VSL sodba I Cp 969/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-01-30

CIVILNO PROCESNO PRAVO - PRAVO INTELEKTUALNE LASTNINE

Razpravno načelo sicer nalaga sodišču, da upošteva le dejstva, ki jih navedeta stranki, vendar je brez pomena, katera od strank je neko dejstvo navedla. Kljub temu, da tožena stranka ni predložila dokazov, s katerimi bi podkrepila svoje navedbe o plačilu vtoževanega zneska, to posledično ne pomeni, da sodišče ne bi smelo upoštevati navedb tožeče stranke ter obvestila o zapadlih obveznostih, iz katerega izhaja, da je bila terjatev delno poravnana.

I. Pritožbi se delno ugodi in se sodba sodišča prve stopnje spremeni tako, da se:

„ 1. Sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani opr. št. VL 64669/2009 z dne 20. 5. 2009 ostane v veljavi v prvem odstavku izreka za glavnico 362,03 EUR in zakonske zamudne obresti od:

- zneska 15,66 EUR od 7. 11. 2007 dalje do plačila,

- zneska 35,46 EUR od 7. 11. 2007 dalje do plačila,

- zneska 47,54 EUR od 7. 11. 2007 dalje do plačila,

- zneska 14,49 EUR od 19. 3. 2008 dalje do plačila,

- zneska 30,2 EUR od 28. 11. 2008 dalje do plačila,

- zneska 54,67 EUR od 3. 1. 2009 dalje do plačila,

- zneska 54,67 EUR od 3. 1. 2009 dalje do plačila,

- zneska 54,67 EUR od 3. 1. 2009 dalje do plačila,

- zneska 54,67 EUR od 3. 1. 2009 dalje do plačila

ter v tretjem odstavku izreka (izvršilni stroški) glede 6,12 EUR.

2. V ostalem se navedeni sklep v prvem (glede 1.801,95 EUR) in tretjem odstavku (glede 29,88 EUR) izreka razveljavi in tožbeni zahtevek v presežku nad dosojenim zneskom zavrne.“

„Tožeča stranka je dolžna toženi stranki plačati pravdne stroške v znesku 143,54 EUR v roku 15 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega dne po poteku paricijskega roka dalje do plačila.“

II. V preostalem se pritožba zavrne in v izpodbijanem, a nespremenjenem delu potrdi sodba sodišča prve stopnje.

III. Tožeča stranka je dolžna toženi stranki plačati stroške pritožbenega postopka v znesku 288,39 EUR v roku 15 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega dne po poteku paricijskega roka dalje do plačila.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani VL 64669/2009 z dne 20. 5. 2009 pustilo v veljavi v prvem odstavku izreka glede 1.918,34 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od posameznih zneskov in datumov navedenih v izreku, ter v tretjem odstavku izreka. V preostalem je sklep o izvršbi v prvem odstavku izreka razveljavilo ter tožbeni zahtevek v presežku nad prisojenim zneskom zavrnilo. Toženi stranki je naložilo plačilo 468,00 EUR pravdnih stroškov, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. Zoper prvostopenjsko sodbo se iz vseh pritožbenih razlogov (prvi odstavek 338. člena Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju: ZPP) po svojem pooblaščencu pritožuje toženec. Predlaga, da sodišče pritožbi ugodi, izpodbijano sodbo pa spremeni tako, da tožbeni zahtevek v celoti zavrne ter tožeči stranki naloži plačilo pravdnih stroškov. Podredno predlaga, da sodišče izpodbijano sodbo razveljavi, zadevo pa vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Navaja, da sodba glede zavrnitve zahtevka nima razlogov, zato je kot take ni mogoče preizkusiti. Meni, da je sodišče kršilo 212. člen ZPP, saj dejansko podlago zadeve predstavljajo vsi dokazi, dejstva in navedbe, ki sta jih v spis predložili pravdni stranki. Sodišče bi tako moralo upoštevati obračun, iz katerega je razvidno, da je bila vtoževana terjatev s strani tožene stranke delno plačana. Meni, da mora sodišče takšen dokaz upoštevati, čeprav je v škodo tožnika, ki ga je predložil.

3. Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki je nanjo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev.

5.Sodišče prve stopnje je pravilno uporabilo določbe Zakona o avtorski in sorodnih pravicah (Ur. l. RS, št. 21/95 s spremembami, v nadaljevanju: ZASP), na podlagi katerega je tožeča stranka pooblaščena za kolektivno uveljavljanje avtorskih pravic s področja glasbe. Pravilen je tudi zaključek sodišča, da tožeča stranka ni upravičena niti do višjih zneskov nadomestila, obračunanih na podlagi Pravilnika o javni priobčitvi glasbenih del (Ur. list RS, št. 138/2006, v nadaljevanju: Pravilnik 06) niti do valoriziranih zneskov v skladu z 11. členom Pravilnika o javni priobčitvi glasbenih del (Ur. List RS, št. 29/1998, v nadaljevanju: Pravilnik 98). V tem delu je tako tožbeni zahtevek utemeljeno zavrnjen.

6. Pritožba pa pravilno uveljavlja kršitev 7. člena ZPP. V skladu z navedenim členom morajo stranke sicer navesti vsa dejstva, na katera opirajo svoje zahtevke in predlagati dokaze, s katerimi se ta dejstva dokazujejo (razpravno načelo), vendar pa pravila o trditvenem in dokaznem bremenu ne pomenijo, da sodišče ne bo upoštevalo navedb, ki jih je stranka navedla in dokazov, ki jih je predložila, čeprav jih ni bila dolžna navesti oziroma predložiti, pa ji gredo v škodo. Razpravno načelo sicer nalaga sodišču, da upošteva le dejstva, ki jih stranki navedeta in dokaze, ki jih predložita, vendar je brez pomena, katera od strank je neko dejstvo navedla in oziroma dokaz predložila.(1) Ne glede na to, da tožena stranka ni predložila dokazov, s katerimi bi podkrepila svoje trditve, da je vtoževani znesek plačala, bi zato sodišče prve stopnje moralo upoštevati navedbe tožeče stranke ter obvestilo o zapadlih obveznostih (priloga A2, v nadaljevanju: obračun), iz katerega izhaja, da je bila terjatev delno poravnana.

7. Ker je sodišče ugotovilo, da sprejem Pravilnika 06 ni bil zakonit, vtoževani znesek nadomestila za uporabo avtorsko varovanih del v diskoteki po gramofonu, CD prevajalniku in disko ozvočenju pa zato previsok (174,03 EUR namesto 110,29 EUR)(2), bi moralo glede na ugovor toženca, da je vtoževane mesečne račune poravnaval po stari tarifi ter predloženi obračun (priloga A2), iz katerega izhaja, da so bili zneski v višini 110,29 EUR mesečno plačani, to upoštevati in vtoževani zahtevek zavrniti tudi v tem delu.

8. Ker iz obračuna ne izhaja, da bi tožena stranka poravnala tudi vtoževane račune za izvedbo glasbenih prireditev (koncerti MŠ, TŽ, Ž, K, SC ter skupine P), pa je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko jih je naložilo v plačilo toženi stranki. Pri tem je sicer glede nekaterih računov zmotno uporabilo Pravilnik 98 in Tarifo za javno priobčitev glasbenih del, saj ta v primeru nadomestila za redne glasbene tarife (tar. št. I-C-1) določa, da to znaša 6 % (in ne 10%) osnove za obračun avtorskega honorarja (točka I), osnova za obračun pa je bodisi prihodek, ki je ustvarjen pri uporabi del iz repertoarja SAZAS, bodisi bruto honorar izvajalcev (če je ta višji od prihodkov vstopnine ali če je vstop prost). Vtoževani računi so tako v tem delu utemeljeni le delno, in sicer račun št. 7079275 (priloga A4) v višini 15,66 EUR, račun št. 70779276 (priloga A5) v višini 35,46 EUR, račun št. 08300019000 (priloga A7) v višini 14,49 EUR, račun št. 08300092341 (priloga A8) pa v višini 30,2 EUR.

