TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 3516/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-03-06

Ker sodišče druge stopnje v obravnavani zadevi še ni izdalo odločbe, je umik pritožbe dopusten in sodišče druge stopnje o pritožbi ne bo odločalo.

Ugotovi se, da je dedič I. N. umaknil pritožbo.

1. Sodišče je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da po dosedanjih podatkih sodi v zapuščino 1/3 parc. št. 526/7, k.o. X., 52 delnic  in znesek na hranilni vlogi pri  banki, št. xyz, ter da po zapustnici ni oporoke in zato nastopi dedovanje na podlagi zakona, do katerega sta upravičena zapustničina sinova M. N. in I. N., ki sta se priglasila k dedovanju in sprejela vsak svoj dedni delež. Kot dediča na podlagi zakonitega dedovanja je proglasilo I. N. in M. N., vsakega do 1/2 celotne zapuščine. Banki je naročilo, da po pravnomočnosti sklepa o dedovanju izplača dedičema znesek na hranilnih vlogah, navedenih v ugotovitvenem delu sklepa o dedovanju, z eventualnimi obresti ter po odbitku manipulitavnih stroškov, vsakemu do 1/2. Vknjižba lastninske pravice in drugih pravic v zemljiški knjigi se bo izvedla na podlagi pravnomočnega sklepa o dedovanju.

2. Zoper sklep je dedič I.N. 13. 6. 2012 vložil pritožbo, ki jo je z dopisom z dne 15. 1. 2013 (poslanim sodišču priporočeno po pošti istega dne) umaknil.

3. Dedič M. N. na vročeno pritožbo ni odgovoril.

4. Ker sodišče druge stopnje v obravnavani zadevi še ni izdalo odločbe, je umik pritožbe na podlagi drugega odstavka 334. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) dopusten in sodišče druge stopnje o pritožbi ne bo odločalo.

5. Dedič I. N. stroškov v postopku s pritožbo ni priglasil, zato sodišče druge stopnje o njih ni odločalo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep CDn 124/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-04-10

zaznamba prepovedi zaradi nedovoljene gradnje - pravnomočnost odločbe - zavezanec iz inšpekcijske odločbe

Pravilno pritožba opozarja, da nasprotni udeleženec v postopku gradbene inšpekcije sploh ni bil udeležen kot stranka. Odločba se torej nanj ne nanaša (in zoper njega ne učinkuje), zato niso izpolnjeni pogoji za vpis iz druge alineje 150. člena ZZK-1.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep spremeni, tako da se vpis ne dovoli.

Z izpodbijanim sklepom je Okrajno sodišče v Novem mestu zavrnilo ugovor nasprotnega udeleženca zoper sklep, s katerim je bil na podlagi odločbe Inšpektorata dovoljen vpis zaznambe prepovedi zaradi nedovoljene gradnje.

Zoper sklep se nasprotni udeleženec pritožuje. V prvem delu očita sodišču, da je v sklepu napačno naveden organ, ki je izdal odločbo, ki je bila podlaga vpisu, poleg tega bi moral biti organ, ki je izdal odločbo udeležen v postopku. Kršeno je tudi materialno pravo, saj organ, naveden v sklepu ne obstaja. Sklep je v nasprotju s samim sabo in z obrazložitvijo. Odločba, ki je podlaga vpisu, še ni pravnomočna, saj o pritožbi še ni odločeno. Vpis je zato preuranjen. Nasprotnemu udeležencu je na ta način celo kratena ustavna pravica do pravnega sredstva. Sodišče se ni izreklo o ugovornih navedbah, da se sklep ne nanaša na nasprotnega udeleženca, temveč na H.Č.

Organ, ki izda odločbo v postopku gradbene inšpekcije, je po določbi 1. točke prvega odstavka 132. člena Zakona o zemljiški knjigi (ZZK-1) udeleženec postopka. Res je sicer, da je v izpodbijanem sklepu napačno poimenovan organ, vendar to na pravilnost in zakonitost sklepa ni vplivalo, saj gre za postopek po uradni dolžnosti in ne na predlog. Bistveno je, da je bila izdana odločba, na podlage katere se na nepremičninah po določbah Zakona o graditvah objektov (ZGO-1) zaznamujejo javnopravne omejitve, in ta odločba je predmet vpisa. Prav tako se pritožba neutemeljeno zavzema, da bi morala biti odločba že pravnomočna. V 5. točki odločbe je namreč jasno zapisano, da pritožba ne zadrži izvršitve, tudi ZZK-1 v 111. členu ne zahteva pravnomočne odločbe.

