VSL sklep I Cp 3310/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-11-28

predlog za zdravljenje brez privolitve na temelju sklepa sodišča - zavženje predloga - psihiatrično mnenje - izjava izbranega osebnega zdravnika ali psihiatra o nemožnosti oprave pregleda

Pritožbeno sodišče razume, da je lahko življenje z bolnikom težavno za njegove najbližje, in da je lahko zdravljenje bolnika koristno. Pritožbeno sodišče pa ne sme zgolj zaradi tega kršiti jasne določbe 41. člena ZDZdr, zlasti še njegovega tretjega odstavka.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1.Center za socialno delo Ljubljana-Bežigrad je 9. 11. 2012 predlagal sprejem nasprotne udeleženke na zdravljenje brez privolitve na temelju sklepa sodišča. Prvostopenjsko sodišče je predlog zavrglo. Svojo odločitev je utemeljilo s 3. odstavkom 41. člena Zakona o duševnem zdravju (Ur. l. RS, št. 77/2008, v nadaljevanju: ZDZdr). Predlagatelj je priložil psihiatrično mnenje z dne 11. 10. 2012 in torej ni priložil mnenja, ki ni bilo starejše od sedmih dni. Prav tako predlogu ni bila priložena določna izjava izbranega osebnega zdravnika ali psihiatra, da pregleda ni mogoče opraviti.

2.Zoper takšno odločbo je vložil pritožbo brat nasprotne udeleženke. V svoji pritožbi trdi, da nasprotne udeleženke ne more pripeljati na pregled oziroma na zdravljenje, ker se nasprotna udeleženke s tem ne strinja. Po njegovem mnenju nasprotna udeleženka nujno potrebuje zdravljenje. Z njo so imeli stike v zadnjih letih njena mama, on sam in pa dr. M. R. M., ki pa je prišla nenapovedano. Nasprotna udeleženka naj bi bila besedno napadalna do svoje matere. V nadaljevanju pritožba še opisuje podrobnosti v zvezi z življenjem nasprotne udeleženke.

3.Pritožnik je brat nasprotne udeleženke. Kot takšen je najbližja oseba (10. točka 2. člena ZDZdr) in je glede na 2. odstavek 50. člena ZDZdr upravičen do vložitve pritožbe. Pritožba kot takšna je torej dovoljena, ni pa utemeljena.

4.Razlogov za zavrženje pritožba z ničemer konkretno ne izpodbija. Ne glede na to pa mora pritožbeno sodišče opraviti tudi preizkus pravilne uporabe nekaterih določb pravdnega postopka po uradni dolžnosti in pa pravilne uporabe materialnega prava (1. in 2. odstavek 30.člena ZDZdr, 37. člen ZNP, 1. odstavek 363. člena ZPP, 1. odstavek 366. člena 2. odstavek 350. člena ZPP). Po opravljenem preizkusu se je izkazalo, da je prvostopenjsko sodišče odločilo pravilno.

5.Pritožbeno sodišče razume, da je lahko življenje z bolnikom težavno za njegove najbližje, in da je lahko zdravljenje bolnika koristno. Pritožbeno sodišče pa ne sme zgolj zaradi tega kršiti jasne določbe 41. člena ZDZdr, zlasti še njegovega 3. odstavka. Isto velja za prvostopenjsko sodišče.

6.Vendar pa ZDZdr predvideva, kako ravnati v primerih, ko je zdravljenje potrebno. Tudi to je prvostopenjsko sodišče že pojasnilo v zadnjem odstavku svoje obrazložitve. Temu tudi pritožbeno sodišče ne more dodati ničesar več.

7.Ker je prvostopenjska odločba v celoti pravilna, je pritožbeno sodišče pritožbo zoper prvostopenjski sklep zavrnilo (1. in 2. odstavek 30.člena ZDZdr, 37. člen ZNP, 1. odstavek 363. člena ZPP, 2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.