TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSK sklep CDn 8000000113/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-02-15

Potrdilo o plačilu, ki sta ga pritožnici priložili pritožbi, potrjuje pritožbene navedbe, da je U.Š. pravočasno plačala zahtevano takso za ugovor v višini 16,00 EUR in sicer na račun in z referenco, kot sta bila navedena na nalogu. S tem je pritožba izkazala, da je ugotovitev v izpodbijanem sklepu, da taksa ni bila plačana, napačna. Glede na navedeno ni podlage za uporabo določbe, ki se nanaša na posledice neplačila takse.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodniku prve stopnje v novo odločanje.

Okrajno sodišče v Lendavi je z izpodbijanim sklepom štelo, da je vlagatelj ugovora ugovor umaknil. Odločitev temelji na določbi sedmega odstavka 125.a člena Zakona o zemljiški knjigi (v nadaljevanju ZZK-1) in ugotovitvi, da vlagatelj v določenem roku kljub prejemu ustreznega poziva (dne 26. 9. 2011) ni plačal sodne takse za ugovor.

Nasprotni udeleženki L.Š. in U.Š., ki sta bili po podatkih spisa vlagateljici ugovora, sta zoper sklep vložili pritožbo. Navajata, da je nepravilna ugotovitev, da taksa ni bila plačana in sklep zato nepravilen in nezakonit. Njun pooblaščenec je ob vložitvi ugovora 21. 9. 2011 prejel plačilni nalog za plačilo takse za ugovor v višini 16,00 EUR in je U.Š. nato dne 28. 9. 2011 takso plačala skladno z izdanim plačilnim nalogom, z navedbo IBAN-a prejemnika in BIC banke ter navedbo reference. V dokaz prilagata fotokopijo potrdila o plačilu z dne 28. 9. 2011.

Po podatkih spisa je pooblaščenec pritožnic 21. 9. 2011, ob vložitvi elektronskega ugovora zoper sklep o vpisu, prejel taksni nalog (sedmi odstavek 125. a. člena ZZK-1), s katerim ga je sodišče pozvalo k plačilu takse za ugovor v višini 16,00 EUR, na račun SI56 011008450169098 in z referenco 35-12074853, v roku 8 dni. Potrdilo o plačilu, ki sta ga pritožnici priložili pritožbi, pa potrjuje tudi pritožbene navedbe, da je U.Š. pravočasno, dne 28. 9. 2011 plačala zahtevano takso za ugovor v višini 16,00 EUR in sicer na račun in z referenco, kot sta bila navedena na nalogu. S tem je pritožba izkazala, da je ugotovitev v izpodbijanem sklepu, da taksa ni bila plačana, napačna. Glede na navedeno ni podlage za uporabo določbe, ki se nanaša na posledice neplačila takse in posledični sklep, da se ugovor šteje za umaknjen.

Pritožbeno sodišče je zato pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo zemljiškoknjižnemu sodniku v ponovno odločanje o ugovoru (5. točka drugega odstavka 161. člena ZZK-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep CDn 8000000170/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-10

Ker sodna taksa za ugovor ni bila plačana v roku, določenem v nalogu za plačilo sodne takse in ker ni bilo pogojev za oprostitev, odlog ali obročno odplačilo sodnih taks, je sodišče prve stopnje pravilno štelo, da je ugovor umaknjen (določba petega odstavka v zvezi s sedmim odstavkom 125.a člena ZZK-1).

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep zemljiškoknjižnega sodnika.

Z izpodbijanim sklepom je Okrajno sodišče v Novem mestu sklenilo, da se ugovor nasprotnega udeleženca šteje za umaknjen, ker stranka ni plačala sodne takse za ugovor kljub temu, da je nalog za plačilo takse prejela dne 20.09.2011.

Zoper navedeni sklep se pritožuje nasprotni udeleženec in navaja, da je prosil za oprostitev plačila sodne takse, ki je ne more plačati zaradi blokiranega računa. Po mnenju pritožnika je to dejstvo zadosten razlog za oprostitev plačila takse, zato izpodbija sklep v celoti.

