VSL sklep I Cp 429/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-03-13

ZAVAROVANJE TERJATEV - IZVRŠILNO PRAVO - PRAVO VREDNOSTNIH PAPIRJEV

predhodna odredba - domneva nevarnosti - sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - menica - verodostojna listina - akcept

Trasat ne postane menični dolžnik že s tem, ko je na menici zapisan kot trasat, temveč mora menico sprejeti/akceptirati. Dokler trasat menice ne akceptira, ni menično zavezan in ni dolžan plačati.

V obravnavanem primeru tožeča stranka predlogu za izvršbo menice ni priložila, temveč jo je v njem le označila, zato izvršilno sodišče njene vsebine ni preverjalo. V takšnem primeru je v postopku izdaje predhodne odredbe dopustno presojati, ali menica izpolnjuje pogoje za verodostojno listino in ali je tako podana neizpodbitna domneva obstoja nevarnosti.

Menica, iz katere ne izhaja menična zaveza trasata, ne predstavlja verodostojne listine, ki bi lahko bila podlaga za izdajo sklepa o izvršbi zoper trasata.

I. Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

II. Vsaka stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugodilo ugovoru tožene stranke zoper sklep o predhodni odredbi z dne 21. 7. 2011, sklep razveljavilo in predlog  tožeče stranke za izdajo predhodne odredbe zavrnilo (I. točka izreka). Hkrati je odredilo izbris vknjižbe zastavne pravice v korist tožeče stranke pri nepremičninah v lasti tožene stranke (II. točka izreka). Tožeči stranki je naložilo, da toženi stranki povrne stroške ugovora zoper sklep o predhodni odredbi v višini 341,68 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi (III. točka izreka).

2. Zoper sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje tožeča stranka. Navaja, da bi lahko tožena stranka izpodbijala domnevo nevarnosti iz 1. točke prvega odstavka 258. člena ZIZ le s trditvami, da ni bil izdan sklep o izvršbi na podlagi menice ali da proti njemu ni bil vložen ugovor. Ne more pa v postopku izdaje predhodne odredbe po že izdanem sklepu o izvršbi uveljavljati, da listina ni menica, da menica ni veljavna ali da ni bila pravilno akceptirana. Sodišče je preseglo svoja pooblastila, ko je presojalo, ali menica zavezuje toženo stranko, zato je izpodbijani sklep materialnopravno napačen. Smiselno enako je odločilo že Višje sodišče v Ljubljani v zadevi II Ip 3525/2007. Po njenem mnenju je napačno stališče sodišča, da tožena stranka ni menična zavezanka, ker menice ni akceptirala. Menice, ki se glasijo na vpogled, se trasatu ne predložijo v akcept, temveč zgolj v plačilo, kar je tožeča stranka tudi storila. Ker tožena stranka menice ni akceptirala, je bil izpolnjen pogoj za vložitev meničnega izvršilnega predloga. Menica je opremljena s klavzulo ˝brez protesta˝, takšna menica pa v skladu z uveljavljeno sodno prakso predstavlja verodostojno listino, na podlagi katere lahko upnik zoper meničnega zavezanca vloži predlog za izvršbo ne da bi moral prej vložiti menično tožbo. Navaja, da so razlogi sodbe v tem delu sami s sabo v nasprotju. Sodišče najprej navaja, da trasata, ki ne akceptira menice, ni mogoče po sodni poti prisiliti k plačilu, nato pa navede, da klavzula brez protesta oprosti imetnika menice napraviti protest zaradi neakceptiranja, kar ima za posledico brezpogojno pooblastilo za unovčenje menice. Predlaga spremembo oziroma razveljavitev izpodbijanega sklepa.

3. Tožena stranka je odgovorila na pritožbo in predlagala njeno zavrnitev.

5. Po prvem odstavku 257. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) sodišče izda predhodno odredbo na podlagi odločbe domačega sodišča ali drugega organa, ki se glasi na denarno terjatev, ki še ni izvršljiva, če izkaže upnik za verjetno nevarnost, da bo sicer uveljavitev terjatve onemogočena ali precej otežena. Ta nevarnost se domneva, če se predlog za zavarovanje s predhodno odredbo opira med drugim na sklep o izvršbi, izdan na podlagi menice, proti kateremu je bil pravočasno vložen ugovor (druga alineja 1. točke prvega odstavka 258. člena ZIZ).

6. Tožeča stranka je predlog za izdajo predhodne odredbe utemeljevala z navedbami, da je bil zoper toženo stranko izdan sklep o izvršbi na podlagi menice, zoper katerega je tožena stranka podala ugovor. Pritožba nima prav, ko navaja, da sodišče v postopku izdaje predhodne odredbe ni imelo pooblastila za presojo, ali je predložena menica veljavna in ali iz nje izhaja menična zaveza tožene stranke. Odločba Višjega sodišča v Ljubljani II Ip 3525/2007, na katero se pritožnica sklicuje v podporo svojemu stališču, obravnava primer, ko je takšno presojo opravilo že izvršilno sodišče ob izdaji sklepa o izvršbi. V obravnavanem primeru tožeča stranka predlogu za izvršbo menice ni priložila, temveč jo je v njem le označila, zato izvršilno sodišče njene vsebine ni preverjalo. Sklep o izvršbi je izdalo zgolj na podlagi trditve o njenem obstoju, ne pa na podlagi menice same. V takšnem primeru je v postopku izdaje predhodne odredbe dopustno presojati, ali menica izpolnjuje pogoje za verodostojno listino po drugem odstavku 23. člena ZIZ in ali je tako podana neizpodbitna domneva obstoja nevarnosti iz 1. točke drugega odstavka 258. člena ZIZ (1).

