TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 2008/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-13

Če stranka umakne pritožbo, pritožbeno sodišče ugotovi njen umik.

I. Ugotovi se, da je tožnica umaknila pritožbo z dne 15. 5. 2014 (zoper sklep z dne 18. 4. 2014).

II. Toženca sama nosita svoje stroške odgovora na pritožbo.

1. S sklepom z dne 18. 4. 2014 je sodišče prve stopnje postopek ustavilo.

2. Zoper sklep je tožnica vložila pravočasno pritožbo in predlagala, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

3. Toženca sta na pritožbo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev.

4. Tožnica je dne 12. 9. 2014 sporočila sodišču, da je pritožbo (zoper sklep z dne 18. 4. 2014) umaknila, v kar se je prepričalo tudi pritožbeno sodišče po vpogledu v priloženi Sporazum o ustavitvi vseh medsebojnih sodnih postopkov, ki sta ga sklenili pravdni stranki(1).

5. Glede na povedano je pritožbeno sodišče izdalo izpodbijani sklep (drugi odstavek 334. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP).

6. Tožnica stroškov s pritožbo ni priglasila, zato pritožbeno sodišče o njih ni odločalo. Toženca sta priglasila stroške odgovora na pritožbo, vendar je sodišče prve stopnje odločilo, da jih nosita sama, saj tudi, če ne bi prišlo do umika pritožbe, ne gre za pravdo potrebne stroške (prvi odstavek 155. člena ZPP). Poleg tega pa sta se tudi stranki, v že navedenem sporazumu, dogovorili, da sami nosita stroške sodnih postopkov (glede katerih sta dosegli sporazum).

(1) Iz katerega je razvidno, da tožnica umika pritožbo z dne 15. 5. 2014 zoper sklep Okrožnega sodišča v Kranju I P 50/2012 z dne 18. 4. 2014.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2354/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-08

prekinitev postopka - predhodno vprašanje

Sodišče odredi prekinitev postopka, če sklene, da ne bo samo reševalo predhodnega vprašanja.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje prekinilo postopek do odločitve v zadevi istega sodišča I P 94/2014.

2. Zoper tak sklep se iz vseh zakonskih pritožbenih razlogov pritožuje tožeča stranka. V obsežni pritožbi povzema dosedanji potek postopka in podaja svoje razumevanje doslej zavzetih stališč sodišč prve in druge stopnje (v tej zadevi je bilo že dvakrat odločeno, obe sodbi pa sta bili v pritožbenem postopku razveljavljeni). Natančno obrazloži svoja stališča o tem, kako bi sodišče moralo odločiti o predhodnem vprašanju. Izpostavlja, da ta postopek traja že 9 let, tožba v zadevi, zaradi katere je sodišče postopek prekinilo, pa je bila pravkar vložena.

3. Pritožba je bila vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

5. Stališče sodišča prve stopnje, da je vprašanje zatrjevane lastninske pravice tožencev predhodno vprašanje v obravnavani zadevi, je pravilno, pritožnik ga v pritožbi niti ne izpodbija.

6. V skladu z določbo 1. točke 1. odstavka 206. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) sodišče odredi prekinitev postopka, če sklene, da ne bo samo reševalo predhodnega vprašanja. Odločitev, ali bo samo reševalo predhodno vprašanje ali ne, je v dispoziciji sodišča, ne pa strank. Odločitev sodišča prve stopnje, da postopek prekine, je torej zakonita.

7. Pritožbene navedbe načenjajo vprašanje smotrnosti prekinitve. Odločitev za prekinitev glede na dosedanji potek postopka v tej zadevi in še posebej glede na ravnanje tožeče stranke (odtujitev stvari med prej začeto pravdo o predhodnem vprašanju; prim. odločbi Višjega sodišča v Ljubljani I Cp 2477/2012 in I Cp 2618/2012 – prilogi D1 in D2 v spisu), ni nesmotrna. Na to možnost je Višje sodišče opozorilo tudi že v sklepu II Cp 3077/2013 z 12. 2. 2014 (9. točka obrazložitve). Postopek I P 94/2014 je že v teku in ga bo moralo sodišče prve stopnje obravnavati prednostno.