Nasprotnemu udeležencu je bil na dan vložitve ugovora zoper sklep zemljiškoknjižnega sodniškega pomočnika (to je 14.09.2011) izdan plačilni nalog za plačilo sodne takse za ugovor v višini 16 EUR. Ker gre za udeleženca zemljiškoknjižnega postopka iz 2. točke prvega odstavka 125.c člena Zakona o zemljiški knjigi (v nadaljevanju ZZK-1), mu je bil nalog vročen v pisni obliki na podlagi pravil 125.č člena ZZK-1 in sicer dne 20.09.2011, česar pritožba ne izpodbija. V pritožbi nasprotni udeleženec navaja le dejstvo, da je prosil za oprostitev plačila sodne takse, kar pa iz njegovega ugovora in drugih podatkov spisa nikakor ne izhaja. Ker sodna taksa za ugovor ni bila plačana v roku, določenem v nalogu za plačilo sodne takse in ker ni bilo pogojev za oprostitev, odlog ali obročno odplačilo sodnih taks, je sodišče prve stopnje pravilno štelo, da je ugovor umaknjen (določba petega odstavka 125.a v zvezi s sedmim odstavkom 125.a člena ZZK-1).

Pritožba te odločitve ni uspela izpodbiti, zato jo je bilo potrebno kot neutemeljeno zavrniti in potrditi izpodbijani sklep (2. točka drugega odstavka 161. člena ZZK-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2278/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-17

Izjava o umiku tožbe je procesno dejanje, ki ga ni mogoče preklicati.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom vzelo umik tožbe tožnika I. F. na znanje in postopek ustavilo (1. točka), hkrati pa mu je naložilo, da tožencu povrne 292,92 EUR pravdnih stroškov (2. točka).

2. Zoper sklep vlaga pritožbo tožnik iz vseh pritožbenih razlogov po Zakonu o pravdnem postopku (ZPP). Predlaga razveljavitev sklepa, vrnitev zadeve na Okrajno sodišče v Ljubljani, oddelek COVL, v ponovno odločanje, in naložitev plačila pravdnih stroškov odgovorni osebi Okrajnega sodišča v Ljubljani. Iz pritožbe je mogoče razbrati, da pritožnik ni zadovoljen z delom zaposlenih na oddelku COVL. Po njegovem mnenju mu je škodo naklepno povzročila V. J. K., ker je opustila nadzor nad organizacijo oddelka COVL.

3. Pritožba je bila vročena tožencu, ki nanjo ni odgovoril.

5. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo procesne določbe ZPP. Na podlagi tožnikovega umika tožbe z dne 25. 03. 2011 (kar sicer tožnik imenuje umik izvršbe), je na podlagi 2. odst. 188. čl. ZPP pozvalo toženca, ali se z umikom strinja. Na podlagi dopisa toženca z dne 05. 04. 2011 je sodišče prve stopnje dne 13. 04. 2011 na podlagi 3. odst. 188. čl. ZPP postopek ustavilo in na podlagi 1. odst. 158. čl. ZPP odločilo o povrnitvi toženčevih stroškov v breme tožnika.

6. Iz vsebine pritožbe izhaja, da pritožnik preklicuje umik tožbe in zahteva razveljavitev sklepa v delu, ki mu nalaga povrnitev stroškov postopka, vendar tega ne more doseči. Izjava o umiku tožbe je procesno dejanje, ki ga ni mogoče preklicati (1), zato je pritožba v tem delu neutemeljena.

7. Določba 1. odst. 158. čl. ZPP, na podlagi katere je pritožnik dolžan povrniti  stroške tožencu, pomeni poseben primer povračila stroškov po načelu krivde. Edina izjema, ki tožnika v primeru umika tožbe ne zavezuje k povrnitvi stroškov, je umik tožbe po izpolnitvi zahtevka. Ker v tej zadevi ne gre za tak primer, je sodišče prve stopnje stroške pravilno odmerilo.

8. Ker pritožba ni utemeljena, pritožbeno sodišče pa ni našlo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP), je pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. tč. 365. čl. ZPP). Na podlagi 1. odst. 366.a čl. ZPP je o tem odločilo po sodnici posameznici.

