TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sodba II Cp 453/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-02-27

sporazum o razdrtju pogodbe - učinki razvezane pogodbe - dediči - univerzalni pravni nasledniki

Dediči so univerzalni pravni nasledniki in iz tega razloga vstopajo v vsa pravna razmerja njihovega pravnega prednika.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijano sodbo je toženi stranki naloženo, da mora tožeči stranki plačati 1.191,40 EUR s pripadajočimi obrestmi in ji povrniti 978,04 EUR pravdnih stroškov.

2. Zoper sodbo sodišča prve stopnje je vložil pritožbo toženec. V pritožbi navaja, da navedbe sodišča in tožeče stranke niso resnične. Tožeča stranka je montažo oken odpovedala, ko so bila ta že narejena in pripravljena za montažo. Toženi stranki je s tem nastala škoda. Do montaže ni prišlo, ker tožeča stranka ni plačala razlike do polne cene. Pogoj za montažo je bil plačilo celotne kupnine. S sedanjima tožnikoma ni v nobenem poslovnem razmerju. Predlaga razveljavitev sodbe in povrnitev stroškov postopka.

4. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da je pravna prednica tožnikov pri toženi stranki naročila izdelavo in montažo oken in da je dne 27. 2. 2007 plačala avans v znesku 1.180,00 EUR. Rok dobave in montaže oken je bil s toženo stranko dogovorjen od šest do osem tednov od vplačila avansa. Tožena stranka je večkrat najavila montažo oken, vendar do nje ni prišlo. Dne 21. 9. 2007 sta tožeča in tožena stranka sklenili sporazum o razdrtju pogodbe, toženec pa se je zavezal tožeči stranki vrniti prejeti avans. Na podlagi teh dejstev, ob uporabi 111. člena Obligacijskega zakonika, ki določa učinke razdrte pogodbe (povrnitev škode in vrnitev prejetega), je toženi stranki sodišče prve stopnje utemeljeno naložilo, da je dolžna tožeči stranki plačati 1.191,40 EUR s pripadajočimi obrestmi. Odločitev sodišča prve stopnje pravilna.

5. Neutemeljena je pritožbena navedba, da je dejansko stanje zmotno ugotovljeno.

Da so bila okna narejena in pripravljena za montažo, iz izvedenih dokazov ne izhaja.

Da je bila pogodba o delu sporazumno razdrta in da se je toženec tožeči stranki zavezal vrniti prejeti avans, izhaja iz izpovedi M. U. Sodišče prve stopnje ni imelo razloga, da izpovedi ne bi verjelo. Toženec je samo sporočal, kdaj bo dobavil in montiral okna, tega pa ni nikoli izpolnil.

Tožnika sta dediča po pokojni U. S., sta univerzalna pravna naslednika in iz tega razloga vstopata v vsa njena pravna razmerja. Neutemeljena je zato pritožbena navedba, da mu tožnika nista nič plačala in da zato z njim nista v nobenem poslovnem razmerju.

Pritožba toženca je neutemeljena in jo je bilo kot tako zavrniti ter potrditi sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 459/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-03-01

taksna obveznost - plačilni nalog - ugovor zoper plačilni nalog - taksna oprostitev na podlagi zakona

Taksa se ne plača tudi v primeru, če tako določa poseben zakon.

Postopek po tožbi, s katero tožeča stranka zahteva plačilo materialne škode, sklicujoč se pri tem na določila 538. in naslednjih ZKP in (nepravdni) postopek vračanja podržavljenega premoženja, sta dva različna postopka in dva popolnoma različna zahtevka, kar logično izključuje kakršnokoli analogijo z 71. členom ZDen, po katerem stranke v postopku denacionalizacije po tem zakonu ne plačujejo taks.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor tožeče stranke, ki ga je vložila zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse za postopek pred sodiščem prve stopnje.

2. Tožeča stranka se s takšno odločitvijo ne strinja in vlaga pritožbo. Meni, da so zahtevki za povračilo škode zaradi neupravičenega prestajanja kazni zapora v posledici kasnejše razveljavitve obsodbe, prosti plačila sodnih taks. Smiselno je treba uporabiti Zakon o denacionalizaciji. Oseba oziroma dediči osebe, ki je bila neupravičeno obsojena in je kazen prestala, mora imeti možnost sodnega varstva brez plačila takse.