8. Pritožba torej ni utemeljena, višje sodišče pa ni našlo razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti, zato jo je zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP). Na ostale obsežne pritožbene navedbe višje sodišče ne odgovarja, saj za odločitev o pritožbi zoper sklep o prekinitvi postopka niso odločilnega pomena (prvi odstavek 360. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2035/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-06

umik tožbe - plačilo sodne takse - plačilo sodne takse v celoti

Drugi odstavek 105.a člena ZPP določa, da mora biti sodna taksa plačana najkasneje v roku, ki ga določi sodišče v nalogu za plačilo sodne takse. Za drugačno razlago od te, da mora biti sodna taksa v tem roku plačana v celoti, ni stvarno utemeljenega razloga. Če torej sodna taksa ni plačana v celoti, se šteje, da pogoj iz 2. odstavka 105.a člena ZPP ni izpolnjen. Če pa ta pogoj ni izpolnjen, so izpolnjeni pogoji za pravno posledico iz 3. odstavka 105.a člena ZPP.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom štelo tožbo za umaknjeno in postopek ustavilo, ker sodna taksa za tožbo tudi v roku, ki ga je sodišče določilu v nalogu za plačilo sodne takse, ni bila plačana.

2. Proti sklepu vlaga pritožbo tožnik. Sklicuje se na pritožbeni razlog nepravilno ugotovljenega dejanskega stanja ter sodišču predlaga, naj izpodbijani sklep spremeni in pravdni postopek v tej zadevi nadaljuje. Prilaga potrdilo, da je 7. 5. 2014 plačal sodno takso v višini 724,00 EUR.

4. Pritožnik utemeljeno trdi, da je 7. maja 2014 plačal sodno takso v znesku 724,00 EUR. Prilaga namreč dokazilo o tem (priloga A5). Vendar pa pritožbeno sodišče ugotavlja, da s tem pritožnik ni zadostil pogoju plačila sodne takse. V plačilnem nalogu za plačilo sodne takse (glej list. št. 6 tega spisa), je bila tožniku naložena taksa v višini 873,00 EUR. Tožnik plačilnemu nalogu ni ugovarjal, češ da bi bila sodna taksa odmerjena napačno. Plačilni nalog je s tem postal pravnomočen. Drugi odstavek 105.a člena ZPP določa, da mora biti sodna taksa plačana najkasneje v roku, ki ga določi sodišče v nalogu za plačilo sodne takse. Za drugačno razlago od te, da mora biti sodna taksa v tem roku plačana v celoti, ni stvarno utemeljenega razloga. Če torej sodna taksa ni plačana v celoti, se šteje, da pogoj iz drugega odstavka 105.a člena ZPP ni izpolnjen. Če pa ta pogoj ni izpolnjen, so izpolnjeni pogoji za pravno posledico iz tretjega odstavka 105.a člena ZPP. To pa je prav posledica, ki je vsebina izpodbijanega sklepa.

5. Ker je tako, pritožba ni utemeljena. Ker ob tem niso podani niti razlogi, na katere je treba paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo. Procesno pooblastilo za odločitev je podano v 2. točki 365. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2388/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-11-03

postavitev začasnega zastopnika - sklep procesnega vodstva - dopustnost pritožbe

Sklep, s katerim sodišče zavrne predlog za postavitev začasnega zastopnika stranki, je sklep procesnega vodstva, zoper katerega ni pritožbe.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožnika, da se (peti) toženki/tožencem postavi začasnega zastopnika.(3)

2. Zoper sklep se zaradi bistvenih kršitev določb ZPP pritožuje tožnik s predlogom, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi. Meni, da je odločitev napačna.

