VSL sklep I Cpg 573/2013
Sodna praksa višjih sodišč, 2013-06-05

Nada Mitrović (preds.), Maruša Primožič (poroč.), Vesna Jenko

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - POGODBENO PRAVO

ugovor nepristojnosti - dunajska konvencija - splošni pogoji orgalime s2000 - arbitražna klavzula - pisnost - obstoj daljšega poslovnega sodelovanja - sklenitev pisne pogodbe - mednarodni običaj

Ob ugotovitvah, da je tožena stranka v ponudbi jasno navedla informacijo o možnosti vključitve njenih splošnih pogojev v pogodbo; da iz ponudbe izhaja, da je tožena stranka tožeči stranki ponudila, da se lahko nanjo obrne s kakršnimkoli vprašanjem oziroma glede katerekoli nejasnosti, pa tožeča stranka na 8. točko v ponudbi ni reagirala; da so Orgalime S2000 standardizirani splošni pogoji, ki so v tovrstni dejavnosti v široki uporabi po celi Evropi; in da tožeča stranka tudi po sklenitvi pogodbe ni reagirala na večkratno izrecno omenjanje Orgalime S2000, je sodišče prve stopnje pravilno zaključilo, da vsaka razumna oseba enakih lastnosti kot tožeča stranka v enakih okoliščinah izjave tožene stranke v 8. točki ponudbe ne bi mogla razumeti drugače kot tako, da bodo del pogodbe tudi splošni pogoji tožene stranke.

I. Pritožbi se delno ugodi in se sklep sodišča prve stopnje v II. točki razveljavi.

II. V preostalem delu se pritožba zavrne in sklep sodišča prve stopnje v nerazveljavljenem delu potrdi.

III. Pritožnik sam nosi svoje pritožbene stroške.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče odločilo, da ni pristojno za odločanje v obravnavanem sporu (I. točka izreka), temveč je za to pristojna Mednarodna Trgovinska Arbitraža (II. točka izreka). Zato je tožbo zavrglo in opravljena pravdna dejanja razveljavilo (III. točka izreka) ter tožeči stranki naložilo, da toženi stranki plača pravdne stroške v višini 7.606,67 EUR v roku 15 dni od pravnomočnosti sklepa, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od šestnajstega dne od pravnomočnosti sklepa dalje (IV. točka izreka).

2. Zoper sklep se je pritožila tožeča stranka. Uveljavlja vse pritožbene razloge po 1. odstavku 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da ugovor sodne nepristojnosti zavrne oziroma podrejeno, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Priglaša pritožbene stroške.

3. Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

5. Obravnavana zadeva je že drugič pred pritožbenim sodiščem. Sodišče prve stopnje je namreč s sklepom, opr. št. I Pg 537/2008-111 z dne 02. 12. 2011 odločilo, da je za odločanje o sporu pristojno sodišče Republike Slovenije. Ugotovilo je namreč, da gre za spor z mednarodnim elementom, da pa ni mogoče trditi, da je bila med pravdnima strankama vnaprej jasno in izrecno dogovorjena pristojnost arbitraže ter s tem izključena sodna pristojnost. Ker sodišče ob tem ni uporabilo določb Konvencije Združenih narodov o mednarodni prodaji blaga (Dunajska konvencija, 1980, v nadaljevanju CISG), je dejansko stanje nepopolno ugotovilo. Zato je Višje sodišče v Ljubljani s sklepom, opr. št. I Cpg 344/2012 z dne 13. 4. 2012, pritožbi ugodilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek z navodilom, da naj se sodišče prve stopnje v ponovljenem postopku, upoštevaje določbe 8. in 9. člena CISG, opredeli do vseh pravno relevantnih trditev pravdnih strank.