4. Kot je pravilno obrazložilo že sodišče prve stopnje, so na podlagi 10. člena ZST-1 plačila sodnih taks oproščene tam naštete osebe, taksa pa se tudi ne plača, če tako določa poseben zakon. Ker v konkretnem primeru tožeča stranka ni oseba navedena v 10. členu ZST-1, prav tako pa tudi poseben zakon ne določa, da se taksa za tožbo kot je konkretna, ne plača, je odločitev sodišča prve stopnje, ki je ugovor zavrnilo, pravilna.

5. Na odločitev pritožbenega sodišča ne more vplivati sklicevanje na smiselno uporabo Zakona o denacionalizaciji (v nadaljevanju ZDen), ki v 1. odstavku 71. člena določa, da stranke v postopku denacionalizacije po tem zakonu ne plačujejo taks. V konkretnem primeru namreč ne gre za (nepravdni) postopek vračanja podržavljenega premoženja, ampak postopek po tožbi, s katero tožeča stranka zahteva plačilo materialne škode, sklicujoč se pri tem na določila 538. in naslednjih Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP). Gre torej za dva različna postopka in dva popolnoma različna zahtevka, kar logično izključuje kakršnokoli analogijo.

6. Tudi mnenje tožeče stranke, da bi morala, glede na podlago svojega zahtevka, imeti možnost uveljaviti sodno varstvo brez plačila takse, na odločitev ne more vplivati, saj takšno mnenje, tudi če bi se sodišče z njim strinjalo, ne more nadomestiti posebne zakonske ureditve.

7. Ker glede na obrazloženo pritožba ni utemeljena, pritožbeno sodišče pa ni zasledilo niti kršitev na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena ZPP), jo je zavrnilo in na podlagi 2. točke 365. člena ZPP sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2574/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-02-27

tožba za razveljavitev sodne poravnave - zavrženje tožbe - nepopolna tožba - zadostno število izvodov

Ker tožnika popravljene tožbe, kljub ustreznemu opozorilu na posledice v pozivu, nista vložila v zadostnem številu izvodov, se tožba zavrže.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo.

2. Zoper sklep sta se pritožila tožnika brez izrecne navedbe pritožbenih razlogov in brez izrecnega pritožbenega predloga. Priznavata, da sta vložila nepopolno vlogo in prosita, da sodišče napake ne upošteva. Ne drži, da nista navedla toženih strank in vrednosti spora, strinjata pa se, da nista navajala dopustnih razlogov za tožbo za razveljavitev sodne poravnave, predvidenih v drugem odstavku 392. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). V nadaljevanju pritožbe navajata in pojasnjujeta, zakaj ocenjujeta, da je bila sodna poravnava sklenjena pod vplivom grožnje.

4. Sodišče je zavrglo tožbo na dveh podlagah in sicer na podlagi petega odstavka 108. člena ZPP v zvezi s 106. členom ZPP, ker sta tožnika popravljeno tožbo vložila le v enem izvodu (pritožnika temu ne oporekata) in na podlagi petega odstavka 393. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 398. člena ZPP, ker tožnika niti v popravljeni tožbi nista navedla dopustnih razlogov za razveljavitev sodne poravnave iz drugega odstavka 392. člena ZPP.

5. Odločitev sodišča prve stopnje je pravilna in zakonita. Za zavrženje tožbe zadošča že neizpodbijano dejstvo, da tožnika popravljene tožbe, kljub ustreznemu opozorilu na posledice v pozivu 14. 6 .2012, nista vložila v zadostnem številu izvodov. Sicer pa pritožnika ne nasprotujeta ugotovitvi sodišča prve stopnje, da ne navajata dopustnih razlogov za razveljavitev sodne poravnave iz drugega odstavka 392. člena ZPP. Nasprotno, priznavata, da razlogov nista navedla. Po izrecni določbi prvega odstavka 398. člena ZPP, ki se na podlagi petega odstavka 393. člena ZPP uporablja v postopku s tožbo za razveljavitev sodne poravnave, je zato sodišče prve stopnje pravilno tožbo zavrglo. Pritožbeno pojasnjevanje, da je bila poravnava sklenjena pod prisilo z grožnjami, predstavlja nedopustno pritožbeno novoto, saj pritožnika ne izkažeta, zakaj brez svoje krivde tega nista uveljavljala že prej. Pritožbeno sodišče teh trditev zato na podlagi prvega odstavka 337. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP ne sme upoštevati.

