TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 4591/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-07-27

napotitev na pravdo - delitev solastnine - manj verjetna pravica

Ker nasprotni udeleženec zatrjuje, da je njegov solastniški delež večji od ½, ga je sodišče prve stopnje pravilno napotilo na pravdo, da to dokaže, ker je njegova pravica manj verjetna, saj zatrjuje drugačno dejansko stanje, kot izhaja iz zemljiške knjige.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Pritožnik krije sam svoje pritožbene stroške.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje prekinilo nepravdni postopek za razdružitev solastnine in nasprotnega udeleženca napotilo na pravdo, da dokaže, da je njegov solastniški delež na nepremičnini parc. št. , vložna št.  k.o. D., večji od ½.

Zoper sklep je vložil pritožbo nasprotni udeleženec. Bistvo pritožbenih navedb je, da so nepremičnine skupna lastnina strank in da delež na njej še ni določen. Predlagateljica bi morala vložiti tožbo na ugotovitev obsega skupnega premoženja in določitev deležev na tem skupnem premoženju. Predlagateljica je zainteresirana, da se uredijo premoženjske razmere med strankama in bi zato morala biti na pravdo napotena ona. Nasprotni udeleženec ne more dokazovati, da domneva o velikosti njegovega solastniškega deleža ne velja.

Bistvo zadeve je, da sta predlagateljica in nasprotni udeleženec v zemljiški knjigi vpisana kot solastnika nepremičnine vložna št.  k.o. D., vsak do ½. Ker nasprotni udeleženec zatrjuje, da je njegov solastniški delež večji od ½, ga je sodišče prve stopnje pravilno napotilo na pravdo, da to dokaže, ker je njegova pravica manj verjetna, saj zatrjuje drugačno dejansko stanje, kot izhaja iz zemljiške knjige.

Tudi, če nepremičnina predstavlja skupno premoženje strank, je napotitev pravilna. Domneva se, da sta deleža na skupnem premoženju enaka (prvi odstavek 59. člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih). Na nasprotnem udeležencu je, da dokaže večji zatrjevani delež. Interes za ureditev pravnega razmerja, v tem primeru, ni odločilen za napotitev na pravdo, ker se o napotitvi lahko odloči že po kriteriju manj verjetne pravice.

Pritožnik s pritožbo ni uspel, zato mora sam kriti svoje pritožbene stroške.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 44/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-03-24

domena insolventnosti - sklep o začetku stečajnega postopka - pritožba zoper sklep o začetku stečajnega postopka - procesna legitimacija za vložitev pritožbe

Izpodbijani sklep temelji na zakonski domnevi insolventnosti dolžnika kadar predlaga začetek stečajnega postopka dolžnik sam. Takšno domnevo pa lahko s pritožbo izpodbijata samo družbenik dolžnika ali dolžnik, če je predlog vložil osebno odgovorni družbenik dolžnika. Na ta način je zakon določil izjemo v smislu 125. čl. ZFPPIPP, ko je pravico do pritožbe omejil na posamezne upravičence.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom na predlog dolžnika začelo stečajni postopek nad dolžnikom in imenovalo stečajnega upravitelja.

V pritožbenem roku je pritožbo zoper sklep prvostopenjskega sodišča vložil upnik E. P. d.o.o. Uveljavljal je pritožbeni razlog zmotno ugotovljenega dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava. Pritožbenemu sodišču je predlagal, da izpodbijani sklep razveljavi in ustavi postopek stečaja nad dolžnikom.

Izpodbijani sklep temelji na zakonski domnevi insolventnosti dolžnika kadar predlaga začetek stečajnega postopka dolžnik sam (1. odst. 234. čl. Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju – Ur.l. RS št. 126/07 do 52/10 – v nadaljevanju ZFPPIPP). Takšno domnevo pa lahko s pritožbo izpodbijata samo družbenik dolžnika ali dolžnik, če je predlog vložil osebno odgovorni družbenik dolžnika (3. in 4. odst. 234. čl. ZFPPIPP). Na ta način je zakon določil izjemo v smislu 125. čl. ZFPPIPP, ko je pravico do pritožbe omejil na posamezne upravičence.