--------------------------------------------------------------------------------------------------------------

(1) Galič, A.: Komentar k 188. členu Zakona o pravdnem postopku, v Ude, L. in drugi: Pravdni postopek, zakon s komentarjem, 2. knjiga. GV Založba 2006, str. 580. Ude, L: Civilnno procesno pravo, Uradni list RS, Ljubljana 2002, str. 222, sklep VS RS II Ips 327/98 z dne 25. 03. 1999.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2363/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-27

revizija - pravniški državni izpit - vložitev revizije po odvetniku

Revizija je izredno pravno sredstvo, ki ga lahko v skladu s tretjim in četrtim odstavkom 86. člena ZPP v imenu stranke, če ta ali njen zakoniti zastopnik nimata opravljenega pravniškega državnega izpita, vloži samo odvetnik. Izredna revizija, ki jo je vložil sam tožnik, tega zakonskega pogoja ne izpolnjuje. Sodišče prve stopnje jo je torej v skladu s prvim odstavkom 374. člena ZPP utemeljeno zavrglo.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je kot nedovoljeno zavrglo revizijo, ki jo je tožnik 31. 03. 2009 vložil zoper sklep (pravilno: sodbo) Višjega sodišča v Ljubljani I Cp 3196/2007 z dne 05. 12. 2007.

2. Tožnik se je 02. 11. 2009 zoper navedeni sklep pritožil. Navaja, da se je že na začetku obravnave odrekel zastopanju svoje pravne zastopnice. Menil je namreč, da je zadeva preprosta, saj je sporno zemljišče dokazano plačal. Ker je bilo krivično razsojeno v njegovo škodo, naj mu sodišče prve stopnje po uradni dolžnosti določi ustreznega odvetnika. Tožnik namreč vztraja pri vloženi izredni reviziji. V nadaljevanju opisuje vsebino spora s tožencem ter opozarja na očitne zmote in napake, do katerih je prišlo pri sojenju.

4. Revizija je izredno pravno sredstvo, ki ga lahko v skladu s tretjim in četrtim odstavkom 86. člena Zakona o pravdnem postopku (1) (ZPP) v imenu stranke, če ta ali njen zakoniti zastopnik nimata opravljenega pravniškega državnega izpita, vloži samo odvetnik. Izredna revizija, ki jo je vložil sam tožnik, tega zakonskega pogoja ne izpolnjuje. Sodišče prve stopnje jo je torej v skladu s prvim odstavkom 374. člena ZPP utemeljeno zavrglo. Če namreč revizijo vloži nekdo, ki nima te pravice, potem revizija ni dovoljena, kar pomeni, da njeno vsebinsko obravnavanje ni dopustno.

5. Za tožnikovo zahtevo, naj mu sodišče določi odvetnika po uradni dolžnosti, ni podlage v zakonu. Sicer pa bi tožnika moral zastopati odvetnik že ob vložitvi revizije. Ostale pritožbene trditve za presojo dopustnosti revizije in utemeljenosti njenega zavrženja niso relevantne. Poleg tega se nanašajo na že pravnomočno razsojeno stvar, zato nanje ni treba odgovarjati.

6. V postopku na prvi stopnji ni bilo procesnih ali materialnih kršitev, na katere mora sodišče druge stopnje paziti po uradni dolžnosti, drugih pa tožnik v pritožbi ne uveljavlja. Sodišče druge stopnje je zato njegovo pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in na podlagi 2. točke 365. člena ZPP potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

--------------------------------------------------------------------------------------------------------------

(1) Ur. l. RS, št. 73/2007- UPB3 in 45/2008.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 95/2010, enako tudi X Ips 362/2010, X Ips 396/2010, X Ips 371/2010, X Ips 400/2010, X Ips 402/2010
VSL sklep II Cp 2709/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-25

Po 9. členu ZBPP odobrena brezplačna pravna pomoč ne pokriva plačila stroškov postopka in dejanskih izdatkov ter nagrade pooblaščenca nasprotne stranke. Zato je neutemeljen pritožbeni očitek, da je tožnica na podlagi odločbe o brezplačni pravni pomoči oproščena tudi plačila pravdnih stroškov nasprotne stranke (toženca in toženke). Ker je tožnica tožbo umaknila, mora na podlagi 158. člena ZPP tožencu in toženki povrniti pravdne stroške.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje postopek ustavilo, tožnici pa naložilo, da tožencema povrne pravdne stroške (tožencu 1.068,60 EUR s pripadki v primeru zamude, toženki pa 1.088,60 EUR s pripadki v primeru zamude).

