TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 2683/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-27

oprostitev plačila sodnih taks - res iudicata

Sklep o oprostitvi, odlogu ali obročnem plačilu taks velja samo v postopku, v katerem je bil izdan, zato sklicevanje tožene stranke, da je bila v nekem drugem pravdnem postopku oproščena plačila sodnih taks, v tem postopku ne more imeti pravnih učinkov.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog tožene stranke za oprostitev plačila sodnih taks.

2. Zoper sklep se je iz vseh pritožbenih razlogov po 338. čl. ZPP pritožila tožena stranka. Navaja, da je sodišče prve stopnje napačno ugotovilo dejansko stanje in napačno uporabilo materialno pravo, zato je potrebno izpodbijani sklep spremeniti in toženo stranko oprostiti plačila sodnih taks. Opozarja, da je parc. št. 520/1 k.o. X oziroma funkcionalno zemljišče stanovanjske hiše na parc. št. 516/3 k.o. X, zato te nepremičnine ni mogoče šteti kot samostojne nepremičnine v izmeri 599 m2. Na njej niti ni možna samostojna gradnja, saj niso zagotovljeni zadostni odmiki med že obstoječimi objekti in morebitnimi novimi.

4. Kot izhaja iz podatkov v spisu je tožena stranka dne 17. 05. 2010 predlagala oprostitev plačila sodnih taks. O njenem predlogu je sodišče prve stopnje odločilo s sklepom z dne 07. 09. 2010, ko je njen predlog zavrnilo ter ji odložilo plačilo sodnih taks za en mesec od dneva vročitve tega sklepa. Navedeno odločitev sodišča prve stopnje je potrdilo Višje sodišče s sklepom opr. št. II Cp 4634/2010 z dne 14. 03. 2011. Tožena stranka je nato ponovno dne 31. 05. 2011 vložila predlog za taksno oprostitev iz razloga, ker je bil njen predlog za taksno oprostitev v zadevi I P 420/2007 Okrožnega sodišča v Kranju, utemeljen.

5. Glede na to, da je bilo o predlogu za oprostitev plačila sodnih taks že pravnomočno odločeno ter, da tožena stranka ne zatrjuje spremenjenih okoliščin, je sodišče prve stopnje na podlagi drugega odstavka 319. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 274. člena ZZP njen predlog pravilno zavrglo.

6. Pritožbeno sodišče se strinja s stališčem sodišča prve stopnje, da velja sklep o oprostitvi, odlogu ali obročnem plačilu taks samo v postopku v katerem je bil izdan, zato sklicevanje tožene stranke, da je bila v nekem drugem pravdnem postopku oproščena plačila sodnih taks, v tem postopku ne more imeti pravnih učinkov.

7. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2585/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-03-09

Sklep o stroških ne more biti predmet obnovitvenega postopka.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Sodišče prve stopnje je predlog za obnovo postopka kot nedovoljen zavrglo.

2. Proti sklepu vlaga pritožbo tožeča stranka. Uveljavlja vse pritožbene razloge ter sodišču predlaga, naj izpodbijani sklep razveljavi ali pa ga spremeni. Z odločitvijo sodišča prve stopnje se ne strinja. Dejstvo je, da je sodišče prve stopnje postopek ustavilo zaradi umika tožbe, samostojno pa je odločalo o stroških postopka. Odločbe vrhovnega sodišča bi bilo po njenem mnenju treba razlagati drugače. Znova podaja trditve o obvestilu glede preklica obravnave. Sodišče bi moralo po uradni dolžnosti preizkusiti vse obnovitvene razloge.

3. Pritožba je bila vročena nasprotni stranki, ta je nanjo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev.

5. Sklep o stroških ne more biti predmet obnovitvenega postopka. To je vse, kar je v tej zadevi treba povedati. Sodišče prve stopnje je to stališče ustrezno obrazložilo in pritožbeno sodišče nima česa dodati.

