TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 1191/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-10-09

vročanje pisanj - obvestilo o prispelem pismu - fikcija vročitve - tek rokov - iztek roka na nedeljo - zavrženje pritožbe

Fikcija vročitve nastopi s pretekom zadnjega, to je 15. dne, odkar je bilo stranki puščeno obvestilo. Fikcija vročitve nastopi tudi na soboto, nedeljo, praznik, ki je dela prost dan, ali drug dela prost dan v RS. Pri izteku roka iz četrtega odstavka 142. člena ZPP se namreč določba četrtega odstavka 111. člena ZPP ne upošteva.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo pritožbo tožene stranke.

2. Zoper takšno odločitev se brez navedbe pritožbenih razlogov in predloga odločitve višjemu sodišču pravočasno pritožuje tožena stranka.

4. Sodišče prve stopnje je pritožbo zavrglo, ker jo je tožena stranka vložila le v enem izvodu, po pozivu (sklep na r. št. 19), naj jo dopolni tako, da v roku 8 dni predloži še en izvod, pa tega ni pravočasno storila. Pritožba izpostavlja, da je sodišče prve stopnje napačno štelo, da ji je bil poziv (pravilno sklep) vročen 10. 5. 2015, saj je bila to nedelja in je tako do vročitve lahko prišlo (in je tudi prišlo) šele 11. 5. 2015.

5. V obravnavanem primeru je bilo tožencu sklep, naj predloži še en izvod pritožbe (naslovljene kot odgovor na sodbo), poskušeno vročiti 25. 4. 2015. Ker to ni bilo mogoče, mu je bilo v hišnem predalčniku puščeno obvestilo, kje se pisanje nahaja in kje ga lahko prevzame v roku 15 dni (v nadaljevanju obvestilo). Ker tega ni storil, mu je bilo pisanje 11. 5. 2015 puščeno v hišnem predalčniku. Vročitev je bila torej opravljena s fikcijo vročitve po tretjem in četrtem odstavku 142. člena ZPP.

6. Fikcija vročitve nastopi s pretekom zadnjega, to je 15. dne, odkar je bilo stranki puščeno obvestilo. Fikcija vročitve nastopi tudi na soboto, nedeljo, praznik, ki je dela prost dan, ali drug dela prost dan v RS, kar izhaja iz načelnega pravnega mnenja občne seje Vrhovnega sodišča z dne 14. 1. 2015. Pri izteku roka iz četrtega odstavka 142. člena ZPP se namreč določba četrtega odstavka 111. člena ZPP ne upošteva. Iz obvestila, pripetega k list. št. 53, izhaja, da je bilo tožencu obvestilo puščeno v njegovem hišnem predalčniku 25. 4. 2015. Petnajstdnevni rok za dvig pisanja se je tako iztekel v nedeljo 10. 5. 2015. Tega dne je nastopila fikcija vročitve. Osemdnevni rok za predložitev dodatnega izvoda pritožbe pa se je iztekel 18. 5. 2015. Ker je toženec vložil drugi izvod pritožbe šele 19. 5. 2015, je sodišče prve stopnje to pravilno štelo kot prepozno in je posledično pravilno zavrglo pritožbo.

7. Pritožbeni razlogi tako niso utemeljeni. Ker višje sodišče ni našlo niti kršitev na katere skladno z drugim odstavkom 350. člena, v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 657/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-11-10

Andreja Strmčnik Izak (preds.), mag. Damjan Orož (poroč.), Mateja Levstek

postopek osebnega stečaja - odpust obveznosti stečajnega dolžnika - ovire za odpust obveznosti - pravnomočna obsodba za kaznivo dejanje proti premoženju ali gospodarstvu - prestana kazen - posledice obsodbe - stanje kazenske evidence v času odločanja

Pri oviri za odpust obveznosti iz 1. točke 399. člena ZFPPIPP ni pravno pomembno, da je dolžnik kazen prestal, posledice obsodbe še vedno obstajajo in dolžnikovi obsodbi (poleg še dveh) še nista izbrisani (dolžnik še ni bil rehabilitiran, obsodbe so še vpisane v kazenski evidenci).