Pritožnik se v pritožbi zgolj sklicuje na svoj položaj upnika do dolžnika in torej ne zatrjuje, da bi bil osebno odgovorni družbenik dolžnika, kateremu zakon daje pravico do pritožbe. Ker pritožnik nima izkazane procesne legitimacije za vložitev pritožbe, je pritožbeno sodišče postopalo skladno s 1. odst. 346. v zvezi s 4. odst. 343.čl. ZPP v zvezi s 121. čl. ZFPPIPP.

Zgolj v pojasnilo pritožniku pritožbeno sodišče še dodaja, da je neutemeljeno njegovo podrejeno sklicevanje na uveljavljanje položaja stranke v predhodnem postopku, saj se je z izdajo izpodbijanega sklepa že začel glavni postopek (4. odst. 49.čl. ZFPPIPP). V tem postopku pa bo moral pritožnik položaj stranke uveljaviti skladno z določbo 57.člena ZFPPIPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 115/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-06-02

prijava terjatve - prepozna prijava terjatve - zavrženje prijave - prekluziven rok za prijavo terjatve

Rok za prijavo terjatve v stečajnem postopku je prekluziven in ga ni moč podaljšati. Če upnik zamudi rok za prijavo terjatve, njegova terjatev v razmerju do stečajnega dolžnika preneha in sodišče zavrže prepozno prijavo terjatve.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Okrožno sodišče v Celju je z izpodbijanim sklepom kot prepozno vloženo zavrglo prijavo terjatve upnika S. z dne 06. 01. 2011 poslano dne 07. 01. 2011, ki jo je sodišče prejelo priporočeno po pošti 10. 01. 2011.

2. Upnik je zoper izpodbijani sklep vložil laično pritožbo in pritožbenemu sodišču smiselno predlagal, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da prijavo terjatve šteje za pravočasno.

4. Okrožno sodišče v Celju je stečajni postopek nad dolžnikom začelo 06. 10. 2010 in z oklicem istega dne pozvalo vse upnike naj skladno z drugim odstavkom 59. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih insolventnosti in prisilnem prenehanju (Uradni list RS št. 126/07 s kasnejšimi spremembami, v nadaljevanju ZFPPIPP) prijavijo svoje terjatve sodišču v treh mesecih od dneva objave oklica.

5. V obravnavanem primeru je bil oklic upnikom naj prijavijo svoje terjatve na portalu AJPES objavljen z dne 06. 10. 2010, rok za prijavo terjatev pa se je iztekel 06. 01. 2011.

6. Stečajni upnik v pritožbi ne izpodbija dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje v zvezi z nepravočasnostjo njegove prijave, torej, da je prijavo terjatve poslal po pošti dne 07. 01. 2011 priporočeno in jo je Okrožno sodišče v Celju prejelo dne 10. 01. 2011.

7. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da je upnikova prijava z dne 07. 01. 2011 prepozna. Zato je sodišče prve stopnje pravilno odločilo, ko je prijavo terjatve zavrglo kot prepozno. Rok za prijavo terjatve v stečajnem postopku je prekluziven in ga ni moč podaljšati. Če upnik zamudi rok za prijavo terjatve, njegova terjatev v razmerju do stečajnega dolžnika preneha in sodišče zavrže prepozno prijavo terjatve (peti odstavek 296. člena ZFPPIPP).

8. Pritožbene navedbe, da so bile upniku kratene pravice do enakopravne obravnave nasproti ostalim zaposlenim v družbi V. d.d., ker ga stečajni upravitelj tekom roka za prijavo terjatve v stečajni postopek ni obvestil o pravici pogojne prijave njegovih terjatev iz naslova neizplačanih plač odškodnin, nadomestil in kilometrin v stečajno maso podjetja V. d.d., so neutemeljene, saj navedena dolžnost upravitelja z zakonom ni določena.