6. Ker pritožba ni utemeljena, podani pa niso niti razlogi, na katere sodišče pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče v skladu z 2. točko 365. člena ZPP (1) pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

--------------------------------------------------------------------------------------------------------------

(1) Zakon o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/2007 in nadaljnji).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba II Cp 2150/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-04

izvršba na podlagi verodostojne listine - pritožbeni razlogi v pravdnem postopku

Po pravnomočnosti sklepa o nadaljevanju postopka v pravdi gre za pravdni postopek, katerega ureja ZPP. Pritožba dejansko sodbo sodišča prve stopnje izpodbija izključno iz razloga, ker naj bi bil sklep o izvršbi, katerega utemeljenost terjatve se presoja v tej pravdi, izdan na podlagi neobstoječe verodostojne listine. Ker torej pritožba sodbo sodišča prve stopnje izpodbija iz razloga kršitve določb ZIZ, kar je nedovoljeni pritožbeni razlog v pravdnem postopku, so te pritožbene navedbe za odločitev o pritožbi irelevantne in zato neupoštevne.

Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2156/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-04

zaznamba sklepa o izvršbi in vknjižba hipoteke - obvestilo izvršilnega sodišča - vpis po uradni dolžnosti

Edini pogoj za zaznambo izvršbe in vknjižbo hipoteke je obvestilo izvršilnega sodišča, kateremu je priložen sklep o izvršbi. Pritožbena trditev o delnem plačilu dolga je zato neupoštevna.

Pritožba se zavrne, sklep sodišča prve stopnje se potrdi in se hkrati dovoli izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa.

Upnik iz izvršilne zadeve sam krije svoje stroške za odgovor na pritožbo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom na podlagi sklepa o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani VL 76889/2010-6 z dne 9.3.2011 v zvezi s sklepom o izvršbi VL 76889/2010 z dne 4.6.2010 pri nepremičninah I. P.,, dolžnika v izvršilnem postopku, parc. št. 1000/1 k.o. X. do 1/1 in parc. št. 1000/2 k.o. X. do ½ dovolilo zaznambo izvršbe v korist upnika iz izvršilnega postopka S. d.o.o., in vknjižbo hipoteke v korist istega upnika za terjatev po sklepu o izvršbi.

Zoper sklep se je laično, brez izrecne navedbe pritožbenih razlogov in predlagane odločitve, pritožil dolžnik iz izvršilne zadeve I. P., ki v pritožbi navaja, da pritožbo vlaga zato, ker je dolgovani znesek delno poravnal.

Upnik iz izvršilne zadeve S. d.o.o., po svoji pooblaščenki odvetnici T. K., v odgovoru na pritožbo zavrača pritožbene navedbe in trdi, da dolžnik dolga niti delno ni plačal. Predlaga zavrnitev pritožbe.

Po določbi 1. odst. 86. čl. Zakona o zemljiški knjigi (v nadaljevanju ZZK-1) zemljiškoknjižno sodišče odloči po uradni dolžnosti o zaznambi sklepa o izvršbi, s katerim izvršilno sodišče dovoli izvršbo na nepremičnino, na podlagi obvestila izvršilnega sodišča, kateremu mora biti priložen sklep o izvršbi. Hkrati z zaznambo sklepa o izvršbi po uradni dolžnosti dovoli tudi vknjižbo hipoteke (88. čl. ZZK-1). Torej je edini pogoj za zaznambo izvršbe in vknjižbo hipoteke obvestilo izvršilnega sodišča, kateremu je priložen sklep o izvršbi. Takšno obvestilo izvršilnega sodišča je v spisu na list. št. 2 in sklep o izvršbi je v prilogah A1 – A4. Posledično temu je sodišče prve stopnje s pritožbo izpodbijani sklep izdalo skladno citiranim določbam ZZK-1.

Ker je pritožbena trditev o delnem plačilu dolga za ta pritožbeni postopek irelevantna in zato neupoštevna, in ker pritožbeno sodišče ni ugotovilo nobene kršitve, na katere pazi po uradni dolžnosti, je bilo potrebno pritožbo kot neutemeljeno zavrniti, z njo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrditi in hkrati dovoliti izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa (2. točka 3. odst. 161. čl. ZZK-1).

