TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 3469/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-12-14

začasna odredba za zavarovanje nedenarne terjatve - pogoji za začasno odredbo - regulacijska začasna odredba - nenadomestljiva škoda - uporaba sile - vznemirjanje lastninske pravice

Ureditveno (regulacijsko) začasno odredbo je mogoče izdati le izjemoma, zaradi preprečitve grozečega nasilja ali nenadomestljive škode.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Pritožbeni stroški so nadaljnji pravdni stroški.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog za izdajo začasne odredbe, s katero je tožnica zahtevala, da se toženi prepove vsakršno nadaljnje vznemirjanje in poseganje v lastninsko pravico na parc. 346/2, 349/1, 349/2, 349/2, 345/2, 281/1, 348/2, 348/3 in 348/4 k.o. X, zlasti vnos zemeljskega izkopa ali umetno pripravljene zemlje, nasipanje površine s kompoziti in druge aktivnosti v zvezi s sanacijo peskokopa, dovoz, odlaganje, obdelava, predelava in uničenje različnih odpadkov ter vsakršna preostala ravnanja z odpadki in ostale dejavnosti, ki pomenijo vznemirjanje in posegajo v lastninsko pravico.

2. Zoper tak sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje tožnica, ki v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njeni pritožbi te izpodbijani sklep spremeni tako, da izda predlagano začasno odredbo. V pritožbi tožnica navaja, da je začasna odredba njuno potrebna zaradi nastanka težko nadomestljive škode, saj tožena stranka zaradi sanacije dovaža različne odpadke. Z regulacijsko začasno odredbo je potrebno začasno urediti sporno razmerje. Sodišče ni pravilno pretehtalo  nevarnosti nastanka težko nadomestljive škode.

3. Tožena stranka je na pritožbo odgovorila in predlagala, da pritožbeno sodišče zavrne pritožbo, saj tožnica ni izkazala na verjetnosti terjatve in tudi ne težko nadomesljive škode.

5. V zavarovanje nedenarne terjatve izda sodišče začasno odredbo v zavarovanje nedenarne terjatve, če izkaže tožnik verjetnost terjatve in nastanek težko nadomesljive škode (člen 272 ZIZ). Oba pogoja morata biti podana kumulativno. Ker tožnica predlaga ureditveno (regulacijsko) začasno odredbo, ki jo je mogoče izdati po obstoječi sodni praksi, ki jo citira sodišče prve stopnje le zaradi preprečitve grozečega nasilja ali nenadomestljive škode. V konkretnem primeru ne gre za take izjemne okoliščine kot pravilno navaja sodišče prve stopnje, saj iz tožbenih trditev izhaja, da tožeča stranka izkorišča in opravlja dejavnost peskokopa od leta 1987. Tožena stranka je dolžna izvajati sanacijo na spornih zemljiščih na podlagi potrjenega projekta in to tožena stranka po ugotovitvah Inšpekcije za energetiko in  rudarstvo tudi opravlja, tako da so protispisne in neutemeljen trditve o odlaganju odpadkov. Glede na navedeno je bilo pritožbo tožnice zavrniti in potrditi izpodbijani sklep (člen 365, točka 2 ZPP).

6. Izrek o pritožbenih stroških temelji na določilu člena 165 ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1548/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-11-21

pritožba edinega dediča zoper sklep o dedovanju - zavrženje pritožbe - nedovoljena pritožba - pravni interes

Pritožniku je bila kot edinemu dediču prisojena zapuščina z izpodbijanim sklepom, zato nima pravnega interesa za vložitev pritožbe in je treba njegovo pritožbo zavreči kot nedovoljeno.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugotovilo obseg dodatne zapuščine, ki obsega nepremičnino, posamezni del št. 13 v stavbi 4071, k. o. X in solastni delež do 1/6 in 1/12 na nepremičninah k.o. Y in za dediča proglasilo zapustničinega brata V. P..

