VSL sodba in sklep II Cp 1671/2016
Sodna praksa višjih sodišč, 2016-11-16

Katarina Parazajda (preds.), Brigita Markovič (poroč.), dr. Vesna Bergant Rakočević

negatorna tožba - opustitev poseganja - zaščita pred vznemirjanjem - vzpostavitev prejšnjega stanja - pasivna legitimacija - sosporništvo - nujni enotni sosporniki - solastniki

Tožnik zahteva, da toženka vzpostavi prejšnje stanje na dveh parcelah, ki nista v tožnikovi lasti niti v izključni lasti toženke. Solastnice teh dveh parcel so poleg toženke še druge osebe, ki niso stranke postopka. Odločitev, če bi sodišče zahtevku ugodilo, bi vodila do posledic, ki so enake aktu razpolaganja – sodišče bi enemu od solastnikov naložilo, da (na v zahtevku opisan način) poseže v solastno stvar. Ker posamezen solastnik po materialnem pravu brez soglasja ostalih solastnikov takšnega upravičenja nima, tudi ne more sam nastopati na toženi strani.

Pasivna (stvarna) legitimacija se ne presoja po stanju v času, ko se je gradnja vršila, ampak po stanju v času, ko je tožnik postavil zahtevek oziroma, ko je bila o njem obveščena nasprotna stranka.

I. Pritožbi se delno ugodi in se sodba sodišča prve stopnje razveljavi

- v točki II/2 glede zahtevka za odstranitev nasute zemljine in materiala na parc. št. 351/91 med mejno točko 16599 in jugozahodno stranjo hiše v globino 1 m (druga alineja točke II/2) in zahtevka, da toženka s parc. št. 1848/2 v njeni celotni dolžini in širini obstoječe poti odstrani robnike, asfalt, nasip ceste in betonsko škarpo, vse v globino od 30 do 50 cm ter odstrani zemljino in nasut material s parc. št. 351/91 vzdolž mejne črte med temi parcelami od točke 16602 do konca stene hiše na njeni severovzhodni strani, vse do globine od 1 do 1,5 m gledano od točke 16602 proti severu oziroma proti steni hiše (tretja alineja točke II/2) ter

- v točki III glede stroškov postopka, razen glede odločitve, s katero je tožeči stranki naloženo, da povrne drugi toženi stranki 3.996,01 EUR s pripadki,

in v tem obsegu zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek pred drugim sodnikom.

V ostalem se pritožba zavrne in v izpodbijanem, a nerazveljavljenem delu sodba sodišča prve stopnje potrdi.

II. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Tožnik v tem postopku trdi, da sta toženki, kot investitorki gradnje A., posegli v njegovo nepremičnino parc. št. 351/91, k. o. X. Del ceste sta brez njegovega soglasja zgradili na njegovi nepremičnini, z dvigom nivoja ceste pa sta mu onemogočili tudi dostop do nje, povzročili zamakanje ter zakrili okna hiše. V tožbi, ki jo je vložil 6. 3. 2007, je tožnik zahteval, da toženki opustita vsakršno poseganje v njegovo nepremičnino parc. št. 351/91, k. o. X in da na njej vzpostavita prejšnje stanje, ki izhaja iz fotografij 1 in 2 tako, da odstranita nasip ceste, asfalt in robnike. Zahtevek je tožnik preoblikoval po izdelavi izvedeniških mnenj in opravljenem ogledu tako, da je zahteval: – opustitev vsakršnega poseganja v svojo lastninsko pravico na parc. št. 351/91, k. o. X; – vzpostavitev prejšnjega stanja, ki izhaja iz fotografij 1 in 2 s tem, da toženki odstranita nasip ceste v višini 1 m od mejne točke 16599 do 16602 med parc. št. 351/91, k. o. X in parc. št. 351/41, k. o. X ter asfalt in robnike na meji med istima parcelama; – da od mejne točke 16599 do jugozahodne stene hiše, ki stoji na parc. št. 351/91, odstranita nasuti material v višini 1 m; – da na severovzhodni strani vzdolž mejne črte od mejne točke 16602 do konca meje med parc. št. 351/91, parc. št. 1848/2 in parc. št. 351/26 odstranita nasuti material v višini najmanj enega metra, ki se nahaja na parc. št. 351/91 in ki zapira dostop do vhoda v hišo ter tako omogočita tožniku neoviran vhod v hišo ter neovirano rabo hiše in zemljišča parc. št. 351/91, vse k. o. X.