6. V ponovljenem postopku je sodišče upoštevaje 8. in 9. člen CISG ugotovilo, da je tožeča stranka oziroma bi razumna oseba v enakem položaju kot tožeča stranka, najkasneje v času sprejema ponudbe tožene stranke z naročilnico z dne 15. 12. 2006 vedela, da so bili v predmetno pogodbo vključeni splošni pogoji Orgalime S2000. Ker ti splošni pogoji vsebujejo arbitražno klavzulo, je sodišče prve stopnje odločilo, da odločanje o obravnavanem sporu ne spada v sodno pristojnost, tožbo zavrglo in opravljena pravdna dejanja razveljavilo.

7. Pritožnik takšno odločitev sodišča prve stopnje izpodbija. Neutemeljeno navaja, da tožena stranka ni zmogla dokaznega bremena v zvezi z ugovorom sodne pristojnosti. Tožena stranka je namreč že v odgovoru na tožbo ugovarjala sodni pristojnosti in v zvezi s tem zatrjevala, da je bilo med strankama dogovorjeno reševanje sporov pred arbitražo, kot to izhaja iz splošnih pogojev Orgalime S2000, za katere je navedla, da so bili med strankama nedvomno dogovorjeni, pri čemer je bila referenca nanje vsebovana že v 8. točki ponudbe, ki se sklicuje na „S. splošne pogoje“. Glede na navedeno je bila trditvena podlaga tožene stranke glede ugovora sodne nepristojnosti zadostna, prav tako pa tožeča stranka v pritožbi ni konkretizirala, katere trditve naj tožena stranka ne bi podala.

8. Nadalje se pritožnik sklicuje na komentar CISG iz katerega izhaja, da splošni pogoji postanejo del ponudbe le, če se lahko nasprotna stranka na razumen način s tem (da so splošni pogoji del ponudbe) seznani oziroma tega zaveda (1). Glede na ugotovitev sodišča prve stopnje, da je bila tožena stranka tožeči stranki vedno na voljo za morebitna vprašanja, torej tudi morebitna vprašanja glede navedbe v 8. točki ponudbe - „S. splošni pogoji“, bi se lahko tožeča stranka kot razumna oseba seznanila s tem za katere pogoje gre, če za njih, kot sama trdi, ni vedela. Pri čemer ni nezanemarljivo, da se tožeča stranka sicer brani, da ni vedela oziroma, da na uporabo spornih splošnih pogojev ni nikoli pristala, pri tem pa ne navede kaj oziroma katere pogoje je razumela kot pogoje navedene v 8. točki ponudbe, glede na to, da ji je bilo znano, da so bili v prejšnjih dveh sklenjenih pogodbah vselej vključeni tudi splošni pogoji – takrat sicer še ZN ECE 188A. Iz komentarja CISG, na katerega se sklicuje pritožnik, tako izhaja, da je potrebno uporabo splošnih pogojev poslovanja ene od strank vedno presojati iz vidika 8. člena CISG, kar je sodišče prve stopnje v obravnavanem postopku tudi storilo. Presojalo je namreč, kako bi razumna oseba enakih lastnosti kot tožeča stranka, v enakih okoliščinah, razumela 8. točko ponudbe tožene stranke in glede na vse ugotovljeno zaključilo, da bi moralo biti vsaki razumni osebi enakih lastnosti in v enakih okoliščinah znano, da bodo del pogodbe tudi splošni pogoji Orgalime S2000, ki so standardizirani pogoji v istovrstnih dejavnostih in v široki uporabi po celi Evropi (B4).

