkom 155. čl. ZPP).

(1) Odškodnino zaradi kršitve pogodbe o dobavi blaga, kršitve dobre poslovne prakse, kršitve zaupnosti poslovanja, izgube dobička, poškodovanega blaga v višini 10.550,00 EUR.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.