TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cp 2758/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-20

pritožba zoper sklep o ugovoru zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse - pravica do pritožbe - nedovoljena pritožba

Zoper sklep sodišča prve stopnje o ugovoru zoper sklep o odmeri sodne takse ni pritožbe.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor tožeče stranke zoper plačilni nalog, s katerim mu je naložilo plačilo 487,20 EUR sodne takse.

2. Zoper tak sklep se iz vseh zakonskih pritožbenih razlogov pritožuje tožeča stranka, ki predlaga razveljavitev sklepa in vrnitev sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Zaradi narave odločitve višje sodišče pritožbenih navedb natančneje ne povzema.

4. V skladu s 25. členom Ustave je vsakomur zagotovljena pravica do pritožbe ali drugega pravnega sredstva proti odločbam sodišč, s katerimi ta odločajo o njegovih pravicah, dolžnostih ali pravnih interesih.

5. Nalog za plačilo sodne takse je odločba, s katero je odločeno o obveznostih pravnega subjekta. Zakon ustavno pravico do pravnega sredstva proti takšni odločbi konkretizira v 34a. členu Zakona o sodnih taksah (ZST-1). V skladu s to določbo je pravno sredstvo zoper plačilni nalog ugovor, o katerem odloča sodišče prve stopnje. S takšno ureditvijo je zagotovljena ustavna pravica do pravnega sredstva. Dodatnih pravnih sredstev v postopku za plačilo sodne takse pravni red ne predvideva. Za kaj takšnega tudi ni potrebe. Če ima stranka zoper meritorne odločitve sodišč na voljo zgolj eno redno pravno sredstvo, to še toliko bolj velja v postopku za odmero sodne takse. Ta postopek je tako po dejanski kot po pravni plati in po pomenu zadeve lažje narave. Nobenega razumnega razloga ne bi bilo, da bi imela stranka poleg ugovora še možnost vložitve pritožbe.

6. Ureditev, da je pravno sredstvo ugovor, v tem primeru tudi ne pomeni, da z njim stranka zagotavlja svojo pravico do kontradiktornosti (kot npr. velja v primeru ugovornega postopka zoper sklep o začasni odredbi), marveč gre za običajno pravno sredstvo zoper odločbo sodišča. To, da o njem odloča sodišče prve stopnje, ima svoj ratio legis. Na ta način naj bi bili glavni sodni postopki čim manj časovno obremenjeni zaradi reševanja pravnih sredstev v postopkih, ki so le povezani z glavno stvarjo. Določba petega odstavka 34. člena ZST-1 tako predstavlja smiselno celoto in je ustrezno vključena v pravni red kot celota tako po jezikovni kot po namenski plati. S tem je torej določena izjema od splošnega pravila, ki se sicer uporablja v pravdnem postopku (prvi odstavek 363. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP). Stališče, da zoper sklep sodišča prve stopnje o ugovoru zoper sklep o odmeri sodne takse ni pritožbe, je to sodišče obrazložilo že večkrat (sklep I Cp 471/2013 in številni drugi), o tem pa se je navsezadnje izjavilo že tudi Ustavno sodišče (sklep U-I-207/2009, Up-996/2009).

7. Pritožba torej ni dovoljena, zato jo je višje sodišče v skladu s pooblastilom iz 1. točke 365. člena ZPP zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1729/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-15

Barbara Žužek Javornik (preds.), Gordana Ristin (poroč.), Barbka Močivnik Škedelj

Pritožbeno sodišče je šele 17. 7. 2014 prejelo dopis toženca, v katerem sodišče obvešča, da sedaj stanuje na drugem naslovu. Tako se izkaže, da je sodišče pravilno vročalo sodbo. Toženec ni dokazal svojih trditev, da bi sodišče obvestil o tem prej, kot v dopisu z dne 17. 7. 2014.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je zavrglo pritožbo tožene stranke, katero je vložila 19. 3. 2014.

2. Proti temu sklepu vlaga pritožbo toženec. Priznava, da je vložil pritožbo prepozno, vendar zato, ker je že bil na drugem naslovu in je o tem obvestil pošto.

4. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo datum, kdaj se po zakonu šteje, da je bila sodba vročena. Na enak način štetje rokov je obravnavalo tudi Vrhovno sodišče RS v zadevi II Ips 39/2012. Tudi pritožnik tem ugotovitvam ne nasprotuje.