9. Očitek pritožnika, da Splošni pogoji Orgalime S2000 niso nasledniki splošnih pogojev ZN ECE 188A, ker je prve sprejela organizacija Orgalime, druge pa Združeni narodi, pri čemer se še vedno uporabljajo oboji, ni utemeljen. Komisija ZN je ugotovila, da splošni pogoji ZN ECE 188A ne dosegajo vseh zahtev prakse, ker niso popolni in so v določeni meri zastareli. Zato so bili leta 1992, sicer res s strani druge organizacije – Orgalime, izdelani novi standardizirani pogoji, ki so od sprejetja prevzeli že velik del prejšnjega trga pogojev ECE (ZN) 188. Orgalime S2000 (2) bili izdelani Avgusta 2000 in predstavljajo novejšo različico originalnih pogojev iz leta 1992. Temeljijo na enakih izhodiščih kot splošni pogoji ZN ECE 188A, najpomembnejša sprememba pa je v tem, da so izpopolnjeni, tako da strankam ni potrebno sklepati dodatnih sporazumov (3). Pri tem pa je tudi pomembno, da je sodišče prve stopnje ugotovilo, da so tudi splošni pogoji ZN ECE 188A vsebovali arbitražno klavzulo. Zato sklicevanje tožeče stranke, da gre z vidika vprašanja pristojnosti reševanja sporov za popolnoma drugačne splošne pogoje, tudi z navedenega vidika ne drži.

10. Pritožnik sodišču očita, da „S. splošnih pogojev“ iz 8. točke ponudbe, ni mogoče enačiti s splošnimi pogoji Orgalime S2000. Pri tem naj bi sodišče prve stopnje zmotno sledilo izjavi direktorja tožene stranke, da je pred sklenitvijo pogodbe direktorja tožeče stranke seznanil z navedenimi splošnimi pogoji. Direktor tožeče stranke kot tudi zaslišana priča Č. sta namreč izpovedala, da tožena stranka splošnih pogojev Orgalime S2000 v času sklepanja pogodbe ni omenjala. Tožeči stranki naj bi jih prvič predložila z elektronskim sporočilom 9. 7. 2007, ko je med njima že prišlo do spora.

Ne drži trditev pritožnika, da je sodišče zaključilo, da je izjava podana v 8. točki ponudbe pomenila uporabo splošnih pogojev Orgalime S2000 zgolj zaradi izpovedi direktorja tožene stranke. Sodišče prve stopnje je presodilo izpolnjenost pogojev določenih v 8. členu CISG in na podlagi vsakega dokaza posebej in vseh dokazov skupaj zaključilo, da bi vsaka razumna oseba enakih lastnosti kot tožeča stranka v enakih okoliščinah, izjavo tožene stranke „S. standardni pogoji“ razumela tako, da bodo del pogodbe tudi splošni pogoji Orgalime S2000. Ob tem se je sicer sodišče prve stopnje oprlo tudi na izpoved direktorja tožene stranke, da je še pred sklenitvijo pogodbe seznanil toženo stranko z navedenimi pogoji, saj je bilo potrebno nekatere modalitete pogodbe ustno dogovoriti. Tožeča stranka je namreč tudi sama navajala, da sta se stranki o poslu ustno dogovarjali, pri čemer ni pojasnila kakšni so bili ti dogovori oziroma, da so bili drugačni kot to izhaja iz splošnih pogojev Orgalime S2000. Prepričljiva je izjava direktorja tožene stranke tudi v delu, da bi bilo poslovanje na način, da bi tožena stranka za vsako državo s katero sodeluje dogovarjala nove pogoje, povezano s prevelikimi stroški. Glede na navedeno je logična uporaba standardiziranih splošnih pogojev, kot so Orgalime S2000, ki so na področju delovanja tožene stranke široko uporabljeni. Sodišče prve stopnje je torej izjavo direktorja tožene stranke presojalo skupaj z ostalimi dokazi, njegovi oceni pa kot že rečeno pritožbeno sodišče sledi. Da so bili s „S. splošnimi pogoji“ mišljeni ravno splošni pogoji Orgalime S2000, pa izhaja iz splošno znanega dejstva široke uporabe teh splošnih pogojev na območju poslovanja pravdnih strank (EU) in dejstva, da tožeča stranka glede sklicevanja tožene stranke na njene splošne pogoje v ponudbi ni imela pripomb oziroma vprašanj, kot tudi iz njenega kasnejšega ravnanja. Tožena stranka se je namreč po sklenitvi pogodbe večkrat sklicevala na splošne pogoje Orgalime S2000, tožeča stranka pa na to ni reagirala v smislu, da ti pogoji niso del pogodbe.