Po 1. odst. 35. čl. Zakona o nepravdnem postopku (v nadaljevanju ZNP) v zvezi z 2. odst. 120. čl. ZZK-1 trpi vsak udeleženec nepravdnega postopka svoje stroške, razen če zakon določa drugače. Ker glede postopka v zemljiškoknjižnih zadevah ni drugačne zakonske določbe, upnik iz izvršilnega postopka krije sam svoje stroške za odgovor na pritožbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 515/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-02-23

1. Okrajno sodišče v Domžalah je s sklepom z dne 24.1.2012 zavrnilo predlog za izdajo začasne odredbe, ki ga je vložila tožeča stranka, slednja pa se je zoper takšno odločitev pravočasno pritožila.

2. 22.2.2012, to je še pred odločitvijo o vloženi pritožbi, je pritožbeno sodišče prejelo izjavo tožeče stranke, da pritožbo umika.

3. 334. člen ZPP, ki se glede na 1. odst. 366. člena ZPP smiselno uporablja tudi v postopku s pritožbo zoper sklep, določa, da lahko stranka, dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe, pritožbo umakne. Posledično je bilo potrebno odločiti kot izhaja iz izreka sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep R 26/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-02-29

spor o pristojnosti - predlog za izvršbo - dolžnikov naslov - znana dejstva

V predhodnem preizkusu tožbe (oziroma predloga za izvršbo) sodišče ne izvaja dokazov za ugotavljanje stalnega prebivališča tožene stranke (oziroma dolžnika). Registrirano stalno prebivališče stranke se ne more šteti za sodišču znano dejstvo, saj ga je mogoče ugotoviti šele z vpogledom v CRP.

Za odločanje v tej izvršilni zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Lenartu.

1. Okrajno sodišče v Lenartu, pred katerim je upnik vložil predlog za izvršbo na dolžnikovo plačo, se je še pred odločitvijo o predlogu za izvršbo in vročitvijo dolžniku izreklo za krajevno nepristojno, ker ima dolžnik stalno prebivališče v Mariboru, in po pravnomočnosti sklepa izvršilno zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Mariboru.

2. Okrajno sodišče v Mariboru je na podlagi prvega odstavka 24. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) in prvega odstavka 25. člena ZPP, v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) sprožilo spor o pristojnosti in predlagalo, da Višje sodišče ugotovi krajevno pristojnost Okrajnega sodišča v Lenartu. Razlaga, da mora sodišče upoštevati dolžnikovo prebivališče, ki ga je navedel upnik, ne naslova, ki ga ugotovi sodišče iz Centralnega registra prebivalstva (CRP). Upnik je navedel stalno prebivališče dolžnika na naslovu, kar je na območju Okrajnega sodišča v Lenartu.

3. Predlog Okrajnega sodišča v Mariboru je utemeljen.

4. Upnik je predlagal izvršbo na dolžnikovo plačo, za kar je po določbi prvega odstavka 128. člena ZIZ, v zvezi s prvim odstavkom 100. člena ZIZ krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima dolžnik stalno prebivališče. Po določbi drugega odstavka 17. člena ZPP, v zvezi s 15. členom ZIZ se pristojnost presodi na podlagi navedb v predlogu za izvršbo in na podlagi dejstev, ki so sodišču znana. Sodišče prve stopnje bi moralo upoštevati naslov dolžnikovega prebivališča, ki ga je upnik navedel v predlogu za izvršbo. V predhodnem preizkusu tožbe (oziroma predloga za izvršbo) sodišče ne izvaja dokazov za ugotavljanje stalnega prebivališča tožene stranke (oziroma dolžnika). Registrirano stalno prebivališče stranke se ne more šteti za sodišču znano dejstvo, saj ga je mogoče ugotoviti šele z vpogledom v CRP.