9. Ker so pritožbene navedbe neutemeljene, sodišče prve stopnje pa tudi ni zagrešilo nobene od kršitev postopka na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (3. točka 365. člena ZPP v zvezi s 121. členom ZFPPIPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 133/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-06-09

prijava terjatve - prepozna prijava terjatve - zavrženje prijave - prekluziven rok za prijavo terjatve - vrnitev v prejšnje stanje

Rok za prijavo terjatve v stečajnem postopku je prekluziven in ga ni moč podaljšati. Če upnik zamudi rok za prijavo terjatve, njegova terjatev v razmerju do stečajnega dolžnika preneha in sodišče zavrže prepozno prijavo terjatve.

Ker v postopku zaradi insolventnosti ni mogoče zahtevati vrnitve v prejšnje stanje, upnik s pritožbenimi navedbami, da je rok za prijavo terjatve zamudil iz opravičenega vzroka, in sicer zaradi bolezni ter zdravljenja v bolnišnici v Celje, ne more uspeti.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Okrožno sodišče v Celju je z izpodbijanim sklepom kot prepozno vloženo zavrglo prijavo terjatve upnika A d.o.o. poslano dne 07. 02. 2011, ki jo je sodišče prejelo priporočeno po pošti 09. 02. 2011.

2. Upnik je zoper izpodbijani sklep vložil laično pritožbo in pritožbenemu sodišču smiselno predlagal, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da prijavo terjatve šteje za pravočasno.

4. Okrožno sodišče v Celju je stečajni postopek nad dolžnikom začelo 04. 11. 2010 in z oklicem z tega dne pozvalo vse upnike naj skladno z drugim odstavkom 59. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih insolventnosti in prisilnem prenehanju (Uradni list RS št. 126/07 s kasnejšimi spremembami, v nadaljevanju ZFPPIPP) prijavilo svoje terjatve sodišču v treh mesecih od dneva objave oklica.

5. V obravnavanem primeru je bil oklic upnikom naj prijavijo svoje terjatve na portalu AJPES objavljen z dne 04. 11. 2010, rok za prijavo terjatev pa se je iztekel 04. 02. 2011.

6. Stečajni upnik v pritožbi ne izpodbija dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje v zvezi z nepravočasnostjo njegove prijave, torej, da je prijavo terjatve poslal po pošti dne 07. 02. 2011 priporočeno in jo je Okrožno sodišče v Celju prejelo dne 09. 02. 2011.

7. Kot je pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje je upnikova prijava z dne 07. 02. 2011 prepozna. Zato je sodišče prve stopnje pravilno odločilo, ko je prijavo terjatve zavrglo. Rok za prijavo terjatve v stečajnem postopku je prekluziven in ga ni moč podaljšati. Če upnik zamudi rok za prijavo terjatve, njegova terjatev v razmerju do stečajnega dolžnika preneha in sodišče zavrže prepozno prijavo terjatve (peti odstavek 296. člena ZFPPIPP).

8. Ker v postopku zaradi insolventnosti ni mogoče zahtevati vrnitve v prejšnje stanje (2. odstavek 121. člena ZFPPIPP), upnik s pritožbenimi navedbami, da je rok za prijavo terjatve zamudil iz opravičenega vzroka, in sicer zaradi bolezni ter zdravljenja v bolnišnici v Celje, ne more uspeti.