Takšnemu zahtevku je sodišče prve stopnje s sodbo dne 6. 12. 2012 ugodilo. Pritožbeno sodišče je s sklepom II Cp 1189/2013 z dne 4. 9. 2013 odločitev razveljavilo, saj je pritrdilo stališču toženk, da zahtevek tožnika ni bil določen in izvršljiv.

Tožnik je v novem sojenju z vlogo dne 27. 12. 2013 (list. št. 267) zahtevek oblikoval tako, da je poleg opustitve poseganja v (svojo) parcelo 351/91, k. o. X ter določnejše opredelitve, kako in v kakšnem obsegu naj toženki vzpostavita prvotno stanje na tej parceli, zahteval tudi, da toženki določene posege opravita tudi na parcelah 1811/66, 351/41 in 1848/2, vse k. o. X.(1)

O tako popravljenem (in spremenjenem) zahtevku je sodišče odločilo z izpodbijano odločbo. Pri tem je postopek zoper drugo toženko zaradi umika tožbe ustavilo (točka I izreka), zahtevek zoper prvo toženko(2) pa je v celoti zavrnilo (točka II izreka). Tožniku je še naložilo, da prvi toženki povrne 4.350,34 EUR, stranskemu intervenientu 571,18 EUR, drugi toženki pa 3.996,01 EUR pravdnih stroškov s pripadki (točka III izreka). Odločitev o zavrnitvi zahtevka zoper prvo toženko je oprlo na ugotovitev, da sta parc. št. 351/41 in 1811/66, obe k. o. X, splošni skupni del stavbe št. 5, k. o. X. Ker je prva toženka le ena od etažnih lastnic stavbe in s tem le solastnica zemljišč, ki so splošni skupni del, ni tožena prava stranka. Po mnenju sodišča prve stopnje so solastniki parc. št. 351/41 in 1811/66, obe k. o. X, nujni enotni sosporniki.

2. Pritožbo vlaga tožnik. Izpodbija odločitev pod II. in III. točko izreka. Uveljavlja vse pritožbene razloge po 338. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) in kršitev ustavnih pravic. Predlaga razveljavitev (pravilno: spremembo) izpodbijanega dela odločitve tako, da bo zahtevku ugodeno, podrejeno pa njegovo razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo odločanje. Priglaša pritožbene stroške.

Trdi, da gre za sodbo presenečenja, saj je sodišče odločitev oprlo na dejstva in dokaze, ki jih v sporu stranke niso navajale. Stališče je novo in med postopkom ni bilo izpostavljeno, opuščeno je bilo materialno procesno vodstvo.

Stališče, da bi moral s tožbo zajeti vse solastnike parcel 1811/66 in 351/41, obe k. o. X, je nepravilno. V času, ko je bilo poseženo v lastninsko pravico tožnika, etažne lastnine ni bilo. Bilo je le zemljišče in objekt, ki se je gradil, lastnici pa sta bili toženki. Etažna lastnina je bila ustanovljena po izgradnji. Etažni lastniki v lastninsko pravico tožnika niso posegli, saj niso bili ne investitorji ne izvajalci del in zato ne morejo biti legitimirani za tožbo zaradi varstva lastninske pravice. Opozarja na vsebino 99. člena Stvarnopravnega zakonika (v nadaljevanju SPZ). Tožnik ne vidi ustrezne pravne in dejanske podlage, s katero bi lahko utemeljil pasivno legitimacijo vseh etažnih lastnikov.

Sodišče ni navedlo, na kateri pravni normi gradi odločitev, zato sodbe ni mogoče preizkusiti.

3. Prva toženka (v nadaljevanju toženka) in stranski intervenient sta na pritožbo odgovorila. Menita, da je neutemeljena in predlagata njeno zavrnitev.

Presoja pritožbenih navedb in odločitev pritožbenega sodišča

5. Četrti odstavek 324. člena ZPP nalaga sodišču, da v obrazložitvi sodbe navede predpise, na katere je oprlo sodbo. Izostanek te navedbe sicer pomeni procesno kršitev, ki pa ni bistvena, če je sodbo kljub temu mogoče materialnopravno preizkusiti.(3) To je mogoče tudi v konkretnem primeru.