Pravilno pa pritožba opozarja, da je bila odločba izdana zoper H.Č. in da nasprotni udeleženec v postopku gradbene inšpekcije sploh ni bil udeležen kot stranka. Odločba se torej nanj ne nanaša (in zoper njega ne učinkuje), zato niso izpolnjeni pogoji za vpis iz druge alineje 150. člena ZZK-1. Pritožbeno sodišče je na podlagi povedanega pritožbi ugodilo in sklep spremenilo, tako da se vpis ne dovoli (3. točka 161. člena ZZK-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep CDn 469/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-01-17

pogoji za dovolitev vpisa - vpis proti osebi, v korist katere je vknjižena pravica - agrarna skupnost

V zemljiški knjigi je pri osnovnem položaju nepremičnine, ki je predmet predloga, vpisana solastnina za 55 oseb, sodno poravnavo (ki je podlaga predlogu) pa je sklenila Agrarna skupnost, ki je tudi v sodni poravnavi podala zemljiškoknjižno dovolilo. Pogoj iz 150. člena ZZK-1 za dovolitev vpisa zato ni podan.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je Okrajno sodišče v Ljubljani zavrnilo ugovor predlagateljice zoper sklep, s katerim zemljiškoknjižna pomočnica ni dovolila vpisa na podlagi sodne poravnave, ker slednja ne učinkuje zoper zemljiškoknjižna lastnika.

Zoper sklep se predlagateljica pritožuje. Navaja, da je v postopku N predlagala ureditev medsebojnih razmerij v zvezi z delom nepremičnine parc.št. 148/1 k.o. R, katere lastnik je agrarna skupnost. Sodišče je agrarni skupnosti priznalo lastnost stranke, zato je agrarna skupnost lahko veljavno sklepala sodno poravnavo. Predlagani vpis je realizacija sodne odločbe, zato je pravno nesprejemljivo, da se v postopku vpis odloča drugače. Z utemeljitvijo, da agrarna skupnost ni pravna oseba in da zato ne more biti nosilec pravic in obveznosti in nima razpolagalne sposobnosti, se je zemljiškoknjižno sodišče spustilo v presojo zadeve, o kateri je bilo v nepravdnem postopku že pravnomočno drugače odločeno. Predsednik agrarne skupnosti je imel za svoje postopanje v nepravdnem postopku pooblastilo občnega zbora agrarne skupnosti. Prodaja je bila izvedena v skladu s pravili agrarne skupnosti. Če bi veljala navedba, da agrarna skupnost le pomaga pri dogovarjanju članov, nobena od ustanovljenih skupnosti ne bi mogla funkcionirati. V praksi so bile že izvedene številne vknjižbe tudi pri agrarni skupnosti.

Sodišče prve stopnje se pravilno sklicuje na določbo 150. člena Zakona o zemljiški knjigi (ZZK-1), po kateri je vpis dovoljen proti osebi, v korist katere je vknjižena pravica, glede katere se bo opravil vpis, če sodna odločba (s katero je sodna poravnava izenačena), na podlagi katere je predlagan vpis, učinkuje proti tej osebi. V zemljiški knjigi je pri osnovnem položaju nepremičnine, ki je predmet predloga, vpisana solastnina za 55 oseb, sodno poravnavo (ki je podlaga predlogu) pa je sklenila Agrarna skupnost, ki je tudi v sodni poravnavi podala zemljiškoknjižno dovolilo.  Pogoj iz 150. člena ZZK-1 za dovolitev vpisa zato ni podan. Pritožbeno sodišče še pojasnjuje, da legitimacija v procesnem smislu, ki jo je v nepravdnem postopku dobila agrarna skupnost pomeni le, da lahko Agrarna skupnost nastopa kot stranka v postopku, ne vpliva pa na siceršnja materialnopravna razmerja. Na podlagi povedanega je bilo treba pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in potrditi izpodbijani sklep (2. točka drugega odstavka 161. člena ZZK-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep CDn 98/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-04-10

