VSL sodba I Cpg 21/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-10

Glede na ugotovitev, da je tožeča stranka po naročilu tožene stranke zanjo opravila in ji izročila dogovorjeno delo za dogovorjeno ceno, je sodišče materialno pravilno naložilo toženi stranki, da plača vtoževani znesek.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Pravdni stranki nosita vsaka svoje stroške v zvezi s pritožbo.

Sodišče prve stopnje je obdržalo v veljavi sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. 0003 Ig 2005/09059 z dne 22. 11. 2005 v 1. in 3. točki izreka za znesek 7.471,91 EUR z zamudnimi obrestmi in za izvršilne stroške. Toženi stranki je še naložilo, da mora povrniti tožeči stranki njene pravdne stroške v višini 850,31 EUR z zamudnimi obrestmi.

Zoper sodbo v se je tožena stranka pravočasno pritožila. V pritožbi je uveljavljala vse pritožbene razloge iz 1. odst. 338. člena ZPP. Pritožbenemu sodišču je predlagala, da pritožbi ugodi, izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki je odgovorila, da pritožba ni utemeljena in predlagala, naj jo pritožbeno sodišče zavrne in potrdi izpodbijano sodbo.

Sodišče prve stopnje je na podlagi trditev, ki sta jih podali pravdni stranki v postopku na prvi stopnji in po izvedenem dokaznem postopku ugotovilo, da sta bili pravdni stranki v poslovnih odnosih. Ugotovilo je, da je tožeča stranka po naročilu tožene stranke zanjo opravila v letu 2005 meritve hrupa na določenih odsekih avtoceste in izdelala poročilo o vplivih le-tega na okolje. Tožeča stranka s tožbo od tožene stranke uveljavlja plačilo storitev, ki jih je zanjo opravila.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje pravilno zavrnilo nasprotovanje tožene stranke, da je bila dogovorjena cena za storitve tožeče stranke nižja. Zaključke o obsegu naročenih storitev in višini cene je pravilno oprlo na izpoved priče D., kakor tudi na izpis elektronske pošte z dne 12. 06. 2005 (A11). O tem je v obrazložitvi izpodbijane sodbe navedlo jasne in logične razloge, s katerimi pritožbeno sodišče soglaša. Dejstvo, da je tožeča stranka z vtoževanim računom zahtevala od tožene stranke nižji znesek, kot bi ji šel po ugotovitvah sodišča prve stopnje za opravljene storitve, ne predstavlja nasprotja med tem, kar se navaja v razlogih izpodbijane sodbe o vsebini listin in med samo listino. Drugačne pritožbene trditve so zmotne. Sodišče prve stopnje je namreč ocenjevalo vsebino računa in izpoved priče v luči trditev tožene stranke, da se vtoževani znesek nanaša na dodatna dela, ki jih je opravila po dodatnem naročilu tožene stranke v letu 2005.

Sodišče prve stopnje je tudi pravilno zavrnilo trditve tožene stranke, da ji tožeča stranka ni pravilno izročila poročila o opravljenih meritvah. Tudi pri tem se je sodišče pravilno oprlo na izpoved priče D., ki je izpovedala, da je bila zahteva tožene stranke, da se ji poročilo izroči v elektronski obliki, kar je tožeča stranka upoštevala in ji poročilo v tej obliki izročila. Da je bilo poročilo pomanjkljivo, pa tožeča stranka ni izkazala. Zato so neupoštevne pritožbene trditve, da do izročitve poročila še ni prišlo oziroma, da še ni prišlo do prevzema del, zaradi česar še naj ne bi začel teči rok za grajanje napak.

Glede na ugotovitev, da je tožeča stranka po naročilu tožene stranke zanjo opravila in ji izročila dogovorjeno delo za dogovorjeno ceno, je materialno pravilno naložilo toženi stranki, da plača vtoževani znesek.

Pritožbeno sodišče je zaradi navedenega in ker je ugotovilo, da v postopku na prvi stopnji ni prišlo do bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pazi sodišče po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena ZPP), pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

Tožena stranka s pritožbo ni uspela, zato nosi sama svoje pritožbene stroške (1. odst. 154. člena ZPP). Pritožbeno sodišče ocenjuje, da tožeča stranka s trditvami v odgovoru na pritožbo ni pripomogla k odločitvi tega sodišča, zaradi česar je odločilo, da sama nosi svoje stroške odgovora na pritožbo (155. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.