6. Pritožbeno sodišče soglaša s stališčem sodišča prve stopnje, da bi moral tožnik s tožbo v pogledu zahtevka, s katerim zahteva odstranitev asfalta v celotni širini poti, odstranitev škarpe in robnikov ter odstranitev nasipa do določene globine s parc. št. 1811/66 in 351/41, obe 1871 – k. o. X, zajeti vse njune solastnike kot nujne enotne sospornike. Pri tem delu zahtevka namreč ne gre (le) za vzpostavitev prvotnega stanja na nepremičnini tožnika, ki bi ga bilo mogoče naložiti tistemu, ki je posegel v lastninsko pravico tožnika (primerjaj 99. člen SPZ), ampak tožnik zahteva, da toženka to stori na dveh parcelah, ki nista v tožnikovi lasti niti v izključni lasti toženke. Solastnice teh dveh parcel so poleg toženke še druge osebe, ki niso stranke postopka. Odločitev, če bi sodišče zahtevku ugodilo, bi vodila do posledic, ki so enake aktu razpolaganja – sodišče bi enemu od solastnikov naložilo, da (na v zahtevku opisan način) poseže v solastno stvar. Ker posamezen solastnik po materialnem pravu brez soglasja ostalih solastnikov takšnega upravičenja nima (primerjaj 66. in peti odstavek 67. člena SPZ), tudi ne more sam nastopati na toženi strani.

7. Na presojo, da so v konkretnem primeru solastniki parc. št. 1811/66 in 351/41, obe 1871 – k. o. X, nujni enotni sosporniki, ne more vplivati zatrjevano dejstvo, da je do posega prišlo v času gradnje, ko etažne lastnine še ni bilo in drugi solastniki tudi niso bili ne investitorji ne izvajalci del. Poseg (po trditvah tožnika) namreč še traja, 75. člen SPZ, ki obravnava prepovedane imisije, pa nalaga določeno ravnanje in opustitve prav lastniku nepremičnine. Pritožbeno sodišče ob tem opozarja še na to, da se pasivna (stvarna) legitimacija ne presoja po stanju v času, ko se je gradnja vršila, ampak po stanju v času, ko je tožnik postavil zahtevek oziroma, ko je bila o njem obveščena nasprotna stranka (primerjaj 189. in 190. člen ZPP). V konkretnem primeru je bil zahtevek, s katerim se od toženke zahteva poseg v sporni parceli, (prvič) postavljen šele z (že omenjeno) vlogo z dne 27. 12. 2013, ko je bila etažna lastnina že vzpostavljena.(4)

8. Pritožnik sodišču prve stopnje neutemeljeno očita tudi kršitev razpravnega načela. Ker tožnik prvotno postavljenega zahtevka z vlogo 27. 12. 2013 ni le popravil, ampak ga je tudi spremenil,(5) sta toženka in stranski intervenient v svojih vlogah z dne 21. 1. 2014 in 31. 8. 2015 smela navesti tudi nova dejstva in (med drugim) opozoriti, da tožnik ni lastnik parc. št. 351/41 oziroma da gre pri parc. št. 351/41 in 1811/66 za splošni skupni del stavbe z ID oznako 000, ki je v solasti etažnih lastnikov te stavbe. Na takšne navedbe, ki so se izkazale na resnične in s pritožbo niso izpodbijane, pa je sodišče smelo opreti tudi svojo odločitev.

9. Ker se prvotno postavljeni tožbeni zahtevek ni nanašal na vzpostavitev prejšnjega stanja na parc. št. 351/41 in 1811/66, obe k. o. X (oziroma ni bil toliko določen, da bi se dalo ugotoviti, da se nanaša še na sosednje nepremičnine), pred spremembo tožbe ni bilo nobene potrebe, da bi se sodišče prve stopnje (ali pritožbeno sodišče ob reševanju pritožbe) ukvarjalo z vprašanjem pasivne (stvarne) legitimacije. Glede na to, da je na zgrešeno pasivno legitimacijo po spremembi tožbe opozoril stranski intervenient, pa sodišče tožnika na to ni bilo dolžno opozoriti niti kasneje(6). Odločitev, s katero je bil tožbeni zahtevek zavrnjen, zato ne more predstavljati presenečenja.