2. Zoper tak sklep se pritožuje edini dedič V. P., ki v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njegovi pritožbi ter izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje. V pritožbi navaja, da je bila nepremičnina posamični del stavbe št. 13 v stavbi 4071 k.o. X že predmet dedovanja po pokojnem G. R. in S. R. pred Okrajnim sodiščem v Kopru. Ta sklepa sta nepravilna in je bila vložena tožba pred Okrajnim sodiščem v Kopru. Pritožnik bi dedoval isto premoženje dvakrat po dveh različnih sklepih. Izpodbijani sklep je preuranjen. Glede premoženja v k.o. Y pritožnik navaja, da je vse premoženje na podlagi dednega dogovora podedoval I. P. in pritožnik ni dejanski in pravni solastnik spornih nepremičnin.

4. Pritožnik V. P. je edini dedič v pravnomočno končanem zapuščinskem postopku po pokojni V. P. R..

5. V primeru, da se kasneje najde premoženje, ga sodišče razdeli z novim sklepom o dedovanju na podlagi prejšnjega sklepa o dedovanju brez nove zapuščinske obravnave (člen 221 ZD). Ker je zapustnica zemljiškoknjižna lastnica spornih nepremičnin, je sodišče prve stopnje pravilno izdalo izpodbijani sklep.

6. Pritožnik V. P., ki mu je bila kot edinemu dediču prisojena zapuščina z izpodbijanim sklepom, nima pravnega interesa za vložitev pritožbe in je bilo njegovo pritožbo zavreči kot nedovoljeno (člen 343/4 ZPP v zvezi s členom 163 ZD).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2983/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-12-12

postopek za delitev stvari v solastnini - razdelitev solastnih nepremičnin - sposobnost biti stranka - fizična oseba - stanje ob vložitvi predloga - smrt zemljiškoknjižnega lastnika pred vložitvijo predloga - zavrženje predloga - dediči

Zoper mrtvo osebo ni mogoče vložiti predloga. Ker je po zemljiškoknjižnih podatkih lastnik spornih nepremičnin še vedno pokojnik, bi morala predlagateljica predlagati uvedbo zapuščinskega postopka in vknjižbo na dediče. Šele ko bo vpisana solastnina na dediče, bo mogoče vložiti nov predlog za razdružitev solastnine nepremičnin.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog.

2. Zoper tak sklep se pritožuje predlagateljica zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava ter v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njeni pritožbi ter izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. V pritožbi predlagateljica navaja, da je sodišču dostavila mrliški list, iz katerega izhaja, da je J. B. umrl 31.1.2004, zato je tudi v predlogu zakonitega dediča po pokojnem, to je sinu V. B., rojen 19.8..... Do uvedbe zapuščinskega postopka ni prišlo in predlagateljica na to nima vpliva. Sodišče je ignoriralo dejstvo, da zapuščina preide po samem zakonu na dediče s trenutkom smrti. Sodišče bi moralo rešiti predhodno vprašanje, kdo so dediči po pokojnem J. B..

4. Predlagateljica je vložila predlog za razdružitev solastnine nepremičnin in že v predlogu navedla kot stranko dediča po pokojnem B. J.. Po določbi prvega odstavka člena 76 ZPP je lahko stranka fizična oseba. Fizična oseba preneha s smrtjo. Zoper mrtvo osebo ni mogoče vložiti predloga. Ker je po zemljiškoknjižnih podatkih lastnik spornih nepremičnin še vedno pokojnik, bi morala predlagateljica predlagati uvedbo zapuščinskega postopka in vknjižbo na dediče. Glede na zemljiškoknjižno stanje sodišče prve stopnje ni bilo dolžno ugotavljati kot predhodno vprašanje, kdo so dediči po pokojnem B. J., niti v tej fazi postopka ni pomembno ali je B. V.. Šele ko bo vpisana solastnina na dediče po pokojnem B. J., bo mogoče vložiti nov predlog.