2. Zoper sklep se pritožuje tožnica s predlogom, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep ustrezno spremeni. V pritožbi navaja, da je tožbi priložila odločbo Bpp 1799/2008, iz katere izhaja, da je oproščena plačila stroškov sodnega postopka. Zato stroške plača sodišče oziroma proračun.

4. Po 9. členu Zakona o brezplačni pravni pomoči (ZBPP) odobrena brezplačna pravna pomoč ne pokriva plačila stroškov postopka in dejanskih izdatkov ter nagrade pooblaščenca nasprotne stranke. Zato je neutemeljen pritožbeni očitek, da je tožnica na podlagi odločbe o brezplačni pravni pomoči oproščena tudi plačila pravdnih stroškov nasprotne stranke (toženca in toženke). Ker je tožnica tožbo umaknila, mora na podlagi 158. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) tožencu in toženki povrniti pravdne stroške. Pravilnost odmere teh pa pritožba ne graja. Ker je prvostopenjsko sodišče pravilno uporabilo materialno pravo in ker pritožbeno sodišče ni našlo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere mora po drugem odstavku 350. člena v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP paziti po uradni dolžnosti, je na podlagi 2. točke 365. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

5. Izrek o stroških pritožbenega postopka je odpadel, ker jih (pri)tožnica ni uveljavljala.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2124/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-18

Novi sklep o dedovanju je v skladu s 221. členom ZD mogoče izdati le glede pozneje najdenega premoženja, za posege v prvotni sklep o dedovanju pa zakon ne daje podlage.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

II. Dedinji sami krijeta svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče je z izpodbijanim dodatnim sklepom o dedovanju ugotovilo obseg pozneje najdenega premoženja, ki obsega 8 delnic z oznako B. in razdelilo to premoženje na podlagi prejšnjega sklepa o dedovanju opr. št. I D 2700/2007 z dne 18. 12. 2007.

2. Proti navedenemu sklepu je pravočasno pritožbo vložila oporočna dedinja V. B., v kateri navaja, da se z dodatnim sklepom o dedovanju glede razdelitve pozneje najdenega premoženja (osmih delnic) sicer strinja, vendar predlaga njegovo dopolnitev. V svojem predlogu za izdajo dodatnega sklepa o dedovanju z dne 23. 04. 2010 je namreč predlagala še delitev nepremičnine na naslovu E., ki je bila zajeta že v prvotnem sklepu o dedovanju I D 2700/2007 z dne 18. 12. 2007, tako, da bi pritožnici pripadlo pritličje stanovanjske hiše na omenjenem naslovu, drugi oporočni dedinji pa prvo nadstropje. S tem bi se dosledno upoštevala zapustničina volja iz oporoke tudi glede načina delitve zapuščine.

3. Druga oporočna dedinja A. R. je v odgovoru na pritožbo predlagala njeno zavrnitev in potrditev sklepa sodišča prve stopnje.

5. Pritožnica dodatnega sklepa o dedovanju sodišča prve stopnje ne izpodbija, ker bi bil izdan v nasprotju z določbo 221. člena Zakona o dedovanju (Ur.l. SRS 15/76, v nadaljevanju ZD), ki za primer pozneje najdenega premoženja sodišču nalaga razdelitev premoženja po kriterijih iz prvotnega sklepa o dedovanju, temveč iz razloga, ker v njem ni odločeno o njenem predlogu, da naj sodišče določi način delitve nepremičnine, ki je bila zajeta v prvotnem sklepu o dedovanju, v skladu z zapustničino voljo iz oporoke. Novi sklep o dedovanju je v skladu s citirano zakonsko določbo mogoče izdati le glede pozneje najdenega premoženja, za posege v prvotni sklep o dedovanju pa zakon ne daje podlage. Prvotni sklep o dedovanju je namreč zato, ker se je pritožnica pritožbi odpovedala, že postal pravnomočen. Morebiten zahtevek iz navedenega naslova bo zato morala pritožnica uveljavljati v drugem ustreznem postopku.

6. Ker uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani in ker niso podane kršitve, na katere pazi sodišče po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (drugi odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS, št. 26/99, ZPP) in 2. točka 365. člena ZPP v zvezi z 163. členom ZD).