4. Sklep, s katerim sodišče zavrne predlog za postavitev začasnega zastopnika stranki, je sklep procesnega vodstva.(4) Zoper tak sklep (sklep procesnega vodstva) po tretjem odstavku 270. člena ZPP ni pritožbe.(5)

5. Po 363. členu ZPP pritožba zoper sklep ni dovoljena, če je v zakonu določeno, da pritožbe ni (kot tudi če je določeno, da ni posebne pritožbe - v takem primeru se sme odločitev sodišča prve stopnje izpodbijati samo s pritožbo zoper končno odločbo). Na (ne)dovoljenost pritožbe pravni pouk v izpodbijanem sklepu ne vpliva, saj sodišče (z napačnim pravnim poukom) ne more spremeniti kogentnih zakonskih določb. Zato je pritožbeno sodišče odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa (1. točka 365. člena ZPP).

6. Odločitev o stroških pritožbenega postopka je odpadla, ker jih pritožnik ni uveljavljal.

(3) V preostalem sklep ni predmet pritožbenega postopka;

(4) Tako sklep, s katerim predlogu ugodi kot tisti, s katerim predlog zavrne; prim. 16. oziroma 20. točko prvega odstavka 270. člena ZPP;

(5) Sodišče na sklep procesnega vodstva tudi ni vezano (tretji odstavek 329. člena oziroma tretji odstavek 298. člena ZPP);

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2357/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-11-03

spor majhne vrednosti - predlog za obnovo postopka - obseg pritožbenega preizkusa

Pri odločanju o pritožbi zoper sklep o predlogu za obnovo postopka je v sporu majhne vrednosti pritožbeni preizkus po naravi zadeve omejen le na preizkus obstoja bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, navedenih v 2. odstavku 339. člena ZPP.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog za obnovo, ki ga je 28.3.2013 vložila toženka.

2. Proti sklepu vlaga pritožbo toženka. Pritožba je laična, njeno bistvo pa je, da toženka dvomi v verodostojnost pooblastila na nasprotni pravdni strani. Njeno bistvo je v tezi, da bi moral pooblastilo odvetnici podpisati zakoniti zastopnik tožeče stranke, ter da upravnik ni pooblaščen, da bi pooblastilo prenesel na tretjo osebo.

4. Obravnavana zadeva je spor majhne vrednosti, zato zanjo veljajo specialne določbe 30. poglavja ZPP(1). Za odločanje v pritožbenem postopku je osrednjega pomena 458. člen ZPP, ki izrazito zožuje možnost pritožbenega preizkusa. Pritožbo je tako mogoče vložiti izključno zaradi zmotne uporabe materialnega prava ter samo zaradi tistih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, ki so izrecno navedene v drugem odstavku 339. člena ZPP (glej prvi odstavek 458. člena ZPP). Ker gre v tem pritožbenem postopku za pritožbo zoper sklep, s katerim je sodišče zavrglo predlog za obnovo, ta pa je izključno procesni sklep, je na dlani, da bi morala pritožnica za uspešnost svoje pritožbe izkazati, da je sodišče prve stopnje pri izdaji izpodbijanega sklepa zagrešilo kakšno izmed procesnih kršitev, navedenih v drugem odstavku 339. člena ZPP. Takšne trditve pritožnica ni postavila.

5. Namesto tega se pritožnica ukvarja z vprašanji, ki se nanašajo na redni postopek. Ker gre za spor majhne vrednosti, pa je vsebinska presoja pravilnosti izpodbijanega sklepa zamejena z možnostma, ki ju dajeta 8. in 14. točka drugega odstavka 339. člena ZPP. Da bi šlo za slednjo kršitev, ne drži. Izpodbijani sklep namreč ima razloge o odločilnih vprašanjih. Da bi sodišče toženo stranko prikrajšalo v pravici do poštenega obravnavanja (8. točka drugega odstavka 339. člena ZPP), pa pritožnica konkretizirano v pritožbi ne uveljavlja, pritožbeno sodišče pa na obstoj te kršitve ne pazi po uradni dolžnosti.