5. Pritožnik trdi, da je pošto obvestil, da se je preselil. V pravdnem spisu ni podatka, da bi toženec obvestil sodišče, kam naj vroča pošto. Tudi pritožbo je sestavil tako, da piše, da stanuje O. Pritožbeno sodišče je šele 17. 7. 2014 prejelo dopis toženca, v katerem sodišče obvešča, da sedaj stanuje O. Tako se izkaže, da je sodišče pravilno vročalo sodbo. Toženec pa ni dokazal svojih trditev, da bi sodišče obvestil o tem prej kot je v spisu dopis z dne 17. 7. 2014. Tudi dokazil o zatrjevanem obvestilu pošte, ni priložil. Zato je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo dejansko stanje in je pravilno odločilo (365. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cp 2862/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-23

Ustavno sodišče Republike Slovenije je s sklepom U-I-85/14-13 ugotovilo, da je 1. odstavek v zvezi z 2. in 3. odstavkom 11. člena ZST-1 v neskladju z Ustavo v delu, ki ne omogoča, da sodišče oprosti stranko plačila sodne takse v celoti, ko stranka ne prejema denarne socialne pomoči na podlagi odločbe pristojnega organa, čeprav bi bila do denarne socialne pomoči upravičena, če bi vlogo podala.

Pritožbi se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se razveljavi in se zadeva vrne temu sodišču v nov postopek.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog toženca za oprostitev plačila sodne takse za revizijo (36 EUR), ker je ocenilo, da za to ni pogojev po 11. čl. Zakonu o sodnih taksah (ZST-1), saj ni izkazal, da je upravičenec do socialne pomoči.

2. Proti sklepu se toženec pritožuje. Navaja, da mu je CSD z odločbo 24. 9. 2014 priznal socialno pomoč, pogoje zanjo pa je izpolnjeval že prej.

4. Ustavno sodišče Republike Slovenije je 7. 10. 2014 s sklepom U-I-85/14-13 ugotovilo, da je 1. odst. v zvezi z 2. in 3. odst. 11. čl. Zakona o sodnih taksah (Uradni list RS, št. 37/08, 97/10 in 63/13) v neskladju z Ustavo v delu, ki ne omogoča, da sodišče oprosti stranko plačila sodne takse v celoti, ko stranka ne prejema denarne socialne pomoči na podlagi odločbe pristojnega organa, čeprav bi bila do denarne socialne pomoči upravičena, če bi vlogo podala.

5. Zato je moralo pritožbeno sodišče pritožbi ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti ter vrniti zadevo v nov postopek (3. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku), v katerem bo moralo sodišče prve stopnje ponovno vsebinsko obravnavati toženčevo prošnjo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2773/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-21

Tožnik je kot družinskega člana navedel svojo ženo, pri čemer v izjavi o premoženjskem stanju ni navedel podatkov o njenem dohodkovnem in premoženjskem stanju. Poleg tega ni navedel višine bančnih prihrankov. Ob tem, da tožnik ne trdi, da bi razen sebe preživljal še koga drugega, ter da ni zmogel trditvenega in dokaznega bremena o obstoju okoliščin iz 3. odstavka 11. člena ZST-1, ni bilo razlogov, da bi prvo sodišče lahko ugodilo njegovemu predlogu.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Prvo sodišče je zavrnilo tožnikov predlog za obročno plačilo takse za postopek.

2. Zoper sklep se pritožuje tožnik, ki posebej ne navaja pritožbenih razlogov in predlaga, da pritožbeno sodišče spremeni sklep tako, da dovoli tožniku plačilo takse v treh obrokih po 631,00 EUR mesečno. Navaja, da je prvo sodišče zavrnilo predlog za oprostitev plačila sodnih taks, čeprav v izreku sodbe o tem ni odločitve. Ne strinja se z odločitvijo prvega sodišča. Gotovo ni bil namen zakonodajalca, da tožnik izbira med prodajo osebnega vozila, najemom kredita ali popolno odpovedjo normalnemu življenju, če naj plača sodno takso v višini, višji od njegove plače. Analogno določbam ZIZ o minimalni plači bi bilo pričakovati, da bo plačilna dinamika prilagojena tožniku tako, da bo lahko plačal takso v dveh ali treh obrokih.