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog dolžnika za odpust obveznosti iz razloga, ker je po vpogledu v kazensko evidenco (IKE) ugotovilo, da je bil dolžnik obsojen za kaznivo dejanje proti premoženju, ki še ni izbrisano.

2. Dolžnik se je zoper sklep pritožil iz razloga zmotne uporabe materialnega prava.

4. Dolžnik v ničemer ne izpodbija pravno pomembne ugotovitve sodišča prve stopnje - da sta v IKE za dolžnika še vedno vpisani obsodbi za kaznivi dejanji proti premoženju, ki še nista izbrisani iz kazenske evidence (kaznivo dejanje goljufije po sodbi Okrajnega sodišča v Mariboru III K 122/05 z dne 17. 4. 2008 in kaznivo dejanje odvzema motornega vozila po sodbi Okrajnega sodišča v Mariboru II K 79790/10 z dne 18. 10. 2012). Po določbi 1. točke 399. člena  Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju - ZFPPIPP odpust obveznosti ni dovoljen, če je bil dolžnik pravnomočen obsojen za kaznivo dejanje proti premoženju ali gospodarstvu, ki še ni izbrisano.

5. Dolžnik ne more uspeti s pritožbeno navedbo, da je kazen prestal, zato ima enake pravice kot ostali (sklicuje se na določbo prvega odstavka 81. člena Kazenskega zakonika – KZ-1)(1), in še, da naj se postopek prekine, da bo dosegel prenehanje pravnih posledic obsodbe. Pri oviri za odpust obveznosti iz 1. točke 399. člena ZFPPIPP ni pravno pomembno, da je dolžnik kazen prestal, posledice obsodbe še vedno obstajajo in dolžnikovi obsodbi (poleg še dveh) še nista izbrisani (dolžnik še ni bil rehabilitiran, obsodbe so še vpisane v kazenski evidenci). Ustaljena sodna praksa je, da je za odločanje o predlogu za začetek postopka odpusta obveznosti pomembno stanje kazenske evidence v času odločanja (primerjaj Cst 166/2014 z dne 15. 4. 2014).

6. Pritožba ni utemeljena in niso podani razlogi, na katere višje sodišče pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP), zato je pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

Op. št. (1): Po prestani, plačani ali na drug način v skladu z zakonom izvršeni, odpuščeni ali zastarani kazni imajo nekdanji obsojenci vse pravice, ki so določene v ustavi, zakonih in drugih predpisih, in lahko pridobivajo vse pravice, razen tistih, ki so jim omejene zaradi izrečenega varnostnega ukrepa ali zaradi nastalih pravnih posledic obsodbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2216/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-09-23

nagrada in stroški izvedenca - izdelava manj zahtevnega pisnega izvida in mnenja - izdelava dopolnilnega izvida in mnenja

Nagrada za dopolnitev izvedenskega mnenja.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep spremeni v I. točki izreka tako, da se izvedencu za dopolnitev izvedenskega mnenja prizna nagrada in nadomestilo za stroške v skupnem znesku 92,00 EUR ter v II. točki izreka tako, da je od tega treba obračunati še 9,38 % prispevka za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v višini 8,63 EUR.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje sodnemu izvedencu za kinologijo B. Š. priznalo 289,00 EUR nagrade in nadomestila stroškov za opravljeno izvedensko delo ter 27,11 EUR prispevka za pokojninsko in invalidsko zavarovanje.

2. Zoper tak sklep se pravočasno iz vseh zakonskih pritožbenih razlogov pritožuje tožeča stranka, ki predlaga spremembo, podrejeno pa razveljavitev izpodbijanega sklepa. Navaja, da je sodišče v obrazložitvi le povzelo izvedenčevo priglasitev stroškov, sklepa pa ni obrazložilo. Sicer pritožnik meni, da bi moralo sodišče izvedencu za dopolnitev mnenja priznati nagrado po drugem odstavku 51. člena Pravilnika o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih (v nadaljevanju: Pravilnik) v višini 92,00 EUR. Nagrada za študij spisa pa mu ne pripada, saj je šlo za tretjo dopolnitev mnenja in ponovni študij ni bil potreben.