6. Pritožbeno sodišče tudi ni ugotovilo nobene izmed procesnih kršitev, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti (350. člen ZPP). Ker je tako, je v skladu z 2. točko 365. člena pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

(1) Zakon o pravdnem postopku (Ur. list RS, št. 73/2007 - Uradno prečiščeno besedilo - ter poznejše spremembe osnovnega predpisa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2208/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-11-05

Blanka Javorac Završek (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), Katarina Parazajda

pravdni stroški - umik tožbe - nagrada odvetniku - dodatek za zastopanje več strank

158. člen ZPP ureja stroškovna pravila za primer, ko tožeča stranka umakne tožbo. Primarno pravilo je, da mora v takšnem primeru tožeča stranka nasprotni stranki povrniti njene pravdne stroške. Izjema je podana, če je tožbo umaknila takoj, ko je tožena stranka izpolnila zahtevek.

Pritožba se zavrne in se sklep v izpodbijanem delu potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zaradi umika tožbe postopek ustavilo ter tožeči stranki naložilo, naj drugotožencu povrne njegove pravdne stroške v višini 2.734,00 EUR s pripadajočimi obrestmi.

2. Proti odločitvi o stroških v izpodbijanem sklepu se pritožuje tožnica. Trdi, da toženci niso upravičeni zahtevati povračila stroškov. In še o tem, da odločba Geodetske uprave še ni vpisana v kataster stavb, da tudi še ni vpisana v zemljiško knjigo in da bo treba med solastniki podpisati dogovor o vzajemnih pravicah, zaradi česar je tožbo umaknila.

3. Ne glede na to pa trdi, da drugotoženec ni upravičen do povišanih pravdnih stroškov po tar. št. 1200 za zastopanje več strank.

5. 158. člen ZPP (1) ureja stroškovna pravila za primer, ko tožeča stranka umakne tožbo. Primarno pravilo je, da mora v takšnem primeru tožeča stranka nasprotni stranki povrniti njene pravdne stroške. Izjema je podana, če je tožbo umaknila takoj, ko je tožena stranka izpolnila zahtevek.

6. Pritožnica ne trdi, da bi bila podana navedena izjema ali da bi bil podan položaj, ki je pravno urejenemu v njegovih pravno bistvenih prvinah enak. Zato je tožeča stranka drugotožencu njegove stroške po umiku tožbe dolžna povrniti.

7. Pritožnica v drugem delu sicer utemeljeno trdi, da toženi stranki ne pripada dodatek za zastopanje več strank (tar. št. 1200), ker odvetnik zastopa zgolj drugotoženca. A pritožbeno sodišče ugotavlja, da se drugotoženec v stroškovniku sicer res sklicuje tudi na tar. št. 1200 ter da izpodbijani sklep tako priglašene stroške nekritično povzame v obrazložitvi. Vendar izračun pokaže, da so stroški priglašeni in tudi s strani sodišča priznani tako, da ustrezajo merilom iz tar. št. 3100 in 3102 brez povečanja po tar. št. 1200.

8. Pritožba torej ni utemeljena in tudi niso podani razlogi, na katere je treba paziti po uradni dolžnosti. Ker je tako, je pritožbeno sodišče na podlagi procesnega pooblastila iz 2. točke 365. člena ZPP pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

(1) Zakon o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/2007 – Uradno prečiščeno besedilo – ter še poznejše spremembe osnovnega predpisa).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2931/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-11-04

Tolmač ni upravičen do povrnitve stroškov za izdelavo dodatnih izvodov prevoda, čeprav so ti poleg izdelave kopij terjali tudi vezavo in overitev dodatnih izvodov, saj v Pravilniku o sodnih tolmačih za to ni podlage.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z obravnavanim sklepom sodni tolmački za nemški jezik odmerilo nagrado in stroške 86,25 EUR ter finančno računovodski službi sodišča naložilo, da navedeni znesek po pravnomočnosti sklepa plača iz vnaprej založenega predujma na transakcijski račun sodne tolmačke.