5. Glede na navedeno je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je zavrglo predlog, saj mrtva oseba ne more biti stranka, da je B.V. edini dedič pa tudi ni izkazano oziroma glede na zemljiškoknjižno stanje to tudi ni pomembno.

6. Glede na navedeno je bilo pritožbo zavrniti in potrditi izpodbijani sklep (člen 365 točka 2 ZPP v zvezi s členom 37 ZNP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 3250/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-12-27

pritožba - zavrženje pritožbe - podpis pritožbe - podpis v fotokopiji

Podpis na pritožbi mora biti izviren. Za izviren podpis se šteje lastnoročni podpis kot tudi podpis z varnim elektronskim podpisom. V konkretnem primeru je pritožnica pritožbo (kar vključuje tudi njen podpis) vložila v fotokopiji. Fotokopija podpisa pa glede na citirano določilo 3. odstavka 105. člena ZPP ne zadostuje.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Okrajno sodišče v Kamniku je zavrglo pritožbo pete nasprotne udeleženke A.P., ki jo je vložila zoper sklep, s katerim je isto sodišče ugodilo ugovoru predlagatelja zoper sklep o izdani začasni odredbi z dne 18.5.2012, izdano začasno odredbo razveljavilo in predlog zavrnilo, saj je ni lastnoročno podpisala.

2. Zoper takšno odločitev vlaga pritožbo peta nasprotna udeleženka A.P. Ni res, da pritožbe ni podpisala. Kot dokaz še enkrat pošilja kopije vseh pritožb. Zahteva, da se vse upoštevajo.

4. Kot je pravilno pojasnilo že sodišče prve stopnje, je ena od obveznih sestavin pritožbe tudi podpis pritožnika (primerjaj 335. člen Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP - v zvezi z 37. členom Zakona o nepravdnem postopku - v nadaljevanju ZNP). Podpis mora biti izviren. Za izviren podpis pritožnika se šteje njegov lastnoročni podpis kot tudi podpis z varnim elektronskim podpisom (primerjaj 1. in 3. odstavek 105. člena ZPP).

5. V konkretnem primeru je pritožnica pritožbo (kar vključuje tudi njen podpis) vložila v fotokopiji. Fotokopija podpisa pa glede na citirano določilo 3. odstavka 105. člena ZPP ne zadostuje.

6. Pritožnica navedene pomanjkljivosti ne more sanirati z naknadno predložitvijo dodatno lastnoročno podpisane fotokopije pritožbe. V kolikor bi namreč pritožbeno sodišče takšen naknaden popravek upoštevalo, bi s tem prišlo do neutemeljenega podaljševanja pritožbenega roka, kar pa ni dopustno. Vložitev pritožbe, ki vsebuje vse obvezne sestavine, je namreč vezana na 15-dnevni zakonski rok (333. člen ZPP in 31. člen ZNP).

7. Sodišče prve stopnje je torej ravnalo pravilno, ko je pritožbo, ki vsebuje zgolj fotokopijo podpisa pritožnice, na podlagi 3. odstavka 343. člena ZPP v zvezi z 37. členom ZNP, zavrglo.

8. Pritožbeni razlogi po navedenem niso podani, prav tako ni bilo uradoma upoštevnih procesnih ali materialnih kršitev. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo pete nasprotne udeleženke kot neutemeljeno zavrnilo in na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi z 37. členom ZNP potrdilo izpodbijani sklep.

ZPP člen 105, 105/1, 105/3, 333, 335, 343, 343/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 379/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-12-19

stranke postopka prisilne likvidacije - upravičenje opravljati procesna dejanja - zavrženje pritožbe

Zoper sklep o začetku postopka prisilne likvidacije se lahko pritoži stranka postopka. Stranke postopka prisilne likvidacije so po izrecni zakonski določbi le družbeniki pravne osebe, nad katero se vodi postopek. Dolžnik ni stranka postopka prisilne likvidacije. V postopku prisilne likvidacije se namreč določbe Oddelka 3.3. ZPFFIPP, ki ureja status strank insolvenčnega postopka (kamor sodita tudi dolžnik in stečajni dolžnik), za prisilno likvidacijo ne uporabljajo. V postopku prisilne likvidacije tudi upniki niso stranke postopka in v tem postopku, v katerem uveljavljajo terjatve do dolžnika, niso upravičeni opravljati nobenih procesnih dejanj.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom nad dolžnikom začelo postopek prisilne likvidacije (1. točka izreka). Za upravitelja je imenovalo S. in ugotovilo, da le ta opravlja naloge in pristojnosti upravitelja prek družbe A. d.o.o. (2. in 3. točka izreka).