4. Tožnik ni predlagal taksne oprostitve, zato prvemu sodišču o tem ni bilo treba odločati.

5. Tožnik je v predlogu za obročno plačilo sodne takse navedel le to, da prejema okoli 1.700,00 EUR neto plače ter da takojšnjega plačila celotne takse ne bi zmogel brez da bi se občutno zmanjšala sredstva, potrebna za njegovo in preživljanje njegove družine. Priložil je še izjavo o premoženjskem stanju, iz katere med drugim izhaja, da je njegova plača višja, kot je navedel v predlogu (2.085,24 EUR), poleg raznega nepremičnega in premičnega premoženja pa ima še prihranke na banki.

6. Glede na to je prvo sodišče pravilno odločilo. Tožnik ni dokazal obstoja okoliščin iz tretjega odstavka 11. člena ZST-1. Kot družinskega člana je navedel svojo ženo, pri čemer pa v izjavi o premoženjskem stanju ni navedel podatkov tudi o njenem dohodkovnem in premoženjskem stanju. Poleg tega ni navedel višine bančnih prihrankov. Ob tem, da tožnik ne trdi, da bi razen sebe preživljal še koga drugega, ter da ni zmogel trditvenega in dokaznega bremena o obstoju okoliščin iz tretjega odstavka 11. člena ZST-1, ni bilo razlogov, da bi prvo sodišče lahko ugodilo tožnikovemu predlogu.

7. Ker uveljavljani in uradoma upoštevni pritožbeni razlogi niso podani je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2125/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-22

obnova postopka - obnovitveni razlogi, ki se nanašajo na postopek pred revizijskim sodiščem - nepravilna ugotovitev, da reviziji ni bilo priloženo novo pooblastilo odvetnika - dovoljenost revizije - postulacijska sposobnost - zavrženje revizije

O obnovitvenem razlogu, ki naj bi nastal v postopku odločanja o reviziji, lahko odloča le Vrhovno sodišče Republike Slovenije.

I. Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje razveljavi.

II. Izrek o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je v sklepu pod opr. št. II Ips 307/2013 z dne 12. 12. 2013 zavrglo revizijo tožeče stranke, ker reviziji ni bilo predloženo pooblastilo odvetnika. Tožeča stranka je dne 19. 2. 2014 vložila predlog za obnovo postopka, ki ga je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom zavrglo, ker okoliščine, na katere se je sklicevala tožeča stranka, ne predstavljajo obnovitvenega razloga iz 394. člena ZPP.

2. Odločitev sodišča izpodbija s pritožbo tožeča stranka, ki v obrazložitvi navaja, da ji z nezakonitim postopanjem vrhovnega sodišča ni bila dana možnost obravnavanja pred sodiščem. V postopku sta nastopala tudi mladoletna tožnika, ki ju ni zastopal zakoniti zastopnik oziroma ta ni imel potrebnega dovoljenja, da ju zastopa. Zmoten je zaključek sodišča prve stopnje, da obnova zoper odločbo tretje stopnje ni mogoča. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi.

4. Predlog za obnovo postopka se nanaša izključno na odločitev Vrhovnega sodišča RS, v sklepu opr. št. II Ips 307/2013 z dne 12.12.2013, s katerim je bila revizija zavržena. Razlogi za obnovo postopka so po navedbah predlagatelja nastali na tretji stopnji, zato je zmoten materialnopravni zaključek sodišča prve stopnje, da se obnovitveni razlogi ne morejo nanašati na postopek pred revizijskem sodiščem, saj so razlogi za obnovo tudi v takšnem primeru v povezavi s postopkom, ki je bil pravnomočno končan (394. člen ZPP). Gre za ekstenzivno razlago določb 400. in 401. člena ZPP, po kateri je kot „višje sodišče“ mogoče šteti ne le višja sodišča ampak tudi Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Ob upoštevanju določila 22. člena Ustave o obnovitvenem razlogu, ki naj bi nastal v postopku odločanja o reviziji, lahko odloča le Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Ker je o predlogu za obnovo postopka odločala okrožna sodnica, zato je potrebno pritožbi ugoditi in sklep razveljaviti, da bo prvostopno sodišče zadevo predložilo v reševanje Vrhovnemu sodišču RS.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2299/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-28

ugovor krajevne pristojnosti - ustalitev pristojnosti - spremenjene okoliščine - perpetuatio fori