6. Ker s pritožbenimi trditvami pritožnika pravilnosti odločitve ne moreta uspešno izpodbiti in ker pritožbeno sodišče ni ugotovilo razlogov, na katere mora paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP), je pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno ter potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

7. Odločitev o pritožbenih stroških je odpadla, ker jih pritožnika nista priglasila.

ZPP člen 106, 108, 108/5, 337, 337/1, 392, 392/2, 393, 393/5, 398, 398/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 987/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-06-11

Vesna Jenko (preds.), Renata Horvat (poroč.), Nada Mitrović

ugovor zoper plačilni nalog - časovna veljavnost ZST-1B

Za konkretni postopek se mora upoštevati Zakon o sodnih taksah, ki je veljal v času vložitve nasprotne tožbe, to je dne 27. 9. 2013.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Prvostopenjsko sodišče je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor tožeče stranke z dne 18.3.2014 zoper nalog za plačilo sodne takse opr. št. VII Pg 4427/2013 z dne 5.3.2014.2. Tožeča stranka je zoper sklep pravočasno vložila pritožbo iz vseh pritožbenih razlogov. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.3. Pritožba ni utemeljena.4. Pravilno je stališče pritožnika, da se mora za konkretni postopek v skladu določbo 39. člena Zakona o sodnih taksah (ZST-1) upoštevati Zakon o sodnih taksah, ki je veljal v času vložitve nasprotne tožbe, to je dne 27.9.2013. Prvostopenjsko sodišče je ta zakon tudi upoštevalo. Dne 10.8.2013 je namreč začel veljati Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnih taksah (ZST-1B), ki v prilogi 1 taksne tarife, pri vrednosti spornega predmeta do 200.000,00 EUR, določa takso s količnikom 1,0 po tabeli 16. člena ZST-1, v višini 1.075,00 EUR. Taksna tarifa pa v tarifni št. 1111 ZST-1 določa, da se za odmero takse za redni postopek uporabi količnik 3,0. Prvostopenjsko sodišče je tako pravilno ocenilo, da v konkretnem primeru glede na vrednost spornega predmeta 197.4006,17 EUR po nasprotni tožbi, znaša taksa 3.225,00 EUR.5. Očitki pritožnika, da je prvostopenjsko sodišče napačno odmerilo takso glede na vrednost spornega predmeta 323.990,60 EUR, se ob povedanem izkažejo kot neutemeljeni.6. Pritožbeno sodišče je glede na navedeno pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP), ko je pred tem ugotovilo, da tudi ni podan nobeden od pritožbenih razlogov, na katere je pritožbeno sodišče dolžno paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 262/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-07-01

Andreja Strmčnik Izak (preds.), Mateja Levstek (poroč.), mag. Damjan Orož

Ko dolžnik kljub vnaprejšnjemu opozorilu v pravnem pouku sklepa, zoper katerega se je pritožil, ni zmogel niti tega, da bi pritožbo podpisal, ne more pričakovati vsebinske obravnave tako pomanjkljive pritožbe.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo dolžnikovo pritožbo z dne 4.4.2014 zoper sklep o zavrnitvi predloga za odpust obveznosti z dne 21.3.2014.

2. Zoper navedeni sklep se je dolžnik pravočasno pritožil. Navaja, da je pritožbo osebno oddal, pri čemer je pomotoma na sodišču vložil nepodpisano pritožbo, podpisani izvod pa mu je bil potrjen z potrdilom o prejemu in vrnjen. Delavec na vložišču ga ni opozoril na nepopolnost.