zaznamba hipotekarne tožbe - pogoji za zaznambo

Za zaznambo hipotekarne tožbe morajo biti izpolnjeni naslednji pogoji: predhodno mora biti že vknjižena hipoteka, v zvezi s to hipoteko mora biti pri sodišču vložena tožba na realizacijo poplačila iz te hipoteke, tožba mora biti vložena zoper zemljiškoknjižnega lastnika nepremičnine, tožnik mora biti oseba, ki je v zemljiški knjigi vpisana kot imetnik hipoteke.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je Okrajno sodišče v Ljubljani zavrnilo ugovor nasprotnega udeleženca zoper sklep, s katerim je bil pri maksimalni hipoteki dovoljen vpis zaznambe hipotekarne tožbe.

Zoper sklep se nasprotni udeleženec pritožuje. Navaja, da se pritožuje zoper vknjižbo maksimalne hipoteke v znesku 41.000.000,00 SIT. Dejansko znaša terjatev B. namreč le še 58.958,25 EUR, oziroma skupaj z obrestmi 61.554,04 EUR. Ne razume, zakaj se vrednost hipoteke z odplačili glavnice ni zmanjšala. Predlagana vknjižba je sporna, ker ne upošteva dejanskega stanja dolga.

Kot je pravilno pojasnilo že sodišče prve stopnje, predmet izpodbijanega vpisa ni vknjižba hipoteke, temveč le zaznamba hipotekarne tožbe pri že vpisani hipoteki. Za zaznambo hipotekarne tožbe morajo biti izpolnjeni naslednji pogoji: predhodno mora biti že vknjižena hipoteka, v zvezi s to hipoteko mora biti pri sodišču vložena tožba na realizacijo poplačila iz te hipoteke, tožba mora biti vložena zoper zemljiškoknjižnega lastnika nepremičnine, tožnik mora biti oseba, ki je v zemljiški knjigi vpisana kot imetnik hipoteke. Vsi našteti pogoji so v obravnavani zadevi izpolnjeni, zato je sodišče prve stopnje pravilno dovolilo vpis zaznambe hipotekarne tožbe. Ker pritožbene navedbe o dejanski višino dolga (pritožnik priznava, da določen dolg še obstoji) za odločanje o zaznambi hipotekarne tožbe niso odločilne, je pritožbeno sodišče na podlagi povedanega pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka drugega odstavka 161. člena Zakona o zemljiški knjigi – ZZK-1). Pri tem še pojasnjuje, da bo lahko svoje trditve o manjšem obsegu dolga pritožnik uveljavljal v pravdi po hipotekarni tožbi in morebitnem izvršilnem postopku.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2549/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-02-13

pokojnikovo premoženje - predmet zapuščinskega postopka - pogodba o dosmrtnem preživljanju - vpis v zemljiško knjigo

Premoženje, s katerim je odplačno razpolagala pokojna V. V. za časa življenja in je jasno razvidno iz pogodbe o dosmrtnem preživljanju, ne more biti predmet zapuščinskega postopka.

Četudi gre v primeru pogodbe o dosmrtnem preživljanju za pravni posel, s katerim se lastninska pravica pridobi šele z vpisom v zemljiško knjigo, a to ni razlog na podlagi katerega bi sodišče prve stopnje lahko sprejelo zaključek, da sodi sporna nepremičnina v zapuščino po pokojni V. V..

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

1. V izpodbijanem sklepu je sodišče ugotovilo, da v zapuščino spada nepremičnina št. 3, v stavbi št. 488, k.o. X, in denarna sredstva na računu pri NLB, in za zakonito dedinjo razglasilo zapustničino hči D. H..

2. Proti sklepu je vložila pritožbo zakonita dedinja, ki v obrazložitvi pritožbe navaja, da nepremičnina, navedena v točki I.a sklepa o dedovanju, ni predmet dedovanja.