4. Sodišče prve stopnje je izvedencu z izpodbijanim sklepom za izdelavo mnenja priznalo 184,00 EUR (kakor je priglasil izvedenec). Takšna nagrada je po 1. odstavku 51. člena Pravilnika predvidena za izdelavo manj zahtevnega pisnega izvida in mnenja. Pritožnik pa povsem pravilno opozarja, da je nagrada za pisno izdelavo dopolnilnega izvida in mnenja urejena v 2. odstavku 51. člena Pravilnika. Za manj zahtevno mnenje (kakor je opravljeno dopolnitev očitno ocenilo sodišče prve stopnje in tudi sam izvedenec)(1) izvedencu oziroma cenilcu pripada 92,00 EUR.

5. Pritožnik tudi utemeljeno opozarja, da je izvedenec svoje mnenje že tretjič dopolnil in da mu je bila nagrada za pregled dokumentacije priznana že v sklepih s 1. 4. 2015, 8. 10. 2014 in 4. 6. 2014. Da bi moral izvedenec ob zadnji dopolnitvi mnenja, le dobre tri mesece po predzadnji dopolnitvi, pregledati še kakšno dokumentacijo, iz izpodbijanega sklepa, izvedenskega mnenja ali iz stroškovnika ne izhaja.

6. Višje sodišče je zato na podlagi 3. točke 365. člena ZPP pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep spremenilo tako, da je izvedencu priznalo nagrado za dopolnitev mnenja, kakršna mu pripada v skladu s Pravilnikom.

Op. št. (1): Pritožnik še dodatno utemeljeno izpostavlja, da je dopolnitev kratka in da predstavlja zgolj odgovor na dve vprašanji.

Pravilnik o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih člen 51, 51/1, 51/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 517/2015
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-08-26

Špela Prodan (preds.), Nataša Butina Mrakič (poroč.), Berta Žorž

prvi narok za glavno obravnavo - izostanek z naroka - posledice izostanka z naroka - domneva umika tožbe- upravičen razlog za izostanek

Če na prvi narok za glavno obravnavo ne pride nobena stranka, sodišče kljub predlogu strank, naj zadevo obravnava v njuni odsotnosti, šteje, da je tožba umaknjena, saj obravnava brez strank ni smiselna in je že pojmovno izključena.

Pritožba se zavrne in potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Ker na prvi narok za glavno obravnavo v zadevi ni pristopila nobena stranka, je  prvostopenjsko sodišče z izpodbijanim sklepom štelo sporazumni predlog za razvezo zakonske zaveze predlagateljev za umaknjen in postopek ustavilo.

Proti taki odločitvi se pritožuje predlagatelj B.K.. Pojasnjuje, da z drugo predlagateljico že dalj časa ni v nobenem kontaktu in ne ve, kje se nahaja, sam pa je zaposlen v tujini - trenutno dela na Danskem. Ko je sodišču poslal predlog, da naj se postopek nadaljuje brez njega, so bili velikonočni prazniki, zato je bila njegova prošnja poslana iz Slovenije. Ponovno predlaga, naj se postopek nadaljuje kljub njegovi odsotnosti.

Odločitev prvostopenjskega sodišča ima podlago v tretjem odstavku 282. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP), ki določa, da v primeru, če na prvi narok za glavno obravnavo ne pride nobena stranka, sodišče šteje, da je tožba umaknjena. V obravnavani zadevi nobeden od predlagateljev na obravnavo ni pristopil, obravnava brez strank pa je nesmiselna in že pojmovno izključena(1). Določbe o tem, da se šteje tožba za umaknjeno, sodišče ne uporabi le takrat, če stranka izkaže upravičen razlog za izostanek (šesti odstavek 282. člena ZPP), česar pa v konkretnem primeru, kot je pravilno ugotovilo prvostopenjsko sodišče, nobeden od predlagateljev ni izkazal, saj sta oba svoji vlogi brez dodatnih pojasnil poslala iz Slovenije. Tudi sicer bivanje in delo v tujini ne more predstavljati opravičljivega razloga, zaradi katerega se stranka ne udeleži naroka, pa tudi če bi bilo tako, opravičena odsotnost  ne bi imela za posledico, da bi sodišče odločilo o razvezi zakonske zveze v odsotnosti obeh strank, temveč bi kvečjemu sodišče  razpisalo nov narok, na katerega bi stranki ponovno vabilo. Za tako rešitev pa se pritožnik niti ne zavzema, saj še nadalje vztraja, naj se obravnava opravi v njegovi odsotnosti.

