VSL sklep II Cp 697/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-03-13

začasna odredba - ugovor zoper sklep o začasni odredbi - prepoved razširjanja določenih trditev

Sodišče je z začasno odredbo prepovedalo tožencu, da bi še naprej s težkimi besedami označeval direktorja tožeče stranke (kot osebo, ki goljufa, izvaja nezakonite skupščine in prevzeme družbe, ki jo vodi ter nezakonito kupuje delnice oziroma izvaja kazniva dejanja).

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z napadenim sklepom zavrnilo ugovor tožene stranke zoper sklep o začasni odredbi z dne 18. 5. 2012 in izpodbijani sklep vzdržalo v celoti v veljavi.

2. Zoper sklep se je v roku pritožil toženec. V laični pritožbi navaja, da sklep izpodbija v celoti, v nadaljevanju pa opisuje potek dogodkov v zvezi s prenosom delnic v letu 2007, o izglasovani dokapitalizaciji I., o še ne pravnomočno zaključeni zadevi I Pg 633/2010, o zadevi I Pg 256/2007 in V Pg 4697/2011, o kazenskih postopkih, ki še niso zaključeni. Pritožbi prilaga nekaj člankov iz slovenskih medijev, ki so bili objavljeni z namenom „uničenja“ pritožnika J. P.. M. P. očita, da ga žali na samih skupščinah družbe I. in pritožnika onemogoča. Meni, da je z izdano začasno odredbo sodišče M. P. samo izdalo licenco, da lahko J. P. blati še naprej po vseh medijih, razširja laži in neresnice o njem, J. P. pa se je prepovedano braniti na enak način kot ga napada M. P..

3. Tožeča stranka je na pritožbo odgovorila. Zavrača pritožbene navedbe toženca in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbo toženca kot neutemeljeno zavrne.

5. Pritožbeno sodišče je sklep sodišča prve stopnje najprej preizkusilo po uradni dolžnosti v skladu z drugim odstavkom 350. člena ZPP. Kršitev ni zasledilo. V nadaljevanju je sklep preizkusilo v mejah razlogov navedenih v pritožbi. Pri tem je ugotovilo, da pritožnik niti z besedo ne pove oz. ne izpodbija ugotovitev prvega sodišča v izpodbijanem sklepu. Navajanja v pritožbi le opisujejo dogodke in razmerja med pravdnima strankama, ki pa v tej fazi postopka in za izdano začasno odredbo niso odločilnega pomena. Na posamezne navedbe pritožbeno sodišče zato ne odgovarja (prvi odstavek 360. člena ZPP).

6. Sodišče prve stopnje je po predlogu tožeče stranke izdalo začasno odredbo, s katero je tožencu J. P. prepovedalo razširjati zlasti še poslovnim partnerjem trditve o dr. M. P. na način, ki ga označuje kot osebo, ki goljufa, izvaja nezakonite skupščine in prevzeme družbe, ki jo vodi ter nezakonito kupuje delnice oziroma izvaja kazniva dejanja. Pritožbeno sodišče v celoti sprejema odločitev in obrazložitev prvega sodišča kar je oboje jasno in prepričljivo utemeljeno v razlogih izpodbijanega sklepa in se v izogib ponavljanju sklicuje na napisano in to povzema kot svoje. Navedenemu ni kaj dodati. Prvo sodišče je začasno odredbo izdalo na podlagi prvega odstavka in 2. alineje drugega odstavka 272. člena ZIZ.

7. Pritožniku pa je le še pojasniti, da ne drži, da je sodišče z začasno odredbo M. P. izdalo licenco, da lahko blati J. P.. Sodišče je samo prepovedalo tožencu, da bi še naprej s težkimi besedami označeval direktorja tožeče stranke. O tem kaj lahko in česa ne sme M. P., pa ni odločalo, saj tudi predloga za kaj takega ni imelo.

8. Pritožba toženca po povedanem ni utemeljena, zato jo je pritožbeno sodišče kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo napadeni sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.