2. Zoper sklep je vložil pritožbo dolžnik, s predlogom pritožbenemu sodišču, da postopek prisilne likvidacije zoper dolžnika ustavi, podredno pa, da izpodbijani sklep razveljavi in zadevo pošlje sodišču prve stopnje v ponovno odločanje, v vsakem primeru pa zadrži postopek prisilne likvidacije do pravnomočnosti odločitve o prisilni likvidaciji dolžnika in slednjemu prizna povrnitev stroškov, ki so mu nastali v zvezi s tem postopkom.

4. Zoper sklep o začetku postopka prisilne likvidacije se lahko pritoži stranka postopka (smiselna uporaba 1. odstavka 126. člena ZFPPIPP v zvezi z drugo alinejo 2. točke prvega odstavka 421. člena ZFPPIPP). Stranke postopka prisilne likvidacije so po izrecni zakonski določbi le družbeniki pravne osebe, nad katero se vodi postopek (1. odstavek 422. člen ZFPPIPP). Dolžnik ni stranka postopka prisilne likvidacije. V postopku prisilne likvidacije se namreč določbe Oddelka 3.3. ZPFFIPP (od 54. do 56. člena), ki ureja status strank insolvenčnega postopka (kamor sodita tudi dolžnik in stečajni dolžnik), za prisilno likvidacijo ne uporabljajo (glej 421. člen ZFPPIPP). V postopku prisilne likvidacije tudi upniki niso stranke postopka in v tem postopku, v katerem uveljavljajo terjatve do dolžnika, niso upravičeni opravljati nobenih procesnih dejanj (2. odstavek 422. člena ZFPPIPP).

5. Ker je pritožbo zoper sklep o začetku postopka likvidacije vložila oseba, ki po zakonu te pravice nima, jo je pritožbeno sodišče kot nedovoljeno zavrglo (1. točka 365. člena ZPP v zvezi s 1. odstavkom 121. člena in s 421. členom ZFPPIPP).

ZFPPIPP člen 54-56, 126, 126/1, 421, 421/1, 421/1-2, 421/2-2(2), 422, 422/1, 422/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 376/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-12-19

začetek postopka osebnega stečaja - predujem - podaljšanje roka za plačilo predujma

Podaljšanju roka za predložitev odločbe o odobritvi brezplačne pravne pomoči v obliki oprostitve plačila predujma pritožbeno sodišče ne more ugoditi, niti tega ne bi moglo storiti prvostopenjsko sodišče. Rok, ki ga določi sodišče, se lahko na predlog prizadete osebe podaljša, če so za to opravičeni razlogi, vendar pa se mora podaljšanje roka predlagati, preden izteče rok.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z uvodoma citiranim sklepom je prvostopenjsko sodišče predlog za začetek postopka osebnega stečaja in predlog za odpust obveznosti zavrglo.

2. Zoper navedeni sklep se je dolžnik pravočasno pritožil z navedbo, da predujma ne more poravnati, odločba o dodelitvi brezplačne pravne pomoči pa mu v tem času še ni bila izdana in je še vedno v teku postopek za izdajo navedene odločbe. Prosi zato, da mu sodišče podaljša rok za dopolnitev vloge - predloga za začetek postopka osebnega stečaja.