7. Odločitev o stroških temelji na določilih prvega odstavka 154. člena in prvega odstavka 155. člena v zvezi s 165. členom ZPP. Pritožnica s pritožbo ni uspela, odgovor na pritožbo pa ni v ničemer prispeval k rešitvi zadeve, zato sta dedinji dolžni sami kriti svoje pritožbene stroške.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 4081/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-05

začasna odredba - trajanje začasne odredbe - izbris zaznambe prepovedi odtujitve in obremenitve

Ker je potekel čas, za katerega je bila začasna odredba izdana, je sodišče prve stopnje po uradni dolžnosti pravilno ustavilo postopek zavarovanja in razveljavilo opravljena dejanja.

Vložitev ustavne pritožbe na pravnomočnost sodbe in s tem na veljavnost začasne odredbe ne vpliva.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ustavilo postopek zavarovanja po začasni odredbi z dne 22. 01. 2003 in razveljavilo opravljena dejanja zavarovanja. Zemljiški knjigi Okrajnega sodišča v Domžalah je pri nepremičninah, ki so navedene v izreku sklepa, odredilo izbris zaznambe prepovedi odtujitve in obremenitve.

2. Zoper takšno odločitev se pritožuje tožeča stranka, ki pritožbenemu sodišču predlaga, da sklep razveljavi, začasno odredbo pusti v veljavi ali pa vrne zadevo v nov postopek sodišču prve stopnje. Navaja, da je v zadevi vložil ustavno pritožbo, kar pomeni, da postopek še ni končan.

3. Pritožba je bila vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

5. Pravno podlago za odločitev sodišča prve stopnje predstavlja določba 278. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), v skladu s katero sodišče v primeru, ko je potekel čas, za katerega je bila začasna odredba izdana, po uradni dolžnosti ustavi postopek zavarovanja in razveljavi opravljena dejanja. V obravnavanem primeru je bila začasna odredba, s katero je sodišče tožencu prepovedalo odtujiti in obremeniti nepremičnine, izdana z veljavnostjo do pravnomočnosti sodbe. To se je zgodilo 10. 12. 2008 s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani I Cp 2063/2008 v zvezi s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani z dne 24. 01. 2008 P 681/2006 - I. Vložitev ustavne pritožbe na pravnomočnost sodbe in s tem na veljavnost začasne odredbe ne vpliva. Glede na navedeno je sodišče prve stopnje zemljiški knjigi pravilno in zakonito ustavilo postopek zavarovanja in razveljavilo opravljena dejanja ter odredilo izbris vpisov, ki so bili opravljeni na podlagi začasne odredbe.

6. Ker v pritožbeni razlogi niso utemeljeni, pritožbeno sodišče pa tudi ni ugotovilo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP), je pritožbo zavrnilo in sklep sodišča prve stopnje potrdilo (2. tč. 365. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cp 99/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-27

pooblastilo - rok za predložitev pooblastila

Odločba o brezplačni pravni pomoči je namreč pravni akt, ki oblikuje notranje razmerje med pooblastiteljem in pooblaščencem, medtem ko je pooblastilo procesna dejavnost stranke in obličen pravni posel, iz katerega izvira odvetnikovo upravičenje za zastopanje stranke v postopku. Odločba o brezplačni pravni pomoči torej ne more nadomestiti pisnega pooblastila stranke.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo tožbo, ker pooblaščenka niti v dodatnem roku, ki ji ga je postavilo sodišče, ni predložila pooblastila za zastopanje.

2. Zoper sklep se po pooblaščenki pritožuje tožnik. V pritožbi navaja, da mu je bila za vložitev predloga za spremembo stikov in znižanje preživnine odobrena brezplačna pravna pomoč. Na CSD Domžale je razpisan narok 16. 12. 2011 in bo ob tej priliki tudi podpisal pooblastilo. Od tožnika namreč ni mogoče zahtevati, da hodi v Ljubljani podpisovat pooblastilo, saj ima sredstva denarne socialne pomoči komaj za lastno preživetje.

