VSL sklep I Cp 3287/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-01-22

Nataša Ložina (preds.), Anton Bizjak (poroč.), Milan Mlinar

domneva umika pritožbe - plačilo sodne takse - procesna predpostavka - vrnitev v prejšnje stanje - opravičljiva zamuda - bolezen

Zamuda ni opravičljiva, če stranka ni ravnala tako, kot bi se od nje pričakovalo.

Da toženec ni dvignil pošte od pooblaščenca, v kateri je bil taksni nalog, ni opravičljiv razlog za neplačilo sodne takse. Toženca ni možno prisiliti, da dviguje pošto, ki pride na njegov naslov. To je stvar njegovega voljnega ravnanja.

Bolezen je lahko razlog za vrnitev v prejšnje stanje, vendar ta mora biti nenadna in takšne vrste, da onemogoči opravo procesnega dejanja.

Pritožbi se zavrneta in se potrdita sklepa sodišča prve stopnje.

1. S sklepom P 273/2011-I-36 je sodišče prve stopnje štelo, da je tožena stranka umaknila pritožbo z dne 15. 3. 2013, ker ni plačala takse za pritožbo (105.a člen ZPP). V pritožbi zoper sklep tožena stranka navaja, da takse ni plačala, ker je bila v času od 15. 4. 2013 do 25. 4. 2013 hospitalizirana. Vložila je predlog za vrnitev v prejšnje stanje.

Tožena stranka je dne 15. 3. 2013 vložila pritožbo zoper sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani I P 273/2011 z dne 14. 2. 2013. Ker takse ob vložitvi pritožbe ni plačala, je sodišče prve stopnje toženi stranki poslalo plačilni nalog za plačilo takse v znesku 735,00 EUR, ki je bil pooblaščencu tožene stranke vročen 2. 4. 2013. Sodno takso za pritožbo bi moral plačati v petnajstih dneh. Rok petnajstih dni je potekel 17. 4. 2013. Takse v tem roku ni plačala, zato je sodišče prve stopnje pravilno odločilo, da se pritožba tožene stranke šteje za umaknjeno.

2. S sklepom P 273/2011-I z dne 7. 8. 2013 je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog tožene stranke za vrnitev v prejšnje stanje, da se ji dovoli plačati sodno takso za pritožbo. Zavzelo je stališče, da toženčeva zdravniška zadržanost v času od 15. 4. 2013 do 25. 4. 2013 ne predstavlja okoliščine, ki jo tožena stranka ne bi mogla predvideti oziroma zaradi katere ni mogla plačati sodne takse.

Tožena stranka je zoper sklep vložila pritožbo. Bistvo pritožbenih navedb je, da je sodišče prve stopnje toženčevo zdravstveno zadržanost jemalo preveč strogo formalno, ker ni upoštevalo, da toženec v fazi bolezni ni bil v stanju skrbeti za druge obveznosti. Graja stališče, da med toženo stranko in njenim pooblaščencem ni bila zadostna komunikacija. Bolezen stranke je okoliščina, ki opravičuje uporabo instituta vrnitev v prejšnje stanje.

Tožena stranka je vložila pritožbo 18. 3. 2013 in je že takrat vedela, da mora plačati sodno takso za pritožbo. Ker je ob vložitvi ni plačala, je bil pooblaščencu toženca poslan plačilni nalog za plačilo sodne takse, ki ga je pooblaščenec prejel 2. 4. 2013. Takso za pritožbo bi morala biti plačana v petnajstih dneh, to je do 17. 4. 2013. Taksa v tem roku ni bila plačana. Tožena stranka predlaga vrnitev v prejšnje stanje iz dveh razlogov: ker toženec ni dvignil pošte od pooblaščenca, v kateri mu je bil poslan plačilni nalog za plačilo sodne takse, ker so tožencu zdravstvene težave onemogočile skrb za izpolnjevanje drugih obveznosti, razen za zdravje.

Zakon o pravdnem postopku v 116. členu določa, da če stranka zamudi narok ali rok za kakšno pravno dejanje in izgubi zaradi tega pravico opraviti to dejanje, ji sodišče na njen predlog dovoli, da ga opravi pozneje (vrnitev v prejšnje stanje, če spozna, da je stranka zamudila narok oziroma rok iz upravičenega vzroka.

Sodišče prve stopnje je pravilno ocenilo, da uveljavljana razloga nista opravičljiv razlog in je zato utemeljeno zavrnilo predlog za vrnitev v prejšnje stanje.

Zamuda ni opravičljiva, če stranka ni ravnala tako, kot bi se od nje pričakovalo.

Toženec je ob vložitvi tožbe vedel, da mora takso za pritožbo plačati, ker ni predlagal taksne oprostitve ali odloga plačila sodne takse. Da toženec ni dvignil pošte od pooblaščenca, v kateri je bil taksni nalog, ni opravičljiv razlog za neplačilo sodne takse. Toženca ni možno prisiliti, da dviguje pošto, ki pride na njegov naslov. To je stvar njegovega voljnega ravnanja. Sklicevanju, da zaradi bolezni ni mogel skrbeti za druge obveznosti, ni slediti, saj je dne 15. 3. 2013 vložil pritožbo. Ob vložitvi pritožbe je vedel, da bo moral plačati sodno takso in bi zato lahko in tudi moral poskrbeti , da bo ta plačana.

Bolezen je lahko razlog za vrnitev v prejšnje stanje, vendar ta mora biti nenadna in takšne vrste, da onemogoči opravo procesnega dejanja. Toženčeva bolezen ni bila taka. Toženec je za svojo bolezen izvedel sredi decembra 2012. Ni trditve, da je bil njegov operativni poseg v času od 15. 4. do 25. 4. 2013 nenaden in nenapovedan. Sodišče prve stopnje je zato pravilno zaključilo, da toženec ni izkazal opravičljivega razloga, da takse ni mogel plačati v postavljenem roku do 17. 4. 2013. Toženec bi lahko in tudi moral poskrbeti, da bi bila taksa za pritožbo plačana v roku, kljub temu, da je 15. 4. 2013 odšel na zdravstveni poseg. Pritožbo tožene stranke je bilo zato zavrniti in potrditi slep sodišča prve stopnje (365. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.