TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cpg 477/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-05-08

oprostitev plačila sodne takse - sredstva v bilanci stanja - naložba v podjetje v stečaju

Tožeča stranka ni podala dovolj konkretnih navedb o višini sredstev, ki jih izkazuje v bilanci stanja, in ki naj bi predstavljale naložbo v hčerinsko družbo v stečaju, zaradi česar z njimi ne more razpolagati ali jih unovčiti. Za te trditve pa tudi ni predložila nobenih dokazov.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom ni ugodilo predlogu tožeče stranke za oprostitev oziroma odlog plačila sodne takse z dne 9. 1. 2013.

2. Zoper sklep je vložila pritožbo tožeča stranka in pritožbenemu sodišču predlagala, da izpodbijani sklep spremeni tako, da predlogu tožeče stranke za oprostitev plačila sodnih taks za redni postopek ugodi oziroma ji plačilo takse odloži do izdaje prvostopenjske odločbe, podrejeno pa je predlagala razveljavitev izpodbijanega sklepa in vrnitev zadeve sodišču prave stopnje v nov postopek.

4. Tožeča stranka je predlog za oprostitev oziroma odlog plačila sodne takse utemeljevala z navedbami, da je v letu 2011 ustvarila bilančno izgubo v višini 704.362,00 EUR, sredstva, ki jih izkazuje v bilanci stanja, pa predstavljajo naložbo v hčerinsko družbo S. d.d., ki je v stečajnem postopku, zaradi česar z njimi ne more razpolagati ali jih unovčiti, dalj časa pa ima že blokirane transakcijske račune.

5. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da tožeča stranka ni podala dovolj konkretnih navedb o višini sredstev, ki jih izkazuje v bilanci stanja in ki naj bi predstavljale naložbo v hčerinsko družbo v stečaju, zaradi česar z njimi ne more razpolagati ali jih unovčiti. Za te trditve pa tudi ni predložila nobenih dokazov. V zvezi s tem v pritožbi podana dodatne navedbe so prepozne in zato neupoštevne, saj tožeča stranka ne obrazloži, zakaj jih brez svoje krivde ni navedla že v predlogu za oprostitev oziroma odlog plačila sodne takse. Ob navedeni pomanjkljivi trditveni podlagi pa glede na neprerekane ugotovitve sodišča prve stopnje, da tožeča stranka v bilanci stanja za leto 2011 izkazuje visok delež kapitalskih rezerv, glede na neobstoječe dolgoročne obveznosti in visok kratkoročni likvidnostni koeficient kljub blokadi transakcijskega računa tudi pritožbeno sodišče ocenjuje, da je sposobna plačila sodne takse v višini 1.016,00 EUR, brez da bi s tem ogrozila svoje poslovanje.

6. Ker pritožbeni razlogi niso podani in ker sodišče druge stopnje ob obravnavi pritožbe tudi ni zasledilo kršitev, na katere skladno z drugim odstavkom 350. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 366. členom ZPP pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2291/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-09-20

rok za vložitev pritožbe - prava uka stranka

V obravnavanem primeru je morebitna očitna pomota izključena, saj je toženka pritožbo ne samo poslala nepristojnemu sodišču, ampak jo je nanj tudi naslovila. Čeprav toženka nima pooblaščenca, ji nikakor ni mogoče pripisati nevednosti. Toženka namreč nastopa v številnih pravdah pri sodišču prve stopnje. Sodeč po njenih vlogah v postopku, ne gre za neuko osebo. Po presoji pritožbenega sodišča zato njene pritožbe ni mogoče šteti za pravočasno.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom kot nedovoljeno zavrglo toženkino revizijo z dne 4. 4. 2012.

Toženka se je zoper navedeni sklep pritožila zaradi bistvenih kršitev pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, naj revizijsko sodišče ugodi njeni pritožbi in dopusti revizijo.

Za odločanje o pritožbah zoper odločbe okrajnih in okrožnih sodišč so po 1. točki 35. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) pristojna višja sodišča. Toženkino pritožbo je zato obravnavalo Višje sodišče v Ljubljani.

Toženka bi morala skladno s pravnim poukom v izpodbijanem sklepu svojo pritožbo vložiti pri sodišču prve stopnje. Namesto tega jo je naslovila in izročila Vrhovnemu sodišču RS. Iz dohodnih žigov v spisu je razvidno, da je Vrhovno sodišče RS prejelo toženkino pritožbo 8. 7. 2013, torej zadnji dan pritožbenega roka, medtem ko je pritožba na pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani prispela 10. 7. 2013, ko je pritožbeni rok že potekel.