4. Predmet zapuščinskega postopka je po določilu 132. člena Zakona o dedovanju (v nadaljevanju ZD) pokojnikova zapuščina v trenutku njegove smrti. Zapuščinsko sodišče ugotavlja, kaj spada v pokojnikovo premoženje, in kdo so njegovi dediči (162. člen ZD). Premoženje, s katerim je odplačno razpolagala pokojna V. V. za časa življenja in je jasno razvidno iz pogodbe o dosmrtnem preživljanju, ne more biti predmet zapuščinskega postopka. Sodišče prve stopnje ni ravnalo pravilno, ko ob ugotovitvi obsega zapuščine ni upoštevalo pogodbe o dosmrtnem preživljanju, čeprav je bila ta priložena smrtovnici, nanjo je izrecno opozorila tudi zakonita dedinja, ki sploh ni uveljavljala pridobitve lastninske pravice na nepremičnini na podlagi dedovanja in se je strinjala, da sporna nepremičnina ne spada v zapuščino po pokojni. Četudi gre v primeru pogodbe o dosmrtnem preživljanju za pravni posel, s katerim se lastninska pravica pridobi šele z vpisom v zemljiško knjigo, a to ni razlog na podlagi katerega bi sodišče prve stopnje lahko sprejelo zaključek, da sodi sporna nepremičnina v zapuščino po pokojni V. V.. Pritožba zakonite dedinje se tako pokaže kot utemeljena, sodišče prve stopnje je zaradi zmotne uporabe materialnega prava dejansko stanje ugotovilo nepravilno, zato je pritožbeno sodišče pritožbi zakonite dedinje ugodilo in zadevo vrača sodišču prve stopnje v nov postopek (3. točka 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 3371/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-03-14

sodne takse - plačilni nalog - predlog za oprostitev plačila sodne takse - pravnomočno razsojena stvar - ne bis in idem

Če se ugotovi, da je stranka vložila predlog, o katerem je bilo že pravnomočno odločeno, sodišče njen predlog po uradni dolžnosti zavrže.

Pritožba tožeče stranke se zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. V izpodbijanem sklepu je sodišče zavrnilo (I. točka izreka) ugovor tožeče stranke zoper plačilni nalog z dne 17. 9. 2012 in predlog tožeče stranke za oprostitev plačila sodnih taks z dne 22. 9. 2012 (II. točka izreka).

2. Zoper sklep vlaga laično pritožbo tožeča stranka. V obrazložitvi pritožbe navaja, da izpodbijani sklep nima podlage v veljavni zakonodaji, ker je brezposelnost razlog za taksno oprostitev na podlagi zakona, je brezposelna in je izgubila zaposlitev iz krivdnih razlogov. Ne prejema nikakršnega nadomestila niti socialne pomoči, ker je zaposlitev izgubila zaradi krivdnih razlogov, zato ni podlage da bi se njeno premoženjsko stanje sploh ugotavljalo.

4. Pritožnici ki je laična oseba je potrebno v uvodu najprej pojasniti, da je sodišče dolžno med postopkom ves čas po uradni dolžnosti paziti, ali je o stvari že pravnomočno odločeno. Če se ugotovi, da je stranka vložila predlog, o katerem je bilo že pravnomočno odločeno, sodišče njen predlog po uradni dolžnosti zavrže. Ker je bilo v isti zadevi v sklepu Okrožnega sodišča v Ljubljani opr. št. III P 2025/2011 z dne 20. 10. 2011 v zvezi s sklepom Višjega sodišča v Ljubljani opr. št. I Cp 3904/2011 z dne 22. 8. 2012 že pravnomočno odločeno, da pritožnica ne izpolnjuje pogojev za oprostitev plačila sodne takse in ker pritožnica v predlogu za oprostitev plačila sodne takse z dne 22. 9. 2012 ne navaja nobenih novih okoliščin, ni dovoljeno ponovno odločati in bi sodišče prve stopnje predlog za oprostitev plačila sodnih taks z dne 22. 9. 2012 lahko tudi zavrglo (319. člen ZPP). Ker tožnica ni dosegla oprostitve plačila sodne takse v postopku in ker ne navaja, da bi sodno takso že plačala, je pravilna tudi odločitev sodišča prve stopnje v I. točki izpodbijanega sklepa, da je njen ugovor zoper plačilni nalog z dne 17. 9. 2012, neutemeljen.