4. Pritožnik ne izpodbija v izpodbijanem sklepu ugotovljenega dejstva, da v sklepu o dopolnitvi predloga za začetek stečajnega postopka z dne 16. 10. 2012 odrejenem 15-dnevnem roku za plačilo začetnega predujma za kritje začetnih stroškov stečajnega postopka ali za predložitev odločbe, s katero mu je odobrena brezplačna pravna pomoč v obliki oprostitve predujma, le-tega ni plačal, niti ni predložil odločbe o brezplačni pravni pomoči za oprostitev plačila predujma. Čim pa je tako, je prvostopenjsko sodišče imelo podlago za zavrženje predloga za začetek postopka osebnega stečaja in posledično predloga za odpust obveznosti v petem odstavku 233. člena ZFPPIPP.

5. Plačilo predujma ali njegova oprostitev z odločbo o brezplačni pravni pomoči je namreč procesna predpostavka za začetek stečajnega postopka.

6. Pritožbeni prošnji za podaljšanje roka za predložitev odločbe o odobritvi brezplačne pravne pomoči v obliki oprostitve plačila predujma pa pritožbeno sodišče ne more ugoditi, niti tega ne bi moglo storiti prvostopenjsko sodišče. Po drugem odstavku v zvezi s tretjim odstavkom 110. člena ZPP, ki se po prvem odstavku 121. člena ZFPPIPP uporablja tudi v postopku insolventnosti, se lahko rok, ki ga določi sodišče, na predlog prizadete osebe podaljša, če so za to opravičeni razlogi, vendar pa se mora podaljšanje roka predlagati, preden izteče rok. Ker pritožnik podaljšanja roka pred njegovim iztekom ni predlagal, pač pa je to storil šele s pritožbo, s tako pritožbo ne more uspeti.

7. Neutemeljeno pritožbo je zato pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 1077/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-12-06

PRAVO INTELEKTUALNE LASTNINE - CIVILNO PROCESNO PRAVO

civilna kazen - prenehanje obrtnega dovoljenja

Če je stranka imela v času predvajanja fonogramov obrtno dovoljenje, kasneje pa ga je izgubila, to nima nobenega vpliva na njeno obveznost plačila civilne kazni, ki je nastala zaradi predvajanja fonogramov v obdobju, ko je obrtno dovoljenje še imela.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijana sodba potrdi.

1. Prvostopenjsko sodišče je toženo stranko obsodilo na plačilo civilne kazni v višini 5,52 EUR.

2. Zoper takšno sodbo je tožena stranka vložila laično pritožbo. V pritožbi navaja, da je 1. 9. 2010 vrnila obrtno dovoljenje. Meni, da zato tožeči stranki ni nič več dolžna. Kar je bila dolžna do tega datuma, pa naj bi vse že poravnala. S tem sporom pa naj ne bi imela nobene povezave njena hči, L., s. p., ki ima svojo obrt.

3. Tožeča stranka je na pritožbo odgovorila. Predlagala je njeno zavrnitev.

5. O utemeljenosti zahtevka na plačilo nadomestila za uporabo fonogramov je bilo odločeno že z neizpodbijanim delom sodbe na temelju pripoznave z dne 13. 5. 2010. Nanašala se je le na do tedaj zapadle zahtevke (1. odstavek 311. člena Zakona o pravdnem postopku - Ur. l. RS, št. 26/99 s kasnejšimi spremembami; 73/2007-UPB3, 45/2008-ZArbit; v nadaljevanju: ZPP). Zahtevki na plačilo civilne kazni se navezujejo na zahtevke za plačilo nadomestila za zakonito uporabo fonogramov. Nanašajo se torej na časovno obdobje do 13. 5. 2010, to je na obdobje, v katerem je tožena stranka celo po lastnih navedbah obrtno dovoljenje še imela. Na to je odgovor na pritožbo pravilno opozoril.

6. Da naj bi tožena stranka že poravnala vse svoje, do 1. 9. 2010 nastale obveznosti, je nedovoljeno in tudi nedokazano pritožbeno novo dejstvo. Zamudna sodba se namreč ne more izpodbijati zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja (2. odstavek 338. člena ZPP).