Neutemeljeno pritožbo je zato pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka drugega odstavka 365. člena ZPP).

op. št. 1: Tako tudi Jan Zobec: Pravdni postopek, Zakon s komentarjem spremenjenih členov, GV Založba, 4. knjiga, stran 215.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cp 3040/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-01-21

spor majhne vrednosti - domneva o pripoznavi tožbenega zahtevka

Sodišče prve stopnje je v konkretni zadevi odločilo v skladu s 453.a členom ZPP in v sporu majhne vrednosti pravilno štelo, da tožena stranka pripoznava tožbeni zahtevek, potem ko je ugotovilo, da ji je bila tožba pravilno vročena, v roku za odgovor na tožbo pa nanjo ni odgovorila. Ugotovilo je tudi, da ne gre za zahtevek, s katerim stranke ne morejo razpolagati.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo na podlagi pripoznave razsodilo, da je tožena stranka dolžna plačati tožniku znesek 1.170,00 EUR z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva opomina, to je od 10. 11. 2013 dalje do plačila, v 15 dneh.

2. Zoper sodbo se pritožuje tožena stranka, ki opozarja na navedbe iz pritožbe (prav: odgovora na tožbo), ki jih sodišče zaradi zamujenega roka za oddajo ni upoštevalo. Navaja, da je tožnik za dogovorjena in opravljena dela dobil račun, ki ga je poravnal, da črpalka ni bila del predračuna ali računa, zato ne more biti del spora in tudi odvetniški stroški ne morejo biti naloženi podjetju. Tožnik se je izkazal za zahtevno in nepošteno stranko, tožbo tožena stranka izpodbija ter zahteva povračilo vseh stroškov. Navaja še datum prejema tožbe, pravilno sodbe.

4. Sodišče prve stopnje je v konkretni zadevi odločilo v skladu s 453.a členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in v sporu majhne vrednosti pravilno štelo, da tožena stranka pripoznava tožbeni zahtevek, potem ko je ugotovilo, da ji je bila tožba pravilno vročena, v roku za odgovor na tožbo pa nanjo ni odgovorila. Ugotovilo je tudi, da ne gre za zahtevek, s katerim stranke ne morejo razpolagati (2. odstavek 316. člena ZPP).

5. Navedenih pravilnih ugotovitev sodišča prve stopnje pritožba ne izpodbija. Sodba na podlagi pripoznave se lahko izpodbija samo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka ali zaradi tega, ker je bila izjava o pripoznavi dana v zmoti ali pod vplivom prisile ali zvijače (3. odstavek 338. člena ZPP), na kar je bila tožena stranka v pravnem pouku sodbe sodišča prve stopnje tudi pravilno opozorjena. Njenih pritožbenih navedb, v katerih povzema vsebino odgovora na tožbo, in s katerimi tožena stranka ne uveljavlja dopustnih pritožbenih razlogov, zato ni mogoče upoštevati.

6. Ker sodišče druge stopnje ob preizkusu izpodbijane sodbe glede razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti, tudi teh ni ugotovilo, je pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo (353. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 3235/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-01-28

Barbka Močivnik Škedelj (preds.), Gordana Ristin (poroč.), Barbara Žužek Javornik

oprostitev plačila sodne takse - izjava o premoženjskem stanju - podatki o premoženju - različni podatki - bistvena kršitev določb postopka

Ker so v sklepu, s katerim je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog za oprostitev plačila sodnih taks, različni podatki o domnevnem podjetju tožnika in ker ni ugotovitev o tem, koliko znaša njegov mesečni dohodek, sklepa ni mogoče preizkusiti.