5. Ker pritožbeni razlogi niso utemeljeni in ker sodišče tudi ni našlo tistih absolutno bistvenih kršitev, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti, je neutemeljeno pritožbo tožnice zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 366. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 710/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-03-14

oprostitev plačila sodne takse - predlog za oprostitev plačila sodnih taks - zavrženje predloga - oprostitev plačila taks v drugem postopku

Če je bil tožnik oproščen plačila sodnih taks v kakšnem drugem postopku, to ne vpliva na obstoj njegove taksne obveznosti v tej zadevi.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog tožeče stranke za oprostitev plačila sodne takse.

2. Zoper sklep se pritožuje tožnik, ki v laični pritožbi posebej ne navaja pritožbenih razlogov, smiselno pa predlaga, da pritožbeno sodišče spremeni izpodbijani sklep tako, da ga oprosti plačila sodnih taks. V pritožbi navaja, da je prost plačila sodne takse, ker mu je sodišče dodelilo brezplačnega odvetnika. Sodnica je v tistem postopku že odločila, da se bo obravnaval prednostno. Nahaja se v življenjski stiski, kar terja urgentno obravnavo zadev.

4. Kot je pravilno pojasnilo že prvo sodišče nastane taksna obveznost za postopek pred sodiščem prve stopnje ob vložitvi tožbe (1. točka prvega odstavka 5. člena ZST-1), morebitna oprostitev plačila sodnih taks pa učinkuje le v postopku, za katerega je bil izdan sklep o oprostitvi plačila sodnih taks, in le od dneva, ko je bil pri sodišču vložen predlog za oprostitev plačila sodnih taks ter velja le za tiste taksne obveznosti, ki so nastale tega dne ali pozneje (prvi in drugi odstavek 13. člena ZST-1). Če je bil tožnik oproščen plačila sodnih taks v kakšnem drugem postopku, to ne vpliva na obstoj njegove taksne obveznosti v tej zadevi.

5. Ob vložitvi tožbe v tem postopku 7. 11. 2012 tožnik ni predlagal, da se ga oprosti plačila sodnih taks. To je smiselno storil šele z vlogo z dne 13. 11. 2012, po prejemu plačilnega naloga za plačilo sodne takse za postopek pred sodiščem prve stopnje v tej zadevi. Tožnikov predlog za taksno oprostitev tako ne more učinkovati na že nastalo taksno obveznost ob vložitvi tožbe v tej zadevi, zato je prvo sodišče pravilno zavrglo njegov predlog kot prepozen.

6. Ker uveljavljani in uradoma upoštevni pritožbeni razlogi niso podani, je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

ZST-1 člen 5, 5/1, 5/1-1, 13, 13/1, 13/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba II Cp 2430/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-02-13

ODŠKODNINSKO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo - smrt stranke - dediči - aktivna legitimacija dedičev - predmet zapuščine

Pravna prednica tožeče stranke je v tožbi uveljavljala plačilo odškodnine iz naslova nepremoženjske škode. Ker je pravna prednica tožeče stranke po vložitvi tožbe umrla, to pa je bilo pred izdajo sodbe sodišča prve stopnje, je z njeno smrtjo ugasnila pravica terjati odškodnino za nepremoženjsko škodo. Tožbeni zahtevek pokojne za nepremoženjsko škodo zato ni predmet zapuščine. Ker pravica terjati odškodnino za nepremoženjsko škodo ni prešla na dediče, tožniki kot dediči pokojne, nimajo aktivne legitimacije v tem pravdnem postopku.

I. Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

II. Tožeča stranka nosi svoje stroške pritožbenega postopka sama.

1. V izpodbijani sodbi je sodišče zavrnilo tožbeni zahtevek na plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki naj bi jo utrpela pravna prednica tožeče stranke.

2. Zoper sodbo se pritožuje tožeča stranka. V obrazložitvi pritožbe navaja, da zakonska ureditev na katero se sklicuje sodišče prve stopnje, ni pravična, ne do pokojne, ne do njenih pravnih naslednikov. Sodišče je nepravilno ugotovilo dejansko stanje, ker dedičev pokojne ni zaslišalo.