10. Pritožbeno sodišče pa ob upoštevanju razlogov, ki jih je sodišče prve stopnje navedlo v izpodbijani odločbi (točka 15), zaenkrat ne more pritrditi odločitvi v delu, ki se nanaša na zahtevo tožnika, da je toženka dolžna opustiti poseganje v nepremičnino parc. št. 351/91 (točka II/1 izreka sodbe); zahtevo, da toženka odstrani zemljino in nasut material s parc. št. 351/91 v obsegu, kot je to razvidno iz 2. in zadnjega dela 3. alineje točke II/2 izreka sodbe ter zahtevo, da toženka odstrani robnike, asfalt, nasip ceste in betonsko škarpo s parc. št. 1848/2, k. o. X, kot to natančneje opredeljuje prvi del 3. alineje točke II/2 izreka sodbe.

Iz ugotovitev sodišča prve stopnje namreč ne izhaja, da bi šlo tudi pri teh dveh parcelah za splošni skupni del stavbe št. 5, k. o. X. Za zavrnitev zahtevka, ki se nanaša na ti dve nepremičnini sodišče tudi ni navedlo drugih razlogov. Odločitve v tem delu pritožbeno sodišče zato ne more preizkusiti, saj ne ve, zakaj je bil ta del zahtevka zavrnjen (14. točka drugega odstavka 339. člena ZPP).

11. Pritožbeno sodišče je glede na obrazloženo pritožbi delno ugodilo in izpodbijano odločitev na podlagi 354. člena ZPP v pogledu zahtevkov, ki se nanašajo na parc. št. 351/91 in parc. št. 1848/2, obe k. o. X, razveljavilo in vrača zadevo sodišču prve stopnje v nov postopek. Storjene kršitve namreč pritožbeno sodišče ne more samo odpraviti, saj ne more namesto sodišča prve stopnje napisati manjkajočih razlogov. Zaradi delne razveljavitve sodbe je bilo treba razveljaviti tudi del stroškovne odločitve. V preostalem delu je pritožbo iz že navedenih razlogov zavrnilo in na podlagi 353. člena ZPP sodbo v izpodbijanem, a nerazveljavljenem delu potrdilo. Ob tem je, čeprav odločitev konkretizirano ni bila izpodbijana, potrdilo tudi stroškovno odločitev glede stroškov, ki so bili prisojeni drugi toženki. Ker je tožnik tožbo zoper njo umaknil, ji je na podlagi 158. člena ZPP stroške dolžan povrniti.

12. Pritožbeno sodišče je na podlagi 356. člena ZPP odredilo, da se nova glavna obravnava opravi pred drugim sodnikom.

13. Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na četrtem odstavku 165. člena ZPP.

Op. št. (1): Zahteval je, da s parc. št. 1811/66 in 351/41 od mejne točke 16599 do mejne točke 16602 odstranita robnike, asfalt, nasip ceste in betonsko škarpo v globino do 1 m v celotni širini ceste, ki poteka po parc. št. 1811/66 in 351/41 in da s parc. št. 1848/2 v njeni celotni dolžini in širini obstoječe poti odstranita robnike, asfalt, nasip ceste ter betonsko škarpo, vse v globino od 30 do 50 cm.

Op. št. (2): V točki II/1 sodišče sicer uporabi izraz toženi stranki, vendar pritožbeno sodišče, glede na umik tožbe zoper drugo toženko (glej zapisnik na list. št. 329), sklepa, da gre za očitno pisno napako.

Op. št. (3): Primerjaj odločbe VS RS II Ips 589/2001, II Ips 390/2004 in VIII Ips 344/2007.

Op. št. (4): Glej izpisek zemljiške knjige (priloga B10).

Op. št. (5): Z njim je poleg vzpostavitve prvotnega stanja na parc. št. 351/91, k. o. X, zahteval še določene posege na parc. št. 1848/2, 351/41, 1811/66, vse k. o. X.

Op. št. (6): Primerjaj III Ips 34/2013 in II Ips 328/2015.

SPZ člen 66, 67, 67/5, 75, 99. ZPP člen 189, 190, 324, 324/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.