9. Ugotovljene kršitve v zvezi z uporabo Pravilnika 98 in pripadajoče tarife, predvsem pa v zvezi s pravili o dokaznem bremenu, so deloma materialnopravne, deloma pa procesne narave (kršitev 7. člena ZPP). Ugotovljene kršitve je lahko sodišče druge stopnje odpravilo na pritožbeni seji, ker glede na njihovo naravo ni bilo potrebno posegati v dokazni postopek (prvi odstavek 354. člena in peta alineja 358. člena ZPP). Sodišče druge stopnje je iz navedenih razlogov sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je tožbeni zahtevek glede plačila za uporabo avtorsko varovanih del v diskoteki po gramofonu, CD prevajalniku in disko ozvočenju zavrnilo v celoti, glede plačila nadomestila za javno izvajanje avtorsko varovanih del (organizacija koncertov) pa delno. Ob tem pritožbeno sodišče zgolj dodaja, da je prvostopenjsko sodišče sicer prekoračilo tožbeni zahtevek glede teka zakonskih zamudnih obresti, saj tožnik zahteva njihovo povračilo od 15. 5. 2009 dalje (primerjaj predlog za izvršbo, list. št. 2) in ne od zapadlosti posameznega računa (priloge A4-A12). Ker pa pritožbeno sodišče na tovrstno procesno kršitev pazi zgolj na zahtevo stranke (tretji odstavek 350. člena ZPP), ta pa v pritožbi ni bila podana, izreka sodbe v tem delu ni spreminjalo. V preostalem delu (glede 362,03 EUR in zakonskih zamudnih obresti) je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in v nespremenjenem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje, saj niso podani niti izrecno uveljavljani pritožbeni razlogi niti pritožbeni razlogi, na katere mora pritožbeno sodišče paziti na podlagi drugega odstavka 350. člena ZPP po uradni dolžnosti (353. člen ZPP).

10. Pritožba ne graja nobene stroškovne postavke, zato je sodišče druge stopnje v ta del odločitve sodišča prve stopnje poseglo le zaradi spremenjenega uspeha v pravdi (drugi odstavek 165. člena ZPP v zvezi z drugim odstavkom 154. člena ZPP). Tožnikov uspeh je sedaj 17%, kar pomeni, da mu izvršilni stroški pripadajo le v višini 6,12 EUR, pravdni stroški pa v višini 79,56 EUR. Toženec je uspel s 83 %, pritožbeno sodišče pa mu je v skladu z Zakonom o odvetniški tarifi (ZOdvT) in predloženim stroškovnikom, priznalo 63 EUR nagrade za ugovor (tar. št. 3468), 126 EUR nagrade za narok (tar. št. 3102), 20 EUR za materialne izdatke (tar. št. 6002), kar povečano za 20 % DDV in 40 EUR sodne takse znaša 286,80 EUR, glede na uspeh pa 223,10 EUR. Po pobotu mora tožnik tožencu povrniti 143,54 EUR pravdnih stroškov.

11. Odločitev o stroških pritožbenega postopka je v skladu z drugim odstavkom 165. člena in prvim odstavkom 154. člena ZPP. Pritožnik je s pritožbo uspel v 81 % (za 1.556,31 EUR od izpodbijanih 1.918,34 EUR), zato se mu prizna 139,20 EUR za nagrado za redno pravno sredstvo (tar. št. 3210), 20 EUR za materialne stroške, povečano za 20 % DDV (skupno 191,04 EUR) ter sodno takso za pritožbo v višini 165 EUR, kar skupno znaša 356,04 EUR, glede na uspeh pa 288,39 EUR. V primeru zamude tožnik poleg dosojenih pravdnih stroškov dolguje tudi zakonske zamudne obresti, ki začno teči prvi dan po poteku 15 dnevnega roka za prostovoljno izpolnitev (paricijski rok).

(1) Primerjaj Ude, L. in ostali, Zakon o pravdnem postopku s komentarjem, 1. knjiga, GV Založba 2005, str. 66-67.

(2) Tarifna oznaka III-A: Predvajanje s fonogramov in videogramov ter računalnikov ter sekundarno oddajanje, točka 1. Diskoteke – mehanična glasba, možno število obiskovalcev do 150 in 8 dni obratovanja v mesecu.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.