4. Sodba sodišča prve stopnje se izda po tistem dejanskem in pravnem stanju kakršno obstaja, ko je glavna obravnava končana. Za odločitev v konkretni zadevi je bistvenega pomena, da je pravna prednica tožeče stranke v tožbi, ki jo je vložila 13. 11. 2007, uveljavljala plačilo odškodnine iz naslova nepremoženjske škode. Ker je R. K., pravna prednica tožeče stranke, po vložitvi tožbe dne 30. 1. 2012 umrla, to pa je bilo pred izdajo sodbe sodišča prve stopnje (8. 5. 2012), je z njeno smrtjo ugasnila pravica terjati odškodnino za nepremoženjsko škodo (184. člen Obligacijskega zakonika – v nadaljevanju OZ). Tožbeni zahtevek pokojne R. K. za nepremoženjsko škodo zato ni predmet zapuščine. Ker pravica terjati odškodnino za nepremoženjsko škodo ni prešla na dediče, tožniki kot dediči pokojne R. K., nimajo aktivne legitimacije v tem pravdnem postopku. Zato je pravilna odločitev sodišča prve stopnje, ki je tožbo zavrnilo, ne da bi z izvajanjem dokazov ugotavljalo dejansko stanje, ki se nanaša na utemeljenost tožbenega zahtevka po višini. Ker pritožbeno sodišče tudi ni našlo tistih kršitev, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti, je pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

5. Tožeča stranka je v pritožbenem postopku propadla, zato na podlagi določila 165. člena ZPP v zvezi s 154. členom ZPP nosi svoje stroške pritožbenega postopka sama.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 113/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-02-27

umik pritožbe - neplačilo sodne takse - vročitev s fikcijo

Pravna posledica neplačila sodne takse je ta, da se šteje pritožba, če sodna taksa zanjo ni bila plačana niti po poteku roka, določenega v zahtevi za njeno plačilo (nalogu za plačilo sodne takse), za umaknjeno.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 19. 10. 2012 ugotovilo, da se toženčeva pritožba z dne 6. 2. 2012 šteje za umaknjeno.

2. Zoper omenjeni sklep je toženec pravočasno vložil pritožbo. V njej navaja, da mu je bil sklep z dne 8. 8. 2012 nepravilno vročen, zaradi česar ni mogel vedeti, da mu je začel teči 15-dnevni rok za plačilo sodne takse. Poziva, da se mu sklep pravilno vroči, in navaja, da bo potem v zakonitem 8-dnevnem roku plačal sodno takso.

4. Pravna posledica neplačila sodne takse je v skladu s 3. odstavkom 105.a člena ZPP ta, da se šteje pritožba, če sodna taksa zanjo ni bila plačana niti po poteku roka, določenega v zahtevi za njeno plačilo (nalogu za plačilo sodne takse), za umaknjeno. Tožencu je bil (kot je to razvidno iz spisa) sklep Višjega sodišča v Ljubljani I Cp 2085/2012 z dne 8. 8. 2012 (1) v skladu z zakonsko predvideno fikcijo (2) (pravilno) vročen 12. 9. 2012 (iz tega razloga pavšalnim pritožbenim trditvam o njegovi nepravilni vročitvi ni moč slediti). Zato mu je s prvim naslednjim dnevom začel teči 15-dnevni za plačilo sodne takse za pritožbo z dne 6. 2. 2012 (zoper sodbo P 21/2010 z dne 20. 12. 2011). Ker toženec (kot je to v izpodbijanem sklepu ugotovilo sodišče prve stopnje, sam pa v pritožbi tej ugotovitvi ne oporeka) sodne takse v tem roku ni plačal, je potrebno njegovo pritožbo v skladu z zakonom šteti za umaknjeno. Izpodbijani sklep je zato povsem pravilen.

5. Ker so pritožbeni razlogi neutemeljeni in ker pritožbeno sodišče ni ugotovilo nobenih drugih, uradoma upoštevnih kršitev, je toženčevo pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in sklep z dne 19.10.2012 potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------

(1) S katerim je bila njegova pritožba zoper sklep o zavrnitvi ugovora zoper plačilni nalog zavrnjena.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.