Če je vloga vezana na rok, se po prvem odstavku 112. člena ZPP šteje, da je vložena pravočasno, če je izročena pristojnemu sodišču, preden se rok izteče. Toženka je pritožbo poslala nepristojnemu sodišču resda pred iztekom roka, vendar je prispela k pristojnemu sodišču šele po izteku roka. V takem primeru pa se po osem odstavku 112. člena ZPP šteje, da je bila vloga pravočasno vložena le takrat, ko je mogoče vložitev pri nepristojnem sodišču pripisati nevednosti tožnika, ki nima pooblaščenca, ali očitni pomoti vložnika.

V obravnavanem primeru je morebitna očitna pomota izključena, saj je toženka pritožbo ne samo poslala nepristojnemu sodišču, ampak jo je nanj tudi naslovila. Čeprav toženka nima pooblaščenca, ji nikakor ni mogoče pripisati nevednosti. Toženka namreč nastopa v številnih pravdah pri sodišču prve stopnje. Sodeč po njenih vlogah v postopku, ne gre za neuko osebo. Po presoji pritožbenega sodišča zato njene pritožbe ni mogoče šteti za pravočasno.

Odločitev o zavrženju pritožbe temelji na 1. točki 365. člena ZPP. Ker je toženkina pritožba prepozna, vsebinsko odločanje o njej ni dopustno. Ne glede na to pa sodišče druge stopnje pojasnjuje, da je v sporih majhne vrednosti, kakršen je tudi obravnavani, po osmem odstavku 458. člena ZPP revizija izrecno izključena. To pomeni, da toženka v nobenem primeru ne bi mogla doseči revizijskega preizkusa izpodbijane sodbe, zato je odločitev sodišča prve stopnje o zavrženju njene revizije pravilna.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2189/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-09-11

Bojan Breznik (preds.), Alenka Kobal Velkavrh (poroč.), Tomaž Pavčnik

zapuščinski postopek - stranke postopka - vročitev sklepa o dedovanju

Kot stranke postopka se štejejo tudi tiste osebe, ki so uveljavljale kakšno pravico iz zapuščine oziroma iz naslova dedovanja, čeprav jim ta pravica s sklepom o dedovanju ni bila priznana.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo pritožbo B. P. zoper sklep o dedovanju opr. št. z dne 17. 11. 2011. Menilo je, da B. P. nima dedne pravice po pokojnem Z. P., ker v pravdi, na katero je bil napoten, ni uspel dokazati, da se ni odpovedal dedovanju po očetu.

Zoper sklep se je laično pritožil B. P.. V bistvenem oporeka sklepu, s katerim je sodišče prve stopnje zapuščinski postopek prekinilo ter ga napotilo na pravdni postopek. Sprašuje se, zakaj mu je sodišče potem poslalo vabilo na obravnavo, če je sodišče mnenja, da se je s sporazumom odpovedal pravici do dediščine. Predlaga, da višje sodišče izpodbijani sklep spremeni tako, da sprejme sklep, s katerim bo postal zakoniti dedič po pokojnem očetu z deležem do 1/3 ali pa izpodbijani sklep razveljavi in predmet vrne v ponovni postopek.

Dedinja M. P. je na pritožbo odgovorila ter predlagala, da pritožbeno sodišče pritožbo zavrže, ker je bila vložena po poteku roka za vložitev pritožbe.

Na podlagi  prvega odstavka 330. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 163. členom Zakona o dedovanju (v nadaljevanju ZD, Ur. l. SRS, št. 15/76 s spremembami in dopolnitvami)  se smejo zoper sodno odločbo pritožiti stranke. V smislu ZD se za stranke štejejo dediči, volilojemniki in druge osebe, ki uveljavljajo kakšno pravico iz zapuščine (175. čl. ZD). Sklep o dedovanju, ki ga je na podlagi drugega odstavka 172. člena ZD mogoče izpodbijati s pritožbo v roku 15 dni od vročitve, se na podlagi 1. odstavka 215. čl. ZD vroči vsem dedičem in volilonajemnikom, kakor tudi osebam, ki so v postopku uveljavljale zahtevke iz naslova dedovanja. Kot stranke postopka se torej štejejo tudi tiste osebe, ki so uveljavljaje kakšno pravico iz zapuščine oziroma iz  naslova dedovanja, čeprav jim ta pravica  s sklepom o dedovanju ni bila priznana.