2. Proti temu sklepu se sodna tolmačka pritožuje v delu, v katerem ji sodišče ni priznalo nagrade za dodatne listine v višini 36,00 EUR. Navaja, da je sodišče poleg osnovnega overjenega prevoda, za kar ji nagrado in materialne stroške priznava, zahtevalo še štiri dodatne izvode, to je pomenilo dvanajst dodatnih listin. Nagrada oziroma materialni stroški za dodatne izvode prevoda v skladu s trenutno veljavnim pravilnikom niso urejeni, torej jih sodišče ne bi smelo zahtevati. Če jih zahteva, jih mora plačati. V nadaljevanju ugotavlja, da je sodišče napačno tolmačilo določbe Pravilnika o sodnih tolmačih, da je s takšnim ravnanjem spravilo sodne tolmače v neenak položaj v primerjavi z notarji, upravnimi enotami, sodišči ter da je s tem prizadeta pravica oziroma interes sodnih tolmačev do plačila za svoje delo.

4. Sodišče prve stopnje je pritožnici za prevod treh strani listin iz nemškega v slovenski jezik priznalo nagrado po 49. členu Pravilnika o sodnih tolmačih (v nadaljevanju Pravilnik) 75,00 EUR ter za materialne stroške po 46. členu Pravilnika 11,25 EUR, skupaj 86,25 EUR. Ni pa ji priznalo priglašenega stroška 36,00 EUR za kopiranje in vezavo dodatnih izvodih prevedenih listin (skupaj dvanajst listov).

5. Sodišče prve stopnje ni kršilo določb Pravilnika, ko pritožnici ni priznalo stroška za izdelavo dodatnih izvodov prevoda, četudi je res, da so ti terjali od pritožnice poleg izdelave kopij tudi vezavo in overitev dodatnih izvodov. Pravilnik posebne nagrade za takšno opravilo ne določa, ureja le povrnitev materialnih stroškov, ki so bili pritožnici priznani v najvišji možni višini (15 %). Primerjava s pristojbinami za delo notarjev, upravnih enot in sodišč, ni ustrezna in ne omogoča sodišču priznavanja pritožnici nagrade, ki ni zajeta v tarifi za izračun nagrade za delo tolmača.

6. Pritožbeno sodišče je zato neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje na podlagi 2. točke 365. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2100/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-08

mag. Matej Čujovič (preds.), Polona Marjetič Zemljič (poroč.) Katarina Marolt Kuret

Stranke zapuščinskega postopka so dediči in druge osebe, ki uveljavljajo kakšno pravico iz zapuščine. Upniki niso stranke zapuščinskega postopka.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče ugodilo predlogu upnika D., da se od dedičevega premoženja loči zapuščina, ki jo sestavlja osebni avto znamke Peugeot in denarna sredstva na računu pri SKB v višini 2.167,52 EUR ter M.N. naložilo, da originalna ključa avtomobila izroči sodišču.

2. Sklep s pritožbo izpodbijajo dedič M.N. in upnika F. F. in F. N.. M. N. navaja, da je priglasil odbitek od vrednosti zapuščine za pogrebne stroške in ureditev groba v znesku 4.000,00 EUR, tako da čiste zapuščine ni. Upnik F. N. vztraja, da je njegov zahtevek z dne 8. 10. 2013 utemeljen, F. F. pa navaja, da je poravnal pogrebne storitve, pogrebščino, objavo zahvale in stroške kamnoseštva, zato na zapustničinem bančnem računu ni več nobenih denarnih sredstev.