4. Dolžnik je bil v sklepu z dne 21.2.2014, zoper katerega je vložil nepodpisano pritožbo, izrecno opozorjen, da mora pritožba vsebovati tudi podpis pritožnika in da se v postopku s pritožbo ne uporabljalo pravila ZPP o nepopolnih vlogah. Kljub temu je vložil pritožbo, ki ni vsebovala njegovega podpisa. Delavec na vložišču ga ni bil dolžan opozoriti na nepopolnost vloge in to niti ni njegova naloga – njegova naloga je bila le sprejeti tisto, kar je dolžnik prinesel. Že Ustavno sodišče Republike Slovenije je v odločbi U-I-8/10 z dne 3.6.2010, ko je presojalo ustavnost 336. člena ZPP, zapisalo, da je razumen tak način uresničevanja pravice do pravnega sredstva (torej pravice do pritožbe), po katerem sta obvezni sestavini pritožbe le navedba odločbe, zoper katero se vlaga pritožba, in podpis vložnika. Ko dolžnik kljub vnaprejšnjemu opozorilu v pravnem pouku sklepa, zoper katerega se je pritožil, ni zmogel niti tega, da bi pritožbo podpisal, ne more pričakovati vsebinske obravnave tako pomanjkljive pritožbe.

5. Odločitev sodišča prve stopnje je tako pravilna, zato je višje sodišče ob ugotovitvi, da sodišče prve stopnje tudi ni naredilo nobene kršitve, na katere višje sodišče pazi po uradni dolžnosti (350. člen ZPP v zvezi s 366. členom ZPP, pri čemer se pravila ZPP smiselno uporabljajo na podlagi 1. odstavka 121. člena ZFPPIPP), pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (128. člen ZFPPIPP).

ZPP člen 335, 335-4, 336. ZFPPIPP člen 121, 121/1, 128.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 1223/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-07-17

predlog za oprostitev plačila sodne takse - pravna oseba - izjava o premoženjskem stanju - absolutna bistvena kršitev določb pravdnega postopka

Vpogled v izjavo o premoženjskem stanju potrjuje, da ta vsebuje trditve, ki ustrezajo zakonskemu pogoju iz 3. odstavka 11. člena ZST-1. Ker se sodišče do njih ni vsebinsko opredelilo, je utemeljen očitek bistvene kršitve določb pravdnega postopka.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožene stranke za oprostitev plačila sodne takse in tudi podredna predloga za odlog in obročno plačilo sodne takse za redni postopek.

2. Proti sklepu vlaga pritožbo tožena stranka. Sklicuje se na vse zakonske pritožbene razloge ter sodišču predlaga, naj pritožbi ugodi, sklep spremeni in toženko oprosti plačila sodnih taks. Podredno predlaga vsaj delno ali obročno plačilo sodne takse. Pritožnica utemeljuje obstoj bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP(1), ker sodišče njenih navedb, podanih v izjavi o premoženjskem stanju, ni upoštevalo.

4. Sodišče prve stopnje je predlog za oprostitev plačila sodnih taks zavrnilo, ker naj bi pritožnik ne podal trditev, ki bi ustrezale zakonskemu dejanskemu stanju iz sedanjega četrtega odstavka 11. člena ZST-1(2).

5. Pritožnik trdi, da to ne drži, saj je prav takšne navedbe podal na predpisanem obrazcu izjave o premoženjskem stanju.

6. Vpogled v izjavo o premoženjskem stanju potrjuje, da ta vsebuje trditve, ki ustrezajo zakonskemu pogoju iz tretjega odstavka 11. člena ZST-1. Ker se sodišče do njih ni vsebinsko opredelilo, je utemeljen očitek bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZST-1. To je sodišču narekovalo, da v skladu s pooblastilom iz 3. točke 365. člena ZPP pritožbi ugodi ter izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje sodišču prve stopnje. Sodišče prve stopnje naj kot strankine trditve v ponovljenem postopku upošteva navedbe na izjavi o premoženjskem stanju.

(1) Zakon o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/2007).

(2) Zakon o sodnih taksah (Ur. l. RS, št. 37/2008 – Ur. l. RS, št. 40/2014).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 292/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-07-08

Milojka Fatur Jesenko (preds.), Andreja Strmčnik Izak (poroč.), Lidija Leskošek Nikolič

pritožba proti sklepom v zvezi s prodajo premoženja - procesna legitimacija

Pritožnica ni pridobila procesnega upravičenja v tem insolventnem postopku opravljati procesna dejanja.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da so izpolnjeni pogoji za vknjižbo lastninske pravice na v izreku izpodbijanega sklepa navedeni nepremičnini v korist osebe S. P.