V konkretnem primeru je pritožnik po pokojnem očetu uveljavljal dedno pravico, zato je v smislu citiranih določb ZD stranka postopka in ima   zoper sklep o dedovanju pravico vložiti pritožbo.

Ker je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo materialno pravo, je pritožbeno sodišče v skladu z določbo 3. točke 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 640/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-05-21

Lidija Leskošek Nikolič (preds.), Andreja Strmčnik-Izak (poroč.), Milojka Fatur Jesenko

fikcija umika tožbe - izostanek iz prvega naroka za glavno obravnavo - izostanek ene od strank - relativna bistvena kršitev določb pravdnega postopka

Prvega naroka za glavno obravnavo se tožeča stranka ni udeležila, se ga je pa udeležila tožena stranka. Domneva umika tožbe pa nastopi le, če na prvi narok za glavno obravnavo ne pride nobena od strank.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom (I.) postopek ustavilo in (II.) tožeči stranki naložilo plačilo pravdnih stroškov tožene stranke.

2. Zoper navedeni sklep se je pravočasno pritožila tožeča stranka in sicer iz vseh pritožbenih razlogov. Predlagala je razveljavitev izpodbijanega sklepa ter priglasila pritožbene stroške.

3. Tožena stranka navedbam v pritožbi nasprotuje, predlaga potrditev izpodbijanega sklepa ter priglaša stroške odgovora na pritožbo.

5. Sodišče prve stopnje je postopek ustavilo na podlagi tretjega odstavka 282. člena ZPP po tem, ko je ugotovilo, da tožeča stranka na narok 12.2.2013 ni pristopila, za njen izostanek pa ni upravičenih razlogov, niti ni splošno znanih okoliščin, iz katerih bi izhajalo, da iz opravičenih razlogov ni mogla priti na narok.

6. Če na poravnalni narok ali na prvi narok za glavno obravnavo, če poravnalni narok ni bil razpisan, ne pride nobena stranka, se šteje, da je tožeča stranka tožbo umaknila (tretji odstavek 282. člena ZPP). Kot izhaja iz podatkov v spisu, se prvega naroka za glavno obravnavo 12.2.2013 tožeča stranka ni udeležila, se ga je pa udeležila tožena stranka (oziroma zanjo stečajni upravitelj, ki je tudi priglasil stroške postopka). Ker domneva umika tožbe po določbi tretjega odstavka 282. člena ZPP nastopi le, če na prvi narok za glavno obravnavo ne pride nobena od strank, kar v konkretnem primeru ni bilo izpolnjeno, pritožnik utemeljeno opozarja, da je sodišče prve stopnje določilo 282. člena ZPP uporabilo nepravilno. S tem je zagrešilo relativno bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz prvega odstavka 339. člena ZPP (na katero tožeča stranka izrecno opozarja), kar je vplivalo na zakonitost in pravilnost izdanega sklepa. Zaradi navedenega je višje sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo (3. točka 365. člena ZPP).

7. Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo (tretji odstavek 165. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 282, 282/3, 339, 339/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 674/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-05-28

Lidija Leskošek Nikolič (preds.), Mateja Levstek (poroč.), Andreja Strmčnik–Izak

predlog za prekinitev postopka - vročitev predloga v izjavo - možnost obravnavanja pred sodiščem

Sodišče prve stopnje predloga pred odločitvijo (pa tudi ne po odločitvi) ni vročilo toženi stranki v izjavo.

Pritožbi se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje prekinilo postopek do pravnomočne odločitve v zadevi Okrožnega sodišča v Krškem, opr. št. P 166/2009.

2. Zoper ta sklep se je pravočasno pritožila tožena stranka iz pritožbenih razlogov absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka in napačne uporabe materialnega prava (1. in 3. točka 1. odstavka 338. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP) in predlagala, naj višje sodišče izpodbijani sklep razveljavi. Priglasila je tudi pritožbene stroške.

3. Tožeča stranka je na pritožbo odgovorila in predlagala, naj jo sodišče zavrne in potrdi izpodbijani sklep, pri čemer je priglasila tudi stroške odgovora na pritožbo.

5. Tožena stranka prvenstveno vlaga pritožbo, ker ji pred izdajo izpodbijanega sklepa ni bil vročen predlog tožeče stranke za prekinitev postopka.