11. Pritožnik sodišču prve stopnje očita tudi, da je zmotno štelo, da sta stranki pred sporno pogodbo sklenili več pogodb. Slednje sicer drži. Pravdni stranki sta namreč pred sporno pogodbo sklenili le dve prodajni pogodbi, vendar sta bili v poslovnem razmerju cca. 9 let. Torej sta pred tem dalj časa poslovno sodelovali in zato ena drugo dobro poznali. Sodišče prve stopnje je dejstvo obstoja daljšega poslovnega sodelovanja, ne glede na število pogodb, ki so bile v tem času sklenjene, upoštevalo pri razlagi izjave tožene stranke v 8. točki njene ponudbe. Ob ugotovitvah, da je tožena stranka v ponudbi jasno navedla informacijo o možnosti vključitve njenih splošnih pogojev v pogodbo (8. točka ponudbe); da iz ponudbe izhaja, da je tožena stranka tožeči stranki ponudila, da se lahko nanjo obrne s kakršnimkoli vprašanjem oziroma glede katerekoli nejasnosti, pa tožeča stranka na 8. točko v ponudbi ni reagirala; da so Orgalime S2000 standardizirani splošni pogoji, ki so v tovrstni dejavnosti v široki uporabi po celi Evropi (B4); in da tožeča stranka tudi po sklenitvi pogodbe ni reagirala na večkratno izrecno omenjanje Orgalime S2000 (elektronska pošta B5 – B15), je sodišče prve stopnje pravilno zaključilo, da vsaka razumna oseba enakih lastnosti kot tožeča stranka v enakih okoliščinah izjave tožene stranke v 8. točki ponudbe ne bi mogla razumeti drugače kot tako, da bodo del pogodbe tudi splošni pogoji tožene stranke. V takšno prepričanje je sodišče prve stopnje utrdilo tudi dejstvo dolgoletnega poslovnega poznanstva pravdnih strank in ob tem sklenitev dveh prodajnih pogodb, v katerih so bili dogovorjeni splošni pogoji ZN ECE 188A, ki pa so se v času sklenitve sporne pogodbe modernizirali z novimi, izpopolnjenimi splošnimi pogoji Orgalime S2000. Zato dejstvo ali sta stranki pred sporno pogodbo sklenili dve ali več prodajnih pogodb ni bila edina upoštevna okoliščina za presojo izjave tožene stranke skladno z 8. členom CISG, temveč je skladno s 3. odstavkom tega člena le ena izmed relevantnih okoliščin primera, ki se upošteva pri pojmovanju razumne osebe in ugotavljanju namena stranke.

12. Pritožnik nasprotuje ugotovitvi, da je tožeča stranka s tem, ko splošnih pogojev iz 8. točke ponudbe ni komentirala, le-te sprejela. Res je, da je glede veljave splošnih pogojev ključen trenutek sklenitve pogodbe in ne kasnejši dogodki. Vendar pa se skladno z 8. členom CISG pomen poslovnih izjav strank danih ob sklepanju pogodbe, kamor sodi tudi izjava tožene stranke v 8. točki ponudbe, presoja upoštevaje vse okoliščine. Ena izmed relevantnih okoliščin je tudi kasnejše ravnanje strank, kot to določa 3. odstavek 8. člena CISG. Sodišče je torej dejstvo, da tožeča stranka na sklicevanje tožene stranke na splošne pogoje Orgalime S2000 ni reagirala, upoštevalo le kot eno od okoliščin za presojo ali je bila ob sklenitvi sporne pogodbe dogovorjena uporaba splošnih pogojev.