Pritožbi se ugodi, sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo predlog tožeče stranke za oprostitev plačila sodnih taks in naložilo tožeči stranki plačilo tak po obrokih 1.576,50 EUR oziroma v skupnem znesku 15.765,00 EUR.

2. Proti temu sklepu vlaga pritožbo tožeča stranka. Vztraja, da nima nepremičnin, ker je od nepremičnin odstopil. Bil je prisiljen nepremičnino prodati v letu 2013, saj je prejel dohodek za celo leto 2.420,00 EUR in še to je bilo nakazano za poplačilo hipotekarnega kredita banki. Še od tega dohodka je moral plačati 500,00 EUR davka. Tako mu je ostalo na mesec v letu 2013 160,00 EUR in kako naj plača 1.575,00 EUR mesečno. Sodišče je zmotno ocenilo poslovni delež in vrednost poslovnega deleža. Spregledalo je, da iz bilance stanja izhajajo višje obveznosti kot je bilančni dobiček. Trdi, da je bila v letu 2013 izguba, račun pa blokiran. Predlaga poizvedbe pri GURS.

4. Pritožbeno sodišče najprej odgovarja pritožniku, da je sodišče prve stopnje moralo samo ugotavljati premoženjsko stanje, saj ni tožnik podal popolne izjave o premoženjskem stanju. Vendar je v sklepu nasprotje med odločilnimi dejstvi in zato sklepa ni mogoče preizkusiti. V sklepu manjka tudi pravno odločilno dejstvo za pravilno uporabo Zakona o sodnih taksah. Sodišče namreč v sklepu ugotovi, da ima tožnik 73 % poslovnega deleža v eni družbi: Ln. d.o.o. Ta družba ima ob koncu 2013 vrednost kapitala 55.022,00 EUR, bilančni dobiček pa je znašal 46.627,00 EUR. Nato sodišče ugotavlja, da ima družba L. d.o.o. v letu 2013 izgubo v višini 3.839,00 EUR. Pritožbeno sodišče tako ne more ugotoviti iz izpodbijanega sklepa, koliko družb ima tožeča stranka oziroma kakšen poslovni delež ima v teh družbah. Nadalje je pomemben podatek za pravilno uporabo 11. člena ZST-1 tožnikov zaslužek. V izpodbijanem sklepu sodišče ugotavlja, da bo tožnik lahko plačal mesečno 1.576,00 EUR v desetih obrokih. Tožnik trdi, da nima plače, ker je družba, kjer je direktor, v minusu in da ne prejema dohodkov od nepremičnine. Trdi za eno nepremičnino, da jo je prodal. Sodišče prve stopnje pa glede tega dohodka le ugotovi, kakšna je vrednost nepremičnin po GURS-u in da je dobil v letu 2013 za oddajanje ene nepremičnine v celem letu 2.420,00 EUR.

5. Za pravilno uporabo 11. člena ZST-1 naj sodišče prve stopnje iz pribavljenih dokazov ugotovi, kakšne dohodke ima tožnik. Tožniku pa je treba pojasniti, da kredite, ki jih je sam najel, ni mogoče šteti kot razlog, da ne zmore plačati sodnih taks(1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2851/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-01-14

Gordana Ristin (preds.), Barbara Žužek Javornik (poroč.), Barbka Močivnik Škedelj

napotitev na pravdo - sporna dejstva - pravica do zapuščine - veljavnost oporoke - sposobnost za razsojanje

Ob tem, ko se oporočna sposobnost zapustnice domneva, oporoka pa je sestavljena v obliki, ki jo za pravno veljavnost oporoke predpisuje zakon, je napoten na pravdo za razveljavitev oporoke tisti, ki njene veljavnosti ne priznava.

Pritožbi se zavrneta in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Z izpodbijanim sklepom sta bili zakoniti dedinji M.C. in A.V., ki ne priznavata veljavnosti zapustničine oporoke z dne 3. 4. 2013, napoteni na pravdo zaradi izpodbijanja te oporoke.