2. Zoper navedeni sklep se je pravočasno pritožila M. T., in sicer iz vseh pritožbenih razlogov. Navedla je, da stečajni dolžnik ni lastnik posameznega dela št. 10 v stavbi k. o. X (ID znak: ..., ID 000), saj je navedeno nepremičnino, ki predstavlja shrambo v izmeri 4,79 m2 v hiši, prodal z notarsko overjeno prodajno pogodbo z dne 30.11.2005 D. in M. T., in sicer hkrati s stanovanjem št. 3.E. Ker je shramba sestavni del navedenega stanovanja, ne more biti predmet samostojne prodaje.

4. Po določbi 344. člen ZFPPIPP (pritožba proti sklepom v zvezi s prodajo premoženja dolžnika), se proti sklepu o prodaji (iz 331. člena ZFPPIPP), sklepu o soglasju k prodajni pogodbi (iz 341. člena ZFPPIPP), sklepu o izročitvi nepremičnine kupcu (iz drugega odstavka 342. člena) in proti sklepu iz četrtega odstavka 343. člena ZFPPIPP lahko pritožijo samo upniki.

5. Pritožbo proti sklepu v postopku zaradi insolventnosti ima pravico vložiti le stranka postopka, razen če zakon za posamezen sklep določa, da pritožbo lahko vložijo samo nekatere stranke (prvi odstavek 126. člena ZFPPIPP). Upnik pridobi upravičenje opravljati procesna dejanja v glavnem postopku zaradi insolventnosti, če v tem postopku prijavi svojo terjatev v roku za prijavo terjatve, določenem v 59. členu ZFPPIPP (57. člen ZFPPIPP). Pritožnica ni upnica v tem stečajnem postopku, in tega tudi ne zatrjuje.

6. Ker pritožnica ni stranka glavnega postopka in zakon ne določa, da lahko druga oseba, ki ni stranka postopka, vloži pritožbo zoper sklepe v zvezi prodajo premoženja dolžnika (344. člen ZFPPIPP), pritožnica ni pridobila procesnega upravičenja v tem insolventnem postopku opravljati procesna dejanja.

7. Zaradi pomanjkanja procesne legitimacije za vložitev pritožbe, je višje sodišče pritožbo zavrglo (1. točka 365. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 222/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-06-03

Milojka Fatur Jesenko (preds.), Andreja Strmčnik Izak (poroč.), Mateja Levstek

procesna legitimacija - pritožba zoper sklep o prodaji - pritožba dražitelja

Procesno legitimacijo za pritožbo proti sklepu o prodaji ima stranka glavnega postopka, v postopku osebnega stečaja pa je to (poleg upnika) tudi dolžnik.

Pritožba S. M. z dne 15.4.2014 se zavrže.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim dodatnim sklepom o prodaji odločilo o prodaji 100% poslovnega deleža dolžnika v družbi K. d.o.o. in U. d.o.o. tako, kot to izhaja iz izreka izpodbijanega sklepa.

2. Zoper navedeni sklep se je pravočasno pritožil S. M., (dražitelj), in sicer iz vseh pritožbenih razlogov ter kršitve ustavne pravice do enakega varstva iz 22. člena Ustave RS. Predlagal je razveljavitev izpodbijanega sklepa.

4. 344. člen ZFPPIPP (pritožba proti sklepom v zvezi s prodajo premoženja dolžnika) določa, da se proti sklepu o prodaji (iz 331. člena ZFPPIPP) lahko pritožijo samo upniki. Procesno legitimacijo za pritožbo proti sklepu o prodaji ima stranka glavnega postopka, v postopku osebnega stečaja pa je to (poleg upnika) tudi dolžnik (385. člen ZFPPIPP).

5. Upnik pridobi upravičenje opravljati procesna dejanja v glavnem postopku zaradi insolventnosti, če v tem postopku prijavi svojo terjatev v roku za prijavo terjatve, določenem v 59. členu ZFPPIPP (56. člen ZFPPIPP). Iz podatkov v spisu ni razvidno, da bi pritožnik v tem postopku prijavil svojo terjatev, česar tudi sam ne zatrjuje. Ker torej pritožnik ni stranka glavnega postopka in zakon ne določa, da lahko druga oseba, ki ni stranka postopka, vloži pritožbo zoper sklep o prodaji, pritožnik ni pridobil procesnega upravičenja, zato v tem postopku ne more opravljati procesnih dejanj.