13. Navedbe pritožnika, da splošni pogoji Orgalime S2000 niso splošno in široko uporabljeni na področju industrije, na katerem deluje tožeča stranka, niso utemeljene. Iz dostopnih podatkov na Ajpes izhaja, da se tožeča stranka ukvarja z dejavnostjo „izdelava elektronskih komponent“. Iz tožbenih trditev izhaja, da gre za izdelavo plošč različnih materialov namenjenih kot vodnik električnega toka med posameznimi elektronskimi komponentami, ki so pritrjene na ploščo. Za dosego navedenega je potrebno iz plošče odstraniti odvečni baker in sicer s kemijsko reakcijo raztapljanja bakra z raztopino amoniaka, kar naj bi opravljali stroji tožene stranke. Ker iz spletne strani organizacije Orgalime izhaja, da se splošni pogoji Orgalime S2000 uporabljajo za dobave proizvodov/strojev v tehničnih industrijah na splošno (4), so po mnenju pritožbenega sodišča, nedvomno uporabljivi tudi za dobavo spornih strojev. Tudi sicer pa je bistveno, da so splošni pogoji Orgalime S2000, ki jih je v ponudbo vključila tožena stranka, splošno in široko uporabljeni na področju, na katerem deluje dobavitelj oziroma tožena stranka, in ne tožeča stranka, kot to le-ta v pritožbi zmotno navaja.

14. Nadalje pritožnik sodišču prve stopnje očita, da je prezrlo tisti del 8. točke ponudbe, ki določa pogoj za veljavnost splošnih pogojev, in sicer da bi morala biti uporaba splošnih pogojev dogovorjena v pisni pogodbi, do sklenitve katere pa nikoli ni prišlo. Slednje ne drži. Pogodba je namreč sklenjena pisno tudi, če si stranki le izmenjata listini (ponudba in sprejem) iz katerih izhajajo bistvene sestavine pogodbe. Ker je bila referenca na splošne pogoje poslovanja vsebovana v ponudbi tožene stranke z dne 14. 12. 2006, ki jo je tožeča stranka sprejela s pisnim sprejemom ponudbe 15. 12. 2006, je pravilen zaključek sodišča prve stopnje, da so splošni pogoji tožene stranke del sporne prodajne pogodbe.

15. Glede na stališče, da je navedba v 8. točki ponudbe tožene stranke zadoščala, da bi se tožeča stranka morala zavedati, da za sporno pogodbo veljajo tudi splošni pogoji Orgalime S2000, je izpolnjen pogoj iz 2. odst. 10. čl. Zakona o arbitraži (ZArbit), da mora biti arbitražni dogovor sklenjen pisno. Navedeni splošni pogoji namreč vsebujejo standardno arbitražno klavzulo, kot jo predlaga Mednarodna trgovinska zbornica v Parizu (ICC) (5). Taka klavzula je izvršljiva in popolna, relevantni splošni pogoji pa so objavljeni na spletnih straneh ORGALIME in GZS. Glede na navedeno, je pogoju pisnosti arbitražne klavzule zadoščeno.

16. Pritožnik sodišču prve stopnje očita tudi zmoten zaključek, da je uporaba splošnih pogojev Orgalime S2000 mednarodni običaj. Navaja, da poprejšnja sklenitev zgolj dveh pogodb med pravdnima strankama ne zadošča za vzpostavitev prakse, ki bi vzpostavljala običaj. Prvenstveno pritožbeno sodišče poudarja, da sodišče prve stopnje obstoja predhodne poslovne prakse, vzpostavljene med strankama, ni ugotavljajo iz vidika obstoja mednarodnega običaja, ampak pri ugotavljanju namena izjave tožene stranke podane v 8. točki ponudbe, skladno z 8. členom CISG. Res je, da iz komentarja 9. člena CISG z relevantno sodno prakso (6) izhaja, da načeloma predhodna sklenitev zgolj dveh pogodb ne zadošča, da lahko govorimo, da stranki veže običaj, ki izhaja iz prakse vzpostavljene med njima. Vsekakor pa je predhodna sklenitev dveh pogodb ena izmed okoliščin, ki se jo skladno s 3. odstavkom 8. člena CISG upošteva pri ugotavljanju namena oziroma pomena izjave tožene stranke v 8. točki njene ponudbe. Tudi sicer pa je ugovor nepristojnosti utemeljen že iz razloga, ker je sodišča prve stopnje pravilno ugotovilo, da so bili splošni pogoji Orgalime S2000, ki vsebujejo arbitražno klavzulo, del ponudbe tožene stranke, ki jo je tožeča stranka sprejela. S tem so navedeni splošni pogoji postali del sporne pogodbe, posledično pa vprašanje (ne)obstoja mednarodnega običaja za odločitev v predmetni zadevi ni bistvenega pomena.