2. Zoper sklep se pritožujeta zakoniti dedinji M.C. in A.V.

3. M.C. v pritožbi smiselno navaja, da je bila zapustnica pred smrtjo v slabem psihičnem stanju, da si oporočni dediči glede na njihov odnos do zapustnice zapuščine ne zaslužijo, da sta bili z zapustnico celo življenje v dobrih odnosih, da jo je smrt zapustnice globoko prizadela in da je zapustnici celo življenje pomagala. Predlaga zaslišanje priče Š.O., ki bo potrdila, da je zapustnici pred smrtjo pomagala v zvezi z nakupom stanovanja v L.

4. Pritožnica A.V. v pritožbi navaja, da si oporočni dediči ne zaslužijo zapuščine, da se zapustnica z oporočnimi dediči ni razumela in da sta ji s sestro M.C. celo življenje stali ob strani in pomagali.

6. V primeru, ko so med dediči sporna dejstva, od katerih je odvisna pravica do zapuščine, o spornih dejstvih odloča pravdno sodišče. Zapuščinsko sodišče zapuščinsko obravnavo prekine in stranke napoti na pravdo (210. člen Zakona o dedovanju: v nadaljevanju ZD).

7. ZD v 59. členu določa, da lahko vsak, ki je sposoben za razsojanje, napravi oporoko. Oporoka pa je neveljavna, če oporočitelj tedaj, ko jo je napravil, ni bil sposoben za razsojanje. Testirala je zapustnica, katere oporočna sposobnost se domneva, oporoka pa je sestavljena v obliki, ki jo za pravno veljavnost oporoke predpisuje zakon (63. člen ZD). Sodišče prve stopnje je tako pravilno ugotovilo, da so v konkretnem primeru sporna dejstva glede veljavnosti oporoke. Ker je od obstoja spornih dejstev odvisna pravica do dediščine pritožnic, je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno in ju skladno s prvo točko drugega odstavka 210. člena ZD napotilo na pravdo. Razveljavitev oporoke bosta pritožnici lahko dosegli, če bosta zatrjevane pomanjkljivosti uspeli dokazati v pravdnem postopku. Interes za dokazovanje dejstev v zvezi z razveljavitvijo oporoke, imajo dediči, ki oporoke ne priznavajo, v primeru njihove pasivnosti pa je mogoče šteti sporna dejstva za priznana.

8. Ker pritožbeni razlogi niso podani, je pritožbeno sodišče pritožbi zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (druga točka 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2840/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2015-01-14

Blanka Javorac Završek (preds.), Katarina Parazajda (poroč.), Tomaž Pavčnik

dodaten sklep o dedovanju - pozneje najdeno premoženje

Dediči so soglasni, da sporno premoženje ne sodi v zapuščino pokojne. Predloga za izdajo dodatnega sklepa o dedovanju po njej nihče ni podal. Podlage za izdajo izpodbijanega sklepa zato ni.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani dodatni sklep o dedovanju razveljavi.

1. Z izpodbijanim dodatnim sklepom o dedovanju je sodišče prve stopnje ugotovilo, da dodatna zapuščina obsega ½ nepremičnine z ID znakom ... ter A. B., P. B. in A. B. dodelilo vsakemu po 1/3 dodatne zapuščine.

2. Zoper tak sklep se pravočasno pritožujejo vsi dediči. Navajajo, da izdaje dodatnega sklepa o dedovanju po M. S. niso predlagali, saj ob smrti ni bila več lastnica v izreku navedene nepremičnine. V letu 1998 jo je prodala A. B. Slednja je predlagala sodišču prve stopnje, da izda dodatni sklep o dedovanju po S. O. S. glede njemu solastnega deleža iste nepremičnine.

4. Dediči so soglasni, da sporno premoženje ne sodi v zapuščino pokojne M. S. Predloga za izdajo dodatnega sklepa o dedovanju po njej nihče ni podal. Podlage za izdajo izpodbijanega sklepa zato ni. Višje sodišče je zaradi opisanega pritožbi dedičev ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo (3. točka 365. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 163. členom Zakona o dedovanju).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.