Odločilno za preizkus pristojnosti je dejansko stanje ob vložitvi tožbe. Spremembe, ki nastanejo po vložitvi tožbe (predloga za izvršbo) in bi bile za odločanje o pristojnosti pomembne, se ne upoštevajo. Sodišče, ki je bilo pristojno v času vložitve tožbe ostane pristojno tudi za nadaljevanje postopka, čeprav so se med postopkom spremenile okoliščine. Gre za „ustalitev“ pristojnosti – perpetuatio fori.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z napadenim sklepom ugovor krajevne pristojnosti tožene stranke zavrnilo.

2. Zoper sklep se je pritožila toženka. V laični pritožbi navaja, da je nenavadno, da je na sklepu podpisana okrožna sodnica S. A., na ovojnici sodnega pisma pa sodnica M. Š. B. Ne drži, da je ugovor krajevne pristojnosti v prvi pripravljalni vlogi prepozen. Sodnik mora soditi nepristransko, pošteno in ekonomično. Sodnica A. postopka ne vodi tako, ker vztraja na krajevni pristojnosti Okrajnega sodišča v Kamniku, čeprav se obe stranki nahajata v Ljubljani. Zaradi tega se pritožnici poraja sum o nepristranskosti. Prepričana je, da je njena prošnja za spremembo krajevne pristojnosti sodišča utemeljena. Prosi tudi za oprostitev plačila sodnih taks.

4. O krajevni pristojnosti sodišča, ki bo o zadevi odločalo v pravdnem postopku, je bilo odločeno s sklepom Okrajnega sodišča v Ljubljani – centralni oddelek za verodostojno listino, opr. št. VL 25401/2013 z dne 24.4.2013. Zoper ta sklep ni bilo pritožbe, zato je postal pravnomočen. Zadevo je vzelo v obravnavo, v sklepu navedeno, Okrajno sodišče v Kamniku.

5. Odločilno za preizkus pristojnosti je dejansko stanje ob vložitvi tožbe (toženka je v ugovoru zoper sklep z dne 23.3.2013 navajala naslov Kamnik, ...). Spremembe, ki nastanejo po vložitvi tožbe (predloga za izvršbo) in bi bile za odločanje o pristojnosti pomembne, se ne upoštevajo. Sodišče, ki je bilo pristojno v času vložitve tožbe ostane pristojno tudi za nadaljevanje postopka, čeprav so se med postopkom spremenile okoliščine (člen 17/3 ZPP). Gre za „ustalitev“ pristojnosti – perpetuatio fori. Prav ta institut služi načelu ekonomičnosti in pospešitve postopka (glej komentar ZPP k 17. členu). Odločitev prvega sodišča je torej pravilna in temelji na določilih ZPP o krajevni pristojnosti.

6. Na ostale pritožbene navedbe glede dejstva, da je na sklepu podpisana okrožna sodnica S. A. na ovojnici pa sodnica M. Š. B. in glede oprostitve plačila sodnih taks (o oprostitvi je bilo že odločeno s sklepom z dne 24.4.2014 in je bila toženka oproščena plačila) pritožbeno sodišče ne odgovarja, ker niso odločilnega pomena za rešitev te zadeve (prvi odstavek 360. člena ZPP).

7. Po povedanem pritožba toženke ni utemeljena in ker pritožbeno sodišče tudi ni zasledilo nepravilnosti na katere pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), je sklep sodišča prve stopnje potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 418/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-09-30

Andreja Strmčnik Izak (preds.), mag. Damjan Orož (poroč.), Mateja Levstek

prodaja nepremičnine v stečajnem postopku - sklep o prvi prodaji - javna dražba - rok za izpraznitev in izročitev - zakonski rok - nepodaljšljivi rok

Trimesečni rok za izpraznitev in izročitev nepremičnine je zakonski in ni podaljšljiv.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom o prvi prodaji sklenilo, da se nepremičnina ID znak: 000, parc. št. 73/4 k. o. X, do celote (1/1) proda na javni dražbi z zvišanjem cene, določilo izklicno ceno v višini 171.700,00 EUR in varščino v višini 17.170,00 EUR. Nadalje je stečajni dolžnici in osebam, ki eventualno stanujejo z njo, naložilo, da stanovanje izpraznijo in izročijo upravitelju v roku treh mesecev po prejemu sklepa.

4. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom dovolilo prodajo nepremičnine, ki v naravi predstavlja stanovanjsko hišo, kot to izhaja iz cenitvenega poročila, ki je priloga upraviteljevega predloga prodaje (zaporedna št. 79). Sodišče na podlagi 331. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju – ZFPPIPP s sklepom o prodaji na predlog upravitelja določi način prodaje, izklicno ceno pri javni dražbi in znesek varščine. Na podlagi 332. člena ZFPPIPP sodišče izklicno ceno določi na podlagi ocenjene vrednosti premoženja, pri čemer v prvem sklepu o prodaji izklicna cena ne sme biti nižja od polovice vrednosti, ocenjene na podlagi likvidacijske vrednosti. Iz stečajne zadeve izhaja, da je upravitelj v fazi priprave za prodajo pridobil oceno vrednosti predmetne nepremičnine, ki jo je izdelal pooblaščeni ocenjevalec za tovrstno premoženje. Iz cenitve izhaja, da je ocenjevalec ugotovil tako tržno vrednost nepremičnine (202.000,00 EUR) kot tudi njeno likvidacijsko vrednost (171.700,00 EUR). Ker tudi ni ovir za začetek prodaje (prim. 330. člen ZFPPIPP in četrti odstavek 345. člena ZFPPIPP), je višje sodišče pritožbo zavrnilo. Dolžnik v pritožbi zgolj pavšalno navaja, da ima fotokopijo cenitve sodnega cenilca, ki je isto nepremičnino ocenil na 400.000,00 EUR, vendar pa višje sodišče ugotavlja, da le-tega k pritožbi ne prilaga, kot tudi tega ni storil po izrecnem pozivu sodišča (glej dopis z dne 2. 9. 2014).

5. Nadalje tudi ni utemeljena pritožbena graja trimesečnega roka za izpraznitev in izročitev nepremičnine. ZFPPIPP v drugem odstavku 395. člena določa tri mesečni rok za izselitev. Ta rok je zakonski in ni podaljšljiv. Pa tudi sicer višje sodišče dodaja, da je bil postopek osebnega stečaja uveden 30. 9. 2013, začet 2. 10. 2013, zato je odločitev v izpodbijani drugi točki morala biti pričakovana posledica tega postopka.

6. Pritožba ni utemeljena in niso podani razlogi, na katere višje sodišče pazi po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP), zato je pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

ZFPPIPP člen 330, 331, 332, 345, 345/4, 395, 395/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 895/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-09-30

mag. Damjan Orož (preds.), Mateja Levstek (poroč.), Andreja Strmčnik Izak

pravni interes za pritožbo - konkretna pravna korist - neposredna pravna korist - procesna predpostavka za odločanje - odpadla procesna predpostavka

Pravni interes za pritožbo pomeni, da bi, če bi se izkazala za utemeljeno, pritožba tožeči stranki prinesla konkretno in neposredno pravno korist.

Predmetni postopek je bil prekinjen do pravnomočne odločitve v drugi zadevi. Ker je bilo v drugi zadevi pravnomočno odločeno, stranka nima več pravnega interesa za pritožbo zoper sklep o prekinitvi postopka.

II. Tožeča stranka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom postopek prekinilo do pravnomočne odločitve v zadevi VIII Pg 39/2013.

2. Zoper sklep se je iz vseh pritožbenih razlogov po 338. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) pravočasno pritožila tožeča stranka. Višjemu sodišču je predlagala, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep v celoti razveljavi, toženi (pravilno: tožeči) stranki pa prizna stroške pritožbenega postopka.

3. Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

5. Skladno s četrtim odstavkom 343. člena ZPP pritožba ni dovoljena, če jo je vložila oseba, ki ni imela te pravice, ali oseba, ki se je pritožbi odpovedala ali jo umaknila, ali če pritožnica ni imela pravnega interesa za pritožbo. Pravni interes za pritožbo pomeni, da bi, če bi se izkazala za utemeljeno, pritožba tožeči stranki prinesla konkretno in neposredno pravno korist. Pravni interes za pritožbo je procesna predpostavka in mora obstajati tako ob vložitvi pritožbe, kot tudi v celotnem pritožbenem postopku in ob odločanju o pritožbi. Če po vložitvi pritožbe odpade, ker za pritožnika prvotna neugodnost izpodbijanega sklepa ne more več nastopiti, je treba pritožbo zavreči (1).

6. V tej zadevi je sodišče prve stopnje postopek prekinilo do pravnomočne odločitve v zadevi VII Pg 39/2013. Po podatkih višjega sodišča je bilo o navedeni zadevi pravnomočno odločeno dne 17. 9. 2014, in sicer s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani I Cpg 1097/2014. Razlog za prekinitev postopka je zato odpadel in se torej postopek v tej pravdni zadevi nadaljuje. Tožeča stranka, ki s pritožbo izpodbija razloge sodišča prve stopnje, zaradi katerih je to pravdni postopek prekinilo, za izpodbijanje sklepa zato nima več pravnega interesa, saj je že nastopil pravni položaj, ki ga je zasledovala s pritožbo.

7. Glede na navedeno je višje sodišče na podlagi četrtega odstavka 343. člena v zvezi s prvim odstavkom 346. člena ZPP pritožbo zavrglo.

8. Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na prvem odstavku 165. člena v zvezi z prvim odstavkom 154. člena ZPP.

(1) J. Zobec v: Pravdni postopek, Zakon s komentarjem, 3. knjiga, GV Založba 2009, str. 361.

ZPP člen 206, 206/1, 206/1-1, 343, 343/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 573/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-12-09

Mateja Levstek (preds.), mag. Damjan Orož (poroč.), Andreja Strmčnik Izak

ugotovitev stanja dolžnikovega premoženja - overitev poročila o premoženjskem stanju - notarska overitev - upravna overitev - nedovoljene pritožbene novote - vložitev predloga za začetek postopka osebnega stečaja na zapisnik pri sodišču

Podpis na poročilu o premoženjskem stanju mora biti notarsko overjen. Upravna overitev ne zadošča.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo dolžnikov predlog za začetek postopka osebnega stečaja, ker poročilo o stanju premoženja ni bilo notarsko overjeno.

4. Tudi po pritožbi ni sporno, da dolžnikov podpis na poročilu o stanju premoženja ni bil notarsko overjen. Kadar začetek stečajnega postopka predlaga dolžnik, je dolžan (zaradi ugotovitve stanja premoženja, ki spada v stečajno maso) po prvem odstavku 384. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju – ZFPPIPP k predlogu za začetek tega postopka priložiti poročilo o stanju premoženja. Podpis dolžnika na tem poročilu mora biti notarsko overjen (četrti odstavek 384. člena ZFPPIPP). Dolžnik je bil s posledico zavrženja seznanjen, zato se odločitev sodišča prve stopnje izkaže za pravilno. Kolikor pa dolžnik sedaj v pritožbi navaja, da podpisa na poročilu o premoženjskem stanju ni mogel notarsko overiti, ker nima zadostnih sredstev, to ne more vplivati na pravilnost sklepa. Tega v postopku pred sodiščem prve stopnje ni navajal. Ker tudi v pritožbi ne pojasni, zakaj tega ni mogel uveljavljati že pred sodiščem prve stopnje, gre za nedopustno pritožbeno novoto, ki je višje sodišče ne sme upoštevati (prvi odstavek 337. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP). Če dolžnik nima zadosti sredstev za notarsko overitev podpisa, bo lahko ponoven predlog za začetek stečajnega postopka podal tudi na zapisnik pri sodišču (prim. 383a. člen ZFPPIPP). Na podlagi pisnega predloga za začetek stečajnega postopka pa je sodišče prve stopnje pravilno postopalo.

5. Pritožba ni utemeljena in niso podani razlogi, na katere višje sodišče pazi po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP), zato je pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

6. Ta pisni odpravek se ujema z elektronskim izvirnikom sklepa.

ZFPPIPP člen 383a, 383a/1, 384, 384/1, 384/4. ZPP člen 337, 337/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.