6. Zaradi pomanjkanja procesne legitimacije za vložitev pritožbe, je višje sodišče pritožbo zavrglo (1. točka 365. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP), ne da bi posebej odgovarjalo na posamezne pritožbene navedbe. Ne glede na navedeno pa višje sodišče pripominja – upoštevajoč tudi druge okoliščine te zadeve - da bi bilo smotrno, da bi sodišče prve stopnje pritožnikove očitke, ki jih je podal v tej zadevi, preverilo in presojalo z vidika 118. in 119. člena ZFPPIPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1937/2014
Sodna praksa višjih sodišč, 2014-09-18

prekinitev postopka - reševanje predhodnega vprašanja - nadaljevanje postopka - prenehanje razlogov za prekinitev - stečaj ni postopek

Sodišče lahko kljub temu, da je v sklepu o prekinitvi navedlo, da bo postopek miroval do končne rešitve stečajnega postopka, nadaljuje s postopkom, če spozna, da ni več razlogov za čakanje na zaključek stečajnega postopka.

I. Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z napadenim sklepom odločilo, da se postopek, ki je bil prekinjen s sklepom z dne 8. 9. 2005 nadaljuje z dnem 2. 4. 2014.

2. Zoper sklep se je pritožila tožena stranka. Pritožuje se iz vseh možnih pritožbenih razlogov po 338. členu ZPP. Navaja, da se razlogi sodišča zaradi katerih je odredilo prekinitev postopka do dneva izdaje sklepa o nadaljevanju postopka niso spremenili oziroma razlog za prekinitev še ni odpadel. Stečajni postopek zoper X., p.o., je še vedno v teku. Iz dopisa stečajnega upravitelja z dne 6. 11. 2013 je razvidno, da je bil tožnik s sklepom St 24/2002 poplačan skoraj v celoti in glede na običajen potek postopka ni razloga, da ne bi bil poplačan še v manjkajočem delu oziroma, da sredstva stečajnega dolžnika zadoščajo za poplačilo upnika. Predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in napadeni sklep razveljavi, tožeči stranki pa naloži v plačilo stroške pritožbe.

4. Iz samega sklepa o prekinitvi postopka ne izhaja, na podlagi katerega določila ZPP je bil postopek prekinjen, a se je sodišče tedaj očitno odločilo, da samo ne bo reševalo predhodnega vprašanja (1. točka prvega odstavka 206. člena ZPP). Kadar gre za prekinitev po tej določbi, pa ima sodišče, na podlagi drugega odstavka 208. člena ZPP možnost, da v primeru, če spozna, da ni več razlogov, da bi se čakalo na zaključek stečajnega postopka (X., p.o.)), s postopkom nadaljuje. Do zaključka in odločitve, da postopek nadaljuje, je prišlo sodišče na podlagi dejstva, da je bila glavna delitev stečajne mase opravljena že v letu 2003 (tedaj je tožnik prejel delno plačilo). Stečajni postopek pa še ni zaključen, ker še niso zaključeni vsi spori, vezani na stečaj, in tudi ni pričakovati, da bi se kmalu rešili. Temu je še dodati, da upnik (tukaj tožnik), kateremu je v stečaju priznana terjatev, lahko vodi samostojni postopek proti drugemu solidarnemu dolžniku (da je tožena stranka solidaren dolžnik, zatrjuje tožeča stranka). Po povedanem je zaključiti, da kljub temu, da je v sklepu o prekinitvi navedeno, da bo postopek miroval do končne rešitve stečajnega postopka nad družbo St št. 24/2002, pritožbeno sodišče sprejema odločitev prvega sodišča, ki je odločilo, da bo s postopkom v tej zadevi nadaljevalo. To možnost daje sodišču določilo 2. točke 208. člena ZPP. Sodišče je svojo odločitev tudi ustrezno utemeljilo.

ZPP člen 206, 206/1, 206/1-1, 208, 208-2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.