4. Prvi odstavek 98. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP, določa, da mora pooblaščenec predložiti pooblastilo pri prvem pravdnem dejanju. Obstoj veljavnega pooblastila je procesna predpostavka, na katero sodišče pazi po uradni dolžnosti. Prvostopno sodišče je pravilno štelo tožbo za nepopolno vlogo in jo poslalo vlagateljici, kot domnevni pooblaščenki, v dopolnitev z opozorilom na posledice, če v danem roku ne bo predložila pooblastila. Ker pooblaščenka v roku ni predložila pooblastila niti ni zaprosila za dodaten rok, da bi od tožnika pridobila pooblastila, je odločitev prvostopnega sodišča, da se tožba zavrže, pravilna.

5. Glede na pritožbena izvajanja pa je pritožnici potrebno še pojasniti, da odločba o brezplačni pravni pomoči ne nadomešča pisnega pooblastila stranke (1. odst. 97. čl. ZPP), ki ga mora odvetnik predložiti pri prvem pravdnem dejanju (1. odst. 98 čl. ZPP). Odločba o brezplačni pravni pomoči je namreč pravni akt, ki oblikuje notranje razmerje med pooblastiteljem in pooblaščencem, medtem ko je pooblastilo procesna dejavnost stranke in obličen pravni posel, iz katerega izvira odvetnikovo upravičenje za zastopanje stranke v postopku. Odločba o brezplačni pravni pomoči torej ne more nadomestiti pisnega pooblastila stranke (glej Odločbo Vrhovnega sodišča II Ips 649/2009).

6. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2206/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-14

pravdni stroški - stroški za postopek na prvi stopnji - nagrada za postopek - nadaljnje pripravljalne vloge

Zakon o odvetniški tarifi določa, da nagrade zajemajo celotno storitev odvetnika od prevzema do dokončanja zadeve. Nagrada za postopek na prvi stopnji po tar. št. 3100 obsega nagrado za postopek na prvi stopnji to pomeni, da odvetniku pripada nagrada za celoten postopek v enkratnem znesku, kar je bilo tožeči stranki v konkretnem primeru priznano že v okviru priznanih izvršilnih stroškov, ne pa za vsako nadaljnjo pripravljalno vlogo, saj je to že obseženo v tar. št. 3100 za celoten postopek.

Pritožba se zavrne in se potrdi odločitev sodišča prve stopnje glede stroškov (točka II. izreka).

1. Sodišče prve stopnje je odločilo, da sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani VL 84809/2010 z dne 18. 06. 2010 ostane v veljavi za glavnico 545,00 EUR in zakonske zamudne obresti od 17. 06. 2010 do plačila in izvršilne stroške v znesku 106,80 EUR. V posledici take odločitve je tožencu naložilo v plačilo nadaljnje pravdne stroške v znesku 207,83 EUR z ustreznimi zamudnimi obrestmi.

2. Zoper odločitev o pravdnih stroških se pritožuje tožeča stranka zaradi zmotne uporabe materialnega prava ter v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njeni pritožbi ter ji prizna še pravdne stroške v znesku 46,80 EUR in pritožbene stroške. V pritožbi tožeča stranka navaja, da ji sodišče ni priznalo nagrade po tar. št. 3100 v znesku 39,00 EUR povečano za 20 % DDV po tar. št. 3100 za pripravljalno vlogo dne 27. 10. 2010, ki jih je tožeča stranka priglasila na tej vlogi.

4. Zakon o odvetniški tarifi določa, da nagrade zajemajo celotno storitev odvetnika od prevzema do dokončanja zadeve (člen 14). Nagrada za postopek na prvi stopnji po tar. št. 3100 obsega nagrado za postopek na prvi stopnji to pomeni, da odvetniku pripada nagrada za celoten postopek v enkratnem znesku, kar je bilo tožeči stranki v konkretnem primeru priznano že v okviru priznanih izvršilnih stroškov, ne pa za vsako nadaljnjo pripravljalno vlogo, saj je to že obseženo v tar. št. 3100 za celoten postopek, tako da je neutemeljena pritožba tožeče stranke, ki v pritožbi zahteva posebej še stroške pripravljalne vloge z dne 27. 10. 2010 v znesku 46,80 EUR.

5. Glede na navedeno je bilo pritožbo tožeče stranke zavrniti in potrditi odločitev o pravdnih stroških (člen 365, točka 2 ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.