7. Sodišče prve stopnje je bilo tako upravičeno odločati o ugovornih navedbah tožene stranke (2), da listina, na podlagi katere je bil izdan sklep o izvršbi, ni menica oziroma da iz nje ne izhajajo menične zaveze tožene stranke (3). Menica, iz katere ne izhaja menična zaveza trasata, namreč ne predstavlja verodostojne listine, ki bi lahko bila podlaga za izdajo sklepa o izvršbi zoper trasata (pomanjkanje pasivne legitimacije kot materialne predpostavke za izdajo sklepa o izvršbi). Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da tožena stranka menice, na katero je tožeča stranka opirala predlog za izvršbo, ni akceptirala in da je v ničemer ne zavezuje. Takšna ugotovitev ima za posledico, da ni podana zakonska domneva iz 2. alineje 1. točke prvega odstavka 258. člena ZIZ in da bi morala tožeča stranka obstoj nevarnosti verjetno izkazati. Tožeča stranka v predlogu za izdajo predhodne odredbe trditev v tej smeri ni podala.

8. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da tožena stranka ni menična zavezanka, ker menice ni akceptirala. Trasat ne postane menični dolžnik že s tem, ko je na menici zapisan kot trasat, temveč mora menico sprejeti/akceptirati (27. člen Zakona o menici – v nadaljevanju ZM). Dokler trasat menice ne akceptira, ni menično zavezan in ni dolžan plačati. V konkretnem primeru je tožeča stranka izdala menico na lastni ukaz. Kot remitent bi pridobila pravico od tožene stranke kot adresata terjati plačilo menične vsote šele, ko bi tožena stranka menico akceptirala.

9. Zmotno je pritožbeno stališče, da je pri menici na vpogled trasat zavezan tudi, če menice ne akceptira. Za menico vpoglednico je značilno, da zapade v plačilo že s samo predložitvijo v plačilo. V tem smislu ima prav pritožba, ko navaja, da se menice na vpogled praviloma ne predlaga v akceptiranje, ker predložitev menice trasatu v plačilo pomeni sočasno tudi njeno dospelost za plačilo. Upnik lahko tedaj zapadlo menično terjatev terja od meničnih zavezancev, tudi po sodni poti. Trasat pa postane menični dolžnik vedno šele z akceptom menice, ki je v tem smislu nujen. Če trasat ne akceptira in ne plača menice, ni izpolnjen pogoj za vložitev meničnega predloga, kot to napačno meni pritožba. Spor med trasantom in trasatom bo v tem primeru mogoče rešiti samo po redni pravni poti in ne z menično tožbo oziroma meničnim izvršilnim predlogom (4).

10. Pritožba neutemeljeno navaja, da so razlogi sklepa v nasprotju in da je podana bistvena kršitev postopka iz 15. točke (pravilno 14. točke) drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Protest in akcept menice sta menični opravili z različnimi pravnimi posledicami, kar je pravilno pojasnilo sodišče v izpodbijanem sklepu. Če trasat menice ne akceptira ali je ne plača, mora menični upnik to ugotoviti s protestom, da ohrani regresne zahtevke zoper menične zavezance. Klavzula ˝brez protesta˝ ga dolžnosti protestiranja oprosti. Navedena klavzula v danem primeru niti ni relevantna, saj iz menice ne izhaja, da bi obstajali menični regresni dolžniki.

11. Ker so pritožbeni očitki neutemeljeni, pritožbeno sodišče pa tudi ni našlo nepravilnosti, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena ZPP v zvezi s 1. odstavkom 366. člena ZPP), je pritožbo zavrnilo in sklep sodišča prve stopnje potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

12. Tožeča stranka s pritožbo ni uspela, zato je dolžna svoje pritožbene stroške krti sama (prvi odstavek 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 165. člena ZPP). Enako velja za toženo stranko, ki z vložitvijo odgovora na pritožbo ni prispevala k razjasnitvi stvari in je njen odgovor na pritožbo v smislu 155. člena ZPP nepotreben.

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------

(1) Tako Vrhovno sodišče RS II Ips 129/2009.

(2) Enake ugovore je tožena stranka podala že v ugovoru zoper sklep o izvršbi.

(3) Podobno Vrhovno sodišče II Ips 129/2009 in Višje sodišče v Ljubljani v zadevah I Cpg 657/2008, I Cpg 1405/2011, I Cpg 339/2012.

(4) Tako J. Žiberna in dr. Š. Ivanjko, Menica in ček kot vrednostna papirja, 1993, str. 77, 80.

ZIZ člen 23, 23/2, 257, 257/1, 258, 258/1, 258/1-1, 258/1-1(2).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.