17. Pritožbene navedbe se tako izkažejo za neutemeljene. Je pa pritožbeno sodišče pri preizkusu izpodbijanega sklepa po uradni dolžnosti ugotovilo, da je podana bistvena kršitev določb postopka iz 3. točke 2. odstavka 339. člena v zvezi s 1. odstavkom 366. člena ZPP. Skladno z 2. odstavkom 18. člena ZPP se namreč sodišče, kadar ugotovi, da odločitev o sporu ne spada v sodno pristojnost izreče za nepristojno, razveljavi opravljena pravdna dejanja in zavrže tožbo. Sodišče torej ne odloča, kdo oziroma kateri organ je pristojen za odločanje o sporu, temveč odloča le o svoji pristojnosti. Zato je sodišče prve stopnje s tem, ko je odločilo, da je za odločanje o  sporu med pravdnima stranka pristojna Mednarodna Trgovinska Arbitraža (II. točka izreka izpodbijanega sklepa), storilo zgoraj navedeno bistveno kršitev določb postopka, ki je narekovala razveljavitev II. točke izreka sklepa (3. točka 365. člena ZPP).

18. V preostalem delu pa je višje sodišče pritožbo zavrnilo in v nerazveljavljenem delu potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

19. Ker pritožnik s pritožbeno ni uspel, je dolžan sam nositi svoje pritožbene stroške (1. odstavek 154. člena v zvezi s 165. členom ZPP).

(1) Citing article 8 of the Convention, several courts stated that whether a party’s standard contract terms are part of its offer must be determined by reference to how a “reasonable person of the same kind as the other party” would have understood the offer; under this criterion, the courts asserted, standard terms become part of an offer only if the offeree is able “to become aware of them in a reasonable manner,” and if the intention to incorporate such terms is apparent to the recipient of the offer. Where such intention is ambiguous, the terms do not become part of the contract, nor do they become part of the contract if they “differ from the expectation of the contractual partner to such an extent that the latter cannot reasonably be expected to have anticipated that such a clause might be included”. In addition, according to some courts, the Convention requires the user of general terms and conditions to transmit the text or make it available to the other party (http://www.uncitral.org/pdf/english/clout/CISG-digest-2012-e.pdf (27. 5. 2013).

(2) http://www.oxymat.sk/files/pdf/OrgalimeS2000.pdf (23. 05. 2013).

(3) If Orgalime’s S2000 conditions have been drawn up on the same basic principles as UN ECE 188, there are substantial differences both as regards structure and content. The most obvious difference is that Orgalime S 2000 are complete and do not need a separate agreement on basic terms, such as the length of the defects liability period and the extent of the seller’s liability for late delivery. (GUIDE ON ORGALIME GENERAL CONDITIONS, July 2002).

(4) http://www.orgalime.org/publication/s2012-general-conditions-supply-mechanical-electrical-and-electronic-products-ex-s2000 (24. 05. 2013).

(5)  http://www.iccwbo.org/uploadedFiles/Court/Arbitration/other/Standard_Arbitration_Clauses_ENGLISH.pdf (23. 05. 2013).

(6) http://www.uncitral.org/pdf/english/clout/CISG-digest-2012-e.pdf (27. 05. 2013)

Konvencija ZN o pogodbah o mednarodni prodaji blaga (Dunajska konvencija) člen 8, 8/3. ZArbit člen 10, 10/2. ZPP člen 18, 18/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.