VSC sklep Cpg 370/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-02-06

umik tožbe - potrjena prisilna poravnava - domneva umika tožbe

Pritrditi je tožeči stranki, da pravna posledica umika tožbe iz prvega odstavka 158. člena ZPP ne nastopi le v primeru, ko tožeča stranka izrecno sama umakne tožbo, kot je to zmotno razlogovalo sodišče prve stopnje, vendar tudi v primeru, kadar se tožba po samem zakonu šteje za umaknjeno, kot to določa npr. tretji odstavek 105.a člena ZPP, ki je bil uporabljen v obravnavanem primeru.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka nosi sama svoje pritožbene stroške.

Sodišče prve stopnje je z uvodoma navedenim sklepom odločilo o predlogu tožeče stranke za povrnitev stroškov postopka. Odločilo je, da tožeča stranka nosi sama svoje stroške postopka na podlagi prvega odstavka 158. člena in 155. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP).

Tožeča stranka je zoper sklep sodišča prve stopnje vložila pravočasno pritožbo iz pritožbenega razloga zmotne uporabe materialnega prava in pritožbenemu sodišču predlagala, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da ugodi predlogu tožeče stranke za povračilo stroškov, tožeči stranki pa prizna pravico do povrnitve stroškov tega pritožbenega postopka in jih naloži v plačilo toženi stranki, podrejeno pa, da izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje. Bistvo pritožbenih navedb tožeče stranke je, da je tožeča stranka s predlogom za izvršbo uspela, v preostalem delu pa je tožbo v pravdnem postopku umaknila takoj po izpolnitvi zahtevka s strani tožene stranke, zaradi česar je v skladu s 154. in 158. členom ZPP upravičena do povračila stroškov izvršilnega in pravdnega postopka.

Sodišče prve stopnje je odločilo na podlagi pritožbeno neizpodbijanih dejanskih ugotovitev, da je: (-) tožeča stranka kot upnica zoper toženo stranko kot dolžnico vložila predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine zaradi izterjave 207.922,96 EUR s pp, (-) izvršilno sodišče po ugovoru in delnem plačilu tožene stranke izvršbo delno ustavilo, delno je ugotovilo pravnomočnost sklepa o izvršbi, delno v znesku 118.820,56 EUR s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi in izvršilnimi stroški v znesku 401,76 EUR pa je sklep razveljavilo v delu s katerim je bila dovoljena izvršba ter odločilo, da bo o tem delu in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku, (-) pravdno sodišče tožeči stranki poslalo nalog za plačilo sodne takse za redni pravdni postopek in ker tožeča stranka sodne takse ni plačala, je sodišče štelo, da je tožbo umaknila in je izvršilni sklep v še spornem delu razveljavilo in pravdni postopek ustavilo s sklepom z dne 17. 4. 2012 (ZPP člen 105a, tretji odstavek), (-) po prejemu sklepa o ustavitvi postopka tožeča stranka pravočasno priglasila izvršilne in pravdne stroške in predlagala njihovo povrnitev.

Sodišče prve stopnje je zaključilo, da tožeča stranka ni upravičena do povračila  stroškov postopka skladno z določbo prvega odstavka 158. člena in 155. člena ZPP.

Odločitev sodišča prve stopnje je pravilna, čeprav ne iz razlogov kot jih navaja sodišče prve stopnje.

Prvi odstavek 158. člena ZPP določa, da mora tožeča stranka, ki umakne tožbo, nasprotni stranki povrniti pravdne stroške, razen če jo je umaknila takoj, ko je tožena stranka izpolnila zahtevek.

Pritrditi je tožeči stranki, da pravna posledica umika tožbe iz prvega odstavka 158. člena ZPP ne nastopi le v primeru, ko tožeča stranka izrecno sama umakne tožbo, kot je to zmotno razlogovalo sodišče prve stopnje, vendar tudi v primeru, kadar se tožba po samem zakonu šteje za umaknjeno, kot to določa npr. tretji odstavek 105.a člena ZPP, ki je bil uporabljen v obravnavanem primeru (primerjaj: N. Betetto v Pravdni postopek, Zakon s komentarjem, 2. knjiga, GV Založba, Ljubljana 2006, stran 48).

Prav tako je pritrditi tožeči stranki, da je kot izpolnitev zahtevka v tem primeru, že po ustaljeni sodni praksi, šteti tudi priznanje terjatve tožeče stranke v postopku prisilne poravnave ali v stečajnem postopku. Zato je drugačno stališče sodišča prve stopnje v izpodbijani odločbi zmotno.

Toda ZPP v prvem odstavku 158. člena določa, da je tožeča stranka do povrnitve stroškov upravičena le, če tožbo umakne takoj, ko je tožena stranka izpolnila zahtevek, torej ko je bila še sporna terjatev tožeče stranke priznana v postopku prisilne poravnave. Kot navaja tožeča stranka v pritožbi, je bila prisilna poravnava nad toženo stranko potrjena s sklepom z dne 13. 12. 2011 (prav: s sklepom z dne 3. 11. 2011, ki je postal pravnomočen 23. 12. 2011, kot izhaja iz podatkov spisa na listni št. 410), sodišče prve stopnje pa je tožeči stranki poslalo nalog za plačilo sodne takse za redni pravdni postopek, katere neplačilo je bilo razlog za izdajo sklepa o ustavitvi postopka z dne 17. 4. 2012, 21. 3. 2012 in ga je tožeča stranka prejela 23. 3. 2012.

Umik tožbe, kot posledica izpolnitve tožbenega zahtevka tako ni neposredno sledil izpolnitvi zahtevka, kot to zatrjuje tožeča stranka, temveč je od izpolnitve zahtevka preteklo tri mesece. Zaključek sodišča prve stopnje, da bi bila tožeča stranka v primeru ustavitve postopka upravičena do povračila stroškov le, če bi tožbo umaknila takoj, ko bi tožeča stranka izpolnila zahtevek, je tako kljub napačnemu stališču sodišča prve stopnje, da bi morala tožeča stranka tožbo umakniti sama, pravilen. Ker po navedenem ni mogoče šteti, da je tožeča stranka tožbo umaknila takoj, ko je bila terjatev priznana v postopku prisilne poravnave, do povrnitve stroškov v zvezi s spornim tožbenim zahtevkom tožeča stranka ni upravičena in je odločitev sodišča prve stopnje, ki je predlog tožeče stranke zavrnilo, pravilna.

Ker je bilo predlog tožeče stranke za povrnitev stroškov postopka zavrniti že iz navedenega razloga, so nadaljnja, sicer prav tako zmotna razlogovanja sodišča prve stopnje v zvezi s posledicami pravnomočnega sklepa o potrditvi prisilne poravnave na pravdni postopek in s tem v zvezi z uporabo določbe 159. člena ZPP, brez pomena in so brez pomena za odločitev tudi s tem v zvezi podane pritožbene navedbe, zato se pritožbeno sodišče z njimi ni ukvarjalo.

Kolikor tožeča stranka v pritožbi izpostavlja izvršilne stroške nastale v zvezi s terjatvijo tožeče stranke v višini 79.102,40 EUR s pripadki, o kateri je bilo pravnomočno odločeno že v izvršilnem postopku, pa je pripomniti, da je bilo o teh izvršilnih stroških odločeno že v izvršilnem postopku in da ti niso bili predmet tega pravdnega postopka.

Pritožbo je bilo po navedenem zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje (člen 365 točka 2 ZPP).

Ker tožeča stranka s pritožbo ni uspela, nosi sama svoje pritožbene stroške (člen 154/I v zvezi s členom 165/I ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.