6. Iz spisa je razvidno, da sodišče prve stopnje dejansko predloga pred odločitvijo (pa tudi ne po odločitvi) ni vročilo toženi stranki v izjavo. S tem pa je storilo kršitev 8. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, saj s takim ravnanjem toženi stranki ni bila dana možnost obravnavanja tega predloga pred odločitvijo sodišča. Ker je tako podana absolutna bistvena kršitev določb pravdnega postopka, ki jo tožena stranka uveljavlja v pritožbi, je višje sodišče izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (1. odstavek 354. člena ZPP), v katerem bo moralo predlog tožeče stranke vročiti toženi stranki in ponovno odločiti o predlogu šele po tem, ko bo obema strankama dana možnost izjasnitve v predlogu za prekinitev postopka oziroma o navedbah nasprotne stranke. Višje sodišče se zato tudi ni ukvarjalo z uveljavljenim pritožbenim razlogom kršitve materialnega prava.

7. Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo (3. odstavek 165. člena ZPP in 4. odstavek 163. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 182/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-05-21

Lidija Leskošek Nikolič (preds.), Andreja Strmčnik-Izak (poroč.), Milojka Fatur Jesenko

popravni sklep - pravnomočnost sodne odločbe - pritožbeni razlogi

Sodišče lahko izda popravni sklep kadarkoli, kar pomeni, da tudi po pravnomočnosti sodne odločbe.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom popravilo sklep o prodaji z dne 27.7.2013 (r. št. 39) tako, da se pravilno glasi:

- prodaja se opravi na podlagi zavezujočega zbiranja ponudb

- izhodiščna cena se določi v višini 84.800,00 evrov + 2% DPN

- varščina se določi v višini 8.649,60 evrov.

2. Zoper navedeni sklep se je pravočasno pritožila M., in sicer iz zaradi bistvene kršitve določb postopka ter smiselno nepravilne ugotovitve dejanskega stanja. Predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa, podrejeno, da se prodaja odloži za 6. mesecev.

4. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom popravilo sklep, s katerim je odločilo, da se opravi prodaja nepremičnine ID znak 001 in ID znak 002, in sicer tako, da se opravi prodaja le do ½. Ugotovilo je namreč, da je pri zapisu predmeta prodaje prišlo do očitne pisne pomote.

5. Po določbi 328. člena ZPP v zvezi s 332. členom ZPP in 121. členom ZFPPIPP, lahko sodišče kadar koli popravi napake v imenih in številkah ter druge očitne pisne in računske pomote, pomanjkljivosti glede oblike in neskladnost prepisa sodbe z izvirnikom. Upnica sklep sodišča prve stopnje primarno izpodbija z navedbami, da je sklep o prodaji z dne 27.7.2013 pravnomočen, zaradi česar poprava ni več mogoča. To stališče ni pravilno. V skladu z zgoraj navedenimi zakonskimi določbami lahko sodišče izda popravni sklep kadarkoli, kar pomeni, da tudi po pravnomočnosti sodne odločbe (prim. VS RS III Ips 106/2003, VSL II Cpg 404/2000).

6. Upnica sklep izpodbija tudi iz razlogov, ker se ne strinja s prodajo ½ nepremičnine ter v pritožbi navaja razloge, zaradi katerih bi se morala nepremičnina prodati v celoti. Popravnega sklepa z razlogi, ki se tičejo vsebine odločbe, ki se popravlja s popravnim sklepom, ni mogoče izpodbijati. Zaradi tega upnica s pritožbenimi razlogi ne more uspeti. Izpodbijani sklep je namreč pravilen, izrecno uveljavljani pritožbeni razlogi pa niso podani. Ker niso podani niti razlogi, na katere višje sodišče pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP), je višje sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 121. členom ZFPPIPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 514/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-05-21

Lidija Leskošek Nikolič (preds.), Andreja Strmčnik-Izak (poroč.), Milojka Fatur Jesenko

sklep o imenovanju izvedenca - sklep procesnega vodstva - nedovoljena pritožba

Sklep o določitvi izvedenca, s katerim sodišče zgolj konkretizira izvajanje dokaza z izvedencem, je sklep iz 244. člena ZPP, zato je sodišča pravilno pritožbo zavrglo kot nedovoljeno.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

II. Tožena stranka sama krije stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo pritožbo tožene stranke z dne 8. 1. 2013 kot nedovoljeno.