4. Stranke zapuščinskega postopka so dediči in druge osebe, ki uveljavljajo kakšno pravico iz zapuščine. Upniki niso stranke zapuščinskega postopka. Upnik F. F. zahteve za ločitev zapuščine od dedičevega premoženja ni predlagal, upnik F. N. svojo pravico do pritožbe opira na izločitveni zahtevek (143. člen ZD) z dne 8. 10. 2013. Zahtevek je vložil po izteku treh mesecev od uvedbe dedovanja po zapustnici (B. N. je umrla 27. 12. 2012), zato položaja stranke v zapuščinskem postopku ni pridobil. Ker upnika nista stranki v tem zapuščinskem postopku, nimata pravice vložiti pritožbe. Njuna pritožba ni dovoljena (tretji odstavek 343. člena ZPP), zato jo je pritožbeno sodišče v skladu z določilom prvega odstavka 365. člena ZPP v zvezi s 352. členom ZPP v zvezi s 163. členom ZD zavrglo, ker tega ni storilo že sodišče prve stopnje. Enako velja tudi za pritožbo, ki jo je vložil zakoniti dedič M. N., ki se je dedovanju odpovedal. Izjava o odpovedi dedovanju je nepreklicna. Ker nima nobene pravice iz zapuščine, nima interesa, da posega v zapuščinski postopek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2276/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-10-20

nagrada zakonitega zastopnika - stranke in njihovi zakoniti zastopniki - pooblaščenec za sprejemanje pisanj

Ustrezno mesto za določitev nagrade začasnemu zastopniku za sprejem sodnih pisanj je podano v tar. št. 2200 ZOdvT.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je odvetnici D. K. kot začasni zastopnici, upravičeni za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji, priznalo 275,11 EUR nagrade.

2. Proti sklepu vlaga pritožbo odvetnica D. K. Zavzema se za uporabo tar. št. 3502, svoje stališče pa utemeljuje s tem, da ni bila pooblaščena le za sprejem enostavnih pravnih pisanj, marveč za sprejem vseh pravnih pisanj.

4. Pritožbeno sodišče uvodoma pojasnjuje, da je irelevantno za sprejem kakšne vrste sodnih pisanj je bila določena odvetnica D. K., enostavna, manj enostavna, težka ali najtežja. S samo vsebino teh pisanj se namreč pritožnici ni bilo treba vsebinsko ukvarjati. ZOdvT (1) pa vprašanja nagrade za takšno opravilo izrecno ne ureja.

5. Položaj pooblaščenca za sprejemanje pisanj ali začasnega zastopnika za sprejemanje pisanj (146. člen ZPP (2)) ni enak položaju začasnega zastopnika po 82. členu ZPP. Posel, za katerega je s sklepom sodišča pooblaščen začasni zastopnik za sprejemanje pisanj, je zamejen le na sprejemanje pisanj.

6. ZOdvT, kot rečeno, izrecno ne daje odgovora na vprašanje, kakšna nagrada pripada pooblaščencu za sprejemanje pisanj za takšno vrsto opravljenega posla. Ker je tako, je treba poiskati tarifo za takšno opravilo, ki se vsebinsko sprejemu pisanj najbolje prilega. Ker gre za enostavno opravilo ter takšni osebi ni treba opravljati nobenih pravno vsebinskih sodnih dejanj, je po prepričanju pritožbenega sodišča odločitev sodišča prve stopnje, ki se je oprlo na tar. št. 2200 in 2202, ustrezna. Tarifna številka 3502, na katero se sklicuje pritožnica, ni zamejena na materialni akt sprejema sodnega pisanja, marveč daje podlago za nagrado v primeru, ko odvetnik zaradi varstva pravic stranke pred sodiščem opravi neko (pravno strokovno) posamezno procesno dejanje. Pritožnici pa zaradi varstva pravic stranke pred sodiščem ni bilo treba opraviti nobenega procesnega dejanja. Opravila je le materialni akt prejema sodnega pisanja, o čemer je sodišču poročala s kratkim dopisom.

7. Pritožba iz navedenih razlogov ni utemeljena, podani tudi niso razlogi, na katere pazi sodišče po uradni dolžnosti. Na podlagi procesnega pooblastila iz 2. točke 365. člena ZPP je zato pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

(1) Zakon o odvetniški tarifi (Ur. l. RS, št. 67/2008).

(2) Zakon o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/2007-uradno prečiščeno besedilo – ter še poznejše spremembe osnovnega predpisa).

ZPP člen 82, 146. ZOdvT tarifna številka 2200, 3500.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.