9. Ker so pritožbene navedbe neutemeljene, sodišče prve stopnje pa tudi ni zagrešilo nobene od kršitev postopka na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (3. točka 365. člena ZPP v zvezi s 121. členom ZFPPIPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Cp 22/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-06-13

postulacijska sposobnost - izredno pravno sredstvo - pravniški državni izpit

V postopku z izrednimi pravnimi sredstvi, kakršen je tudi postopek v zvezi s predlogom za obnovo postopka, lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik, sama ali njen zakoniti zastopnik pa le izjemoma v primeru, če imata opravljen pravniški državni izpit, toženka pa v pritožbi ni zatrjevala, da ima opravljen pravniški državni izpit.

Pritožba toženke se kot nedovoljena zavrže.

Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 14. 9. 2010 zavrglo kot nedovoljen predlog tožene stranke za obnovo postopka, ki je bil končan s pravnomočno sodbo z dne 10. 4. 2008, P 388/2004, v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Mariboru z dne 16. 4. 2009, I Cp 558/2009.

Zoper navedeni sklep se je pritožila tožena stranka. V pritožbi je nasprotovala razlogom, ki jih je v utemeljitev svoje odločitve navedlo sodišče prve stopnje ter predlagala ugoditev njeni pritožbi, razveljavitev izpodbijanega sklepa ter vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Po določbi tretjega in četrtega odstavka 86. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi, kakršen je tudi postopek v zvezi s predlogom za obnovo postopka, stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik, sama ali njen zakoniti zastopnik pa le izjemoma v primeru, če imata opravljen pravniški državni izpit. Toženka v pritožbi ni zatrjevala, da ima opravljen pravniški državni izpit. Ker je toženka pritožbo vložila sama in po zakonu te pravice nima zaradi pomanjkanja postulacijske sposobnosti (kar je neodpravljiva procesna pomanjkljivost), je pritožbeno sodišče njeno pritožbo kot nedovoljeno zavrglo (člen 346/I ZPP v zvezi s členom 343/IV in 366 ZPP).

ZPP člen 86, 86/3, 86/4, 346, 346/1, 343, 343/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 1043/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-01-25

Pritožnica ni navedla obstoja okoliščin, iz katerih bi bilo mogoče zaključiti, da je oporočiteljica napravila ustno oporoko: ni trdila, da naj bi bila poslednja volja izražena pred dvema pričama, niti da so bile takrat podane izredne razmere, ki so zapustnici onemogočale napraviti pisno oporoko, niti da je bil spoštovan rok iz drugega odstavka 72. člena ZD.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopenjsko sodišče je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da obsega zapuščina po pokojni M. B. le stanovanje z oznako 3.E, vpisano v vložku št. 1 k.o. P. in ker se po opravljenem ediktalnem postopku morebitni zakoniti dediči zapustnice niso javili, je razglasilo zapuščino za državno lastnino in jo izročilo Ministrstvu za javno upravo Republike Slovenije.

Proti sklepu se pritožuje B. A., ki je že pred prvostopenjskim sodiščem trdila, da naj bi zapustnica napravila ustno oporoko, s katero jo je določila za oporočno dedinjo. V pritožbi navaja, da je sklep napačen in da ga ni mogoče preizkusiti. Sodišče bi namreč moralo pozvati in zaslišati kot pričo R. V., da bi lahko ocenilo, ali je prišlo do nastanka ustne oporoke ali ne. Zgolj zaslišanje pritožnice, ki ga je opravilo sodišče prve stopnje, ni ekvivalentno zaslišanju vsaj ene znane priče, kateri naj bi pokojna izjavila svojo zadnjo voljo.