7. Tožeča stranka je uveljavljala svoje zahtevke zoper H.. Ni ga uveljavljala zoper L. Zahtevek tožeče stranke je zato materialnopravno utemeljen (3. odstavek 168. člena Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah - Uradni list RS, št. 21/1995, 9/2001, 30/2001 - ZCUKPIL, 43/2004, 17/2006, 114/2006 - ZUE, 139/2006, 68/2008).

8. Pritožbeno sodišče mora po uradni dolžnosti paziti na nekatere bistvene kršitve določb pravdnega postopka (2. odstavek 350. člena ZPP). V okviru uradnega preizkusa izpodbijanega dela sodbe ni našlo niti takšnih kršitev, niti tistih, ki so bile uveljavljane v pritožbi. Višje sodišče je zato pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep EPVDp 29/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-07-04

odlog izvršitve prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja - rok vložitve - prepozna vloga

Roka za vložitev predloga, ki ga določa drugi odstavek 202.d člena ZP-1 ni mogoče podaljšati.

Pritožba storilca A.C. se kot neutemeljena zavrne.

Pritožnik je dolžan plačati kot stroške pritožbenega postopka sodno takso.

Okrajno sodišče v Kopru je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog storilca A.C. za odložitev izvršitve prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja. Sklenilo je še, da mora storilec plačati sodno takso, ki bo odmerjena po pravnomočnosti sklepa s plačilnim nalogom.

Storilec je zoper takšen sklep vložil pritožbo, imenuje jo „priloga k prošnji za odložitev izvršitve“. Navaja, da v prilogi posreduje v prošnji za odložitev izvršitve prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja napovedane dokumente in sicer kopijo zdravniškega spričevala, potrdilo delodajalca o udeležbi na Mednarodnem projektu, ki je bil naveden kot razlog za njegovo daljšo odsotnost.

Kot je razvidno iz izpodbijanega sklepa, je sodišče prve stopnje storilcu A.C. s sklepom EPVD 1 izreklo prenehanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, ter ga poučilo, da lahko vloži v petnajstih dneh od pravnomočnosti oziroma od dneva vročitve pravnomočnega sklepa o prenehanju veljavnosti vozniškega dovoljenja pri sodišču, ki je odločilo o prenehanju veljavnosti vozniškega dovoljenja, predlog za odložitev izvršitve ter da mora predlogu predložiti zdravniško spričevalo o opravljenem kontrolnem pregledu po Zakonu o voznikih, če ga ni predložil že v  postopku za vrnitev začasno odvzetega vozniškega dovoljenja.

Storilec je predlog za odložitev izvršitve prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja vložil 4.4.2012, iz sporočila o prispelem pismu, spetega k sklepu s katerim je bilo storilcu izrečeno prenehanje veljavnosti vozniškega dovoljenja (na listovni št. 16 spisa) pa izhaja, da mu je bil sklep v skladu z določbo 87. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP) vročen 29.2.2012. Storilec bi tako predlog za odložitev izvršitve prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja lahko vložil najpozneje do 15.3.2012. Zato je zaključek sodišča prve stopnje, da je storilčeva vloga prepozna, pravilen. Roka za vložitev predloga, ki ga določa drugi odstavek 202.d člena ZP-1 namreč  ni mogoče podaljšati.

Ker pritožba ni utemeljena, sodišče pa tudi ni zagrešilo nobene od kršitev na katere je treba paziti po uradni dolžnosti, jo je višje sodišče zavrnilo (168. člen v zvezi s tretjim odstavkom 163. člena ZP-1).

Odločitev o naložitvi sodne takse za pritožbo je višje sodišče sprejelo na podlagi prvega odstavka 147. člena ZP-1. Pritožniku bo sodna taksa odmerjena s posebnim plačilnim nalogom sodišča pred katerim je tekel postopek na prvi stopnji v skladu z Zakonom o sodnih taksah (ZST-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.