2. Zoper sklep je vložila pritožbo tožena stranka in pritožbenemu sodišču predlagala, da izpodbijani sklep razveljavi, stroške postopka pa naloži tožeči stranki.

4. Zakon o pravdnem postopku – ZPP v 255. členu določa, da ni pritožbe zoper sklepe sodišča iz 244., 245. in 254. člena ZPP. Sklep o določitvi izvedenca, s katerim sodišče zgolj konkretizira izvajanje dokaza z izvedencem, je sklep iz 244. člena ZPP, zato je odločitev sodišča prve stopnje, ki je pritožbo tožene stranke v skladu s 1. točko prvega odstavka 365. člena ZPP zavrglo kot nedovoljeno, pravilna.

5. Do preostalih pritožbenih navedb se sodišče druge stopnje ni opredeljevalo, ker za odločitev o predmetni pritožbi niso bile relevantne. Tudi sicer pa jih bo tožena stranka lahko uveljavljala tekom dokaznega postopka oziroma v morebitni pritožbi zoper odločitev o glavni stvari.

6. Ker pritožba ni utemeljena, jo je višje sodišče v skladu z določbo 2. točke 365. člena ZPP zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 1550/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-06-04

(ne)plačilo takse - vročitev plačilnega naloga - vročanje prek pooblaščenca - presumpcija umika tožbe

Pogoj za presumpcijo umika tožbe je (pravilna) vročitev naloga za plačilo sodne takse, v katerem je stranki določen rok za plačilo sodne takse ter je ta opozorjena na posledice neplačila sodne takse.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče tožbo štelo za umaknjeno (1. točka izreka) in sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, VL 122027/2011 z dne 26. 8. 2011, razveljavilo tudi v 1. in 3. odstavku izreka ter postopek ustavilo (2. točka izreka).

2. Zoper sklep je pravočasno vložila pritožbo tožeča stranka. Uveljavlja vse pritožbene razloge iz 1. odstavka 338. člena ZPP in pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje.

4. Tožeča stranka je bila s plačilnim nalogom prvostopenjskega sodišča, X Pg 4633/2011 z dne 18. 11. 2011, pozvana k doplačilu sodne takse za redni postopek. Ob tem je bila opozorjena, da se bo v primeru, če sodne takse ne bo plačala v določenem ji roku, štelo, da je tožbo umaknila (105.a člen ZPP).

5. Prvostopenjsko sodišče je v izpodbijanem sklepu ugotovilo, da je tožeča stranka plačilni nalog prejela dne 21. 11. 2011, pri čemer sodne takse v roku ni plačala, plačilnemu nalogu pa tudi ni ugovarjala.

Pooblaščenec tožeče stranke v pritožbi navaja, da spornega plačilnega naloga ni nikoli prejel oziroma mu ni bil vročen. Po vložitvi vloge z dne 6. 1. 2012  je pri tožeči stranki neposredno preveril, ali je bil plačilni nalog vročen njej in ugotovil, da ji je bil, in sicer 21. 11. 2011. Posledično navaja, da ni mogel ukrepati, saj o plačilnem nalogu in iz njega izhajajočem roku za plačilo sodne takse za redni postopek, ni bil seznanjen.

6. Pritožnik ima prav, da v določbah ZPP ni podlage za vročanje pisanj neposredno stranki, če ima le-ta pooblaščenca (137. člen ZPP). Sodišče bi zato moralo nalog za doplačilo sodne takse za redni postopek vročiti pooblaščencu tožeče stranke. Ker tožeči stranki plačilni nalog ni bil (pravilno) vročen, ni podlage za uporabo določbe 3. odstavka 105.a člena ZPP, po katerem se vloga, za katero ni pravočasno plačana sodna taksa, šteje za umaknjeno. Pogoj za presumpcijo umika tožbe po 3. odstavku 105.a člena ZPP je namreč (pravilna) vročitev naloga za plačilo sodne takse, v katerem je stranki določen rok za plačilo sodne takse ter je ta opozorjena na posledice neplačila sodne takse (2. odstavek 105.a člena ZPP).

7. Prvostopenjsko sodišče je torej zmotno uporabilo 3. odstavek 105.a člena ZPP, kar je vplivalo na pravilnost in zakonitost izdanega sklepa, saj je tožbo neutemeljeno štelo za umaknjeno. Pritožbeno sodišče je zato pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek (1. odstavek 354. člena v zvezi s 3. točko 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.