VSK sklep PRp 162/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-09-05

pritožbeni razlog zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja - pritožba ni dovoljena

Prekrškovni organ sicer v uvodu svoje pritožbe navaja, da pritožbo vlaga na podlagi 2. točke 154. člena ZP-1, torej zaradi kršitve materialnih določb predpisa, ki določa prekršek, vendar je iz nadaljnjih pritožbenih navedb razvidno, da dejansko uveljavlja pritožbeni razlog zmotne ugotovitve dejanskega stanja iz 3. točke 154. člena ZP-1 (izpodbija ugotovitev sodišča prve stopnje, da kršitelju izmerjena hitrost ni bila prikazana takoj po meritvi), iz tega razloga pa glede na določbo tretjega odstavka 66. člena ZP-1 pritožba ni dovoljena.

Stroški pritožbenega postopka obremenjujejo proračun.

Okrajno sodišče v Sežani je z izpodbijano sodbo razsodilo, da se ob reševanju zahteve za sodno varstvo vlagatelja – kršitelja, izpodbijani plačilni nalog odpravi ter postopek o prekršku zoper kršitelja M.V. zaradi suma storitve prekrška po 3. točki sedmega odstavka 46. člena ZPrCP, ki naj bi ga storil 14. aprila 2012 ob 11.46 uri, ko je vozil osebni avtomobil A. registrskih označb x po avtocesti A3, krak D, odsek 1, kjer je hitrost omejena na 80 km/h in mu je bila pri km 3.000 izmerjena hitrost 126 km/h, oziroma najmanj 119 km/h, s čimer naj bi največjo dovoljeno hitrost prekoračil za več kot 30 do 40 km/h, ustavi na podlagi 5. točke prvega odstavka 136. člena Zakona o prekrških (ZP-1). Sklenilo je še, da stroški postopka bremenijo proračun.

Zoper sodbo je prekrškovni organ vložil pritožbo, kot navaja, na podlagi 2. točke prvega odstavka 154. člena ZP-1, kršitve materialnih določb predpisa, ki določa prekršek. Kako naj pritožbeno sodišče odloči v tej zadevi, pritožnik ne navaja.

Kršiteljev zagovornik v odgovoru na pritožbo predlaga, da višje sodišče pritožbo prekrškovnega organa kot neutemeljeno zavrne,  s sodbo potrdi sodbo prvostopenjskega sodišča in prekrškovnemu organu naloži plačilo stroškov odgovora na pritožbo.

Pritožbo je bilo treba zavreči, ker ni dovoljena. Prekrškovni organ sicer v uvodu svoje pritožbe navaja, da pritožbo vlaga na podlagi 2. točke 154. člena ZP-1, torej zaradi kršitve materialnih določb predpisa, ki določa prekršek, vendar je iz nadaljnjih pritožbenih navedb razvidno, da dejansko uveljavlja pritožbeni razlog zmotne ugotovitve dejanskega stanja iz 3. točke 154. člena ZP-1 (izpodbija ugotovitev sodišča prve stopnje, da kršitelju izmerjena hitrost ni bila prikazana takoj po meritvi), iz tega razloga pa glede na določbo tretjega odstavka 66. člena ZP-1 pritožba ni dovoljena.

Na rob navedenemu pritožbeno sodišče dodaja, da je določba 15. člena Pravilnika o meroslovnih zahtevah za merilnike hitrosti v cestnem prometu (po kateri ni obvezna uporaba naprav za slikovno dokumentiranje, ko je rezultat merjenja hitrosti mogoče takoj po meritvi neposredno prikazati vozniku kontroliranega vozila), namenjena zagotavljanju temeljnih jamstev poštenega postopka, ki morajo biti kršitelju v postopku o prekršku zagotovljena. Ni odveč opozoriti, da iz spisovnih podatkov nedvomno izhaja, da policisti kršitelja na kraju prekrška niso niti poskušali ustavljati. Šele naknadna zaustavitev kršitelja zato videza poštenega postopka ne daje. Sklicevanje prekrškovnega organa, da gre pri merjenju hitrosti na avtocesti za zelo visoke hitrosti vožnje, zaradi česar vedno ni možno voznika ustaviti takoj po meritvi in mu takoj predočiti izmerjeno hitrost, le še dodatno utrjuje pritožbeno sodišče v prepričanju, da bi moral prekrškovni organ pri meritvah hitrosti na avtocesti (zaradi varnosti policistov kot tudi ostalih udeležencev v prometu) poskrbeti, da se prekršek  ustrezno slikovno dokumentira, zaustavitev takšnega voznika pa nato varno izvede na primernem mestu.

Iz  razlogov navedenih v 4. točki obrazložitve, je višje sodišče, ob ugotovitvi, da v postopku tudi ni bila zagrešena nobena od kršitev na katere je treba paziti po uradni dolžnosti (159. člen ZP-1) pritožbo prekrškovnega organa kot nedovoljeno zavrglo (168. člen v zvezi s prvim odstavkom 163. člena ZP-1).

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na določbi prvega odstavka 147. člena v zvezi z določbo četrtega odstavka 144. člena ZP-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.