Odločilno za pritožničino zahtevo v obravnavanem primeru je, da ni uspela izkazati obstoja ustne oporoke. Na naroku dne 16.2.2010, na katerega jo je sodišče povabilo, je B. A. povedala, "da je od svoje sestrične R.V. pred nekaj meseci izvedela, da je bila le-ta na obisku pri sedaj pokojni B. M., ki je botra B. A.. Ko sta pili kavo, je B. M. izjavila, da vse premoženje zapušča A.". Take trditve ne dajejo podlage za zaključek, da je pokojna M. B. dejansko napravila ustno oporoko. Po 72. členu Zakona o dedovanju lahko oporočitelj izjavi svojo poslednjo voljo ustno pred dvema pričama, če zaradi izredni razmer ne more napraviti pismene oporoke. Ustna oporoka pa neha veljati, ko preteče 30 dni od prenehanja izrednih razmer, v katerih je bila napravljena. Pritožnica ni niti pred prvostopenjskim sodiščem, niti v pritožbi navedla obstoja okoliščin, iz katerih bi bilo mogoče zaključiti, da je oporočiteljica napravila ustno oporoko: ni trdila, da naj bi bila poslednja volja izražena pred dvema pričama, niti da so bile takrat podane izredne razmere, ki so zapustnici onemogočale napraviti pisno oporoko, niti da je bil spoštovan rok iz drugega odstavka 72. člena ZD.

Prvostopenjsko sodišče je zato povsem pravilno potem, ko je objavilo oklic, naj se tisti, ki mislijo, da imajo pravico do zapuščine, priglasijo sodišču in ko se ni javil nihče, razglasilo zapuščino za državno lastnino.

Neutemeljeno pritožbo je zato pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 757/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-06-29

oprostitev plačila sodnih taks - nastanek taksne obveznosti

Obveznost za plačilo sodne takse nastane v trenutku, ko je procesno dejanje opravljeno, to je v tem primeru bila vložena pritožba. Oprostitev plačila sodnih taks učinkuje od dneva, ko je pri sodišču vložen predlog za oprostitev in velja za vloge in dejanja, ki so nastala po taksni oprostitvi.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi dopolnilni sklep v zvezi s sklepom z dne 20.12.2010.

Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 20.12.2010 toženo stranko oprostilo plačila sodnih taks od 4.11.2010 dalje. Proti tem sklepu je vložil vlogo toženec in opozoril, da je sodišče spregledalo, da ga oprostijo plačila sodnih taks šele od 4.11.2010 dalje, čeprav ga pred tem niso opozorili na dopolnitev ali poprave vloge. Meni, da bi ga morali na to opozoriti.

Nato je sodišče z dopolnilnim sklepom sklep z dne 20.12.2010 dopolnilo še z odstavkom, da se predlog tožene stranke, v delu, ki se nanaša na oprostitev plačila sodne takse za pritožbo, zavrže.

Proti temu vlaga pritožbo tožena stranka. Ne razume, zakaj naj bi bila njegova vloga za oprostitev plačila sodnih taks prepozna. Meni, da gre za njegovo temeljno pravico in pravico do obrambe in da je predložil vse potrebne papirje, kar je sodišče zahtevalo.

Kot je sodišče pravilno opozorilo v sklepu z dne 20.12.2010, nastane obveznost za plačilo sodne takse v trenutku, ko je procesno dejanje opravljeno, to je v tem primeru bila vložena pritožba (21.10.2010). Predlog tožene stranke za oprostitev plačila sodnih taks pa je bil vložen 4.11.2010. Zato je sodišče ravnalo pravilno, ko je sicer z dopolnilnim sklepom zavrglo predlog za oprostitev plačila sodnih taks za pritožbo z dne 21.10.2010.

Oprostitev plačila sodnih taks namreč učinkuje od dneva, ko je pri sodišču vložen predlog za oprostitev in velja za vloge in dejanja, ki so nastala po taksni oprostitvi (prvi odstavek 13. člena Zakona o sodnih taksah, Ur. l. RS, št. 37/2008). Zato sodišče ne more toženca oprostiti plačila sodnih taks za nazaj oziroma za pritožbo.

Če bo tožena stranka takso za pritožbo plačala, bo v nadaljevanju sodišče prve stopnje predložilo višjemu sodišču v obravnavo pritožbo proti sodbi. Sicer bo sodišče prve stopnje moralo šteti, da je bila pritožba umaknjena. Na to je bila tožena stranka opozorjena v plačilnem nalogu za plačilo sodnih taks. Na drugi strani plačilnega naloga je namreč to opozorilo iz tretjega odstavka 105.a člena ZPP. Zato ne drži opozorilo pritožnika, da ni bil obveščen in opozorjen, ter da so mu s tem kratene temeljne pravice oziroma pravica do dostopa na sodišče.

Ker je sklep sodišča prve stopnje v zvezi s sklepom z dne 20.12.2010 pravilen, sodišče pa ni kršilo nobenih določb postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, je bilo treba pritožbo zavrniti in potrditi dopolnilni sklep v zvezi s prvotnim sklepom (365. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 600/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-06-15

nepravdni postopek za odvzem poslovne sposobnosti - vezanost na predlog v nepravdnem postopku

Predlagatelj v pritožbi ne more uspešno zahtevati več, kot je predlagal in s čimer nasprotni udeleženec do pritožbe niti ni bil seznanjen, to je popolnega odvzema poslovne sposobnosti.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom L.K. delno odvzelo poslovno sposobnost glede razpolaganja z invalidnino ter večjimi vsotami denarja in glede skrbi za svoje zdravje.

Zoper sklep se pritožuje Center za socialno delo. Navaja, da lahko mladoletnik star petnajst let, razpolaga s svojim osebnim dohodkom. Nasprotni udeleženec tega ni sposoben in ocenjujejo, da mu je poslovno sposobnost potrebno vzeti v celoti. Nujno ga je potrebno namestiti v poseben socialni zavod, kjer bo strokovno voden in usmerjan, kjer bo imel pri jemanju zdravil nadzor in bo deležen potrebnih vzpodbud. Sam je do situacije popolnoma nekritičen in neuvideven. Prilagajo tudi kopijo dopisa psihiatra.

Drugopis pritožbe je bil vročen nasprotnemu udeležencu po skrbnici za poseben primer, vendar na pritožbo ni odgovoril.

Na predlagateljev predlog je sodišče vodilo postopek za delni odvzem poslovne sposobnosti nasprotnega udeleženca. V okviru tega postopka je sodišče imenovalo izvedenca psihiatra in zaslišalo nasprotnega udeleženca ter njegove starše. Na podlagi izvedenega dokaznega postopka, zlasti glede na ugotovitve izvedenca (ki v dopolnitvi izvedeniškega mnenja predlaga delni odvzem poslovne sposobnosti) je sodišče ugotovilo, da je nasprotni udeleženec nagnjen k nesmotrnemu trošenju denarnih sredstev, da je nekritičen do svojega zdravstvenega stanja in je podana konkretna in neposredna nevarnost oziroma ogroženost njegovih interesov. Sodišče mu je zato delno odvzelo poslovno sposobnost. Ugodilo je torej predlogu predlagatelja. Neutemeljeno se sedaj predlagatelj pritožuje, da bi sodišče moralo odvzeti poslovno sposobnost nasprotnemu udeležencu v celoti. Predlagatelj namreč takega predloga sploh ni podal, pač pa je podal predlog za delni odvzem poslovne sposobnosti, zaradi česar je bil tak postopek tudi voden, nasprotni udeleženec pa je v skladu s tem tudi postopal. Predlagatelj v pritožbi ne more uspešno zahtevati več, kot je predlagal in s čimer nasprotni udeleženec niti ni bil seznanjen (do pritožbe). Prav tako pa navedbe predlagatelja in ugotovitve na podlagi izvedenega dokaznega postopka ne pripeljejo do zaključka, ki bi narekoval odvzem poslovne sposobnosti v celoti.

Pritožbeno sodišče je zato pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP(1)).

-----------------------------------------------------------------------------------------

(1) Zakon o pravdnem postopku, Uradni list RS št. 73/2007-UPB. 3 in 45/2008

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.