5. V kompetenčnem sporu med Okrajnim sodiščem v Lenartu in Okrajnim sodiščem v Mariboru je Višje sodišče v Mariboru iz gornjih razlogov določilo krajevno pristojnost Okrajnega sodišča v Lenartu.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep II Kp 18078/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-19

predlog za nadomestitev kazni zapora z delom v splošno korist

Pomen okoliščin iz četrtega odstavka 86. člena KZ-1.

Pritožba pooblaščenca obsojene A.K. se zavrne kot neutemeljena.

1. Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog pooblaščenca obsojene A.K. za nadomestitev kazni zapora z delom v splošno korist. Gre za predlog z dne 26. 5. 2011.

2. Zoper sklep se je pooblaščenec pritožil, smiselno zaradi zmotne ugotovitve dejanskega stanja. Pritožbenemu sodišču predlaga, da napadeni sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje ali pa ga spremeni tako, da predlogu za nadomestitev kazni zapora ugodi.

4. Pritožnik s pritožbeno obrazložitvijo, v kateri zgolj ponavlja do sedaj znana dejstva – v tem postopku se dejansko o isti stvari odloča že drugič, prezre, da subjektivne okoliščine za nadomestitev kazni zapora z delom v splošno korist same po sebi ne zadostujejo oziroma z besedami sodišča prve stopnje, da jih ločeno od objektivnih okoliščin ni mogoče presojati. Besedilo četrtega odstavka 86. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ) je v tej zvezi jasno, pri čemer naj bo glede na njegov pomen opozorjeno, da tudi v primeru posameznih objektivnih in subjektivnih okoliščin, ni nujno, da bi bilo predlogu za nadomestitev kazni zapora z delom v splošno korist ugodeno. Terjana je namreč vsota prav določenih okoliščin, ki po kvaliteti utemeljujejo sklep, da je nadomestitev z delom v splošno korist, kljub drugačni vsebini enakovredna izrečeni kazni, kar pa je v obsojenkinem primeru, ko posebne objektivne okoliščine v navedenem predlogu niti niso bile navajane, izključeno.

5. Glede na obrazloženo je pritožbeno sodišče o pritožbi obsojenkinega pooblaščenca odločilo tako kot izhaja iz izreka tega sklepa (tretji odstavek 402. člena ZKP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 271/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-02-01

Predsednik senata lahko ves čas postopka popravi očitne pisne napake, ki se pojavijo v izreku sodbe.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim popravnim sklepom je sodišče prve stopnje popravilo izrek sodbe v odločitvi o pravdnih stroških tako, da je navedlo, da so toženci dolžni povrniti tožniku pravdne stroške.

2. Zoper tak sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožujejo toženci, ki v pritožbi predlagajo, da pritožbeno sodišče ugodi njihovi pritožbi ter izpodbijani sklep razveljavi.

3. V pritožbi toženci navajajo, da sodišče ni storilo nobene pomote, ko v stroškovnem delu izreka ni določilo upravičenca do povračila stroškov, saj je sodišče odločilo tako kot je zahteval tožnik. Sodišče je ponovno odločilo o stroških o katerih je bilo že odločeno. Kolikor bi tožnik želel izpodbijati odločitev sodišča prve stopnje, bi moral vložiti pritožbo. Tožene stranke se tudi ne strinjajo z obrazložitvijo pritožbenega sodišča, ko v razlogih sodbe navaja, da gre za očitno pisno napako. Zahteva, ki jo je podal tožnik v postopku na prvi stopnji, ni določna zahteva. Kar tožnik ni navedel upravičenca, njegova zahteva ni določna.

5. Predsednik senata lahko ves čas postopka popravi očitne pisne napake, ki se pojavijo v izreku sodbe (prvi odstavek člena 328 ZPP). V konkretnem primeru tožnik že v tožbi zahteva povrnitev pravdnih stroškov od tožene stranke. Okoliščina, da v izreku ni navedel, da povračilo za stroške, od tožene stranke ne pomeni nepopolnega tožbenega zahtevka, kot meni tožena stranka, niti ne gre za pravnomočno odločeno zadevo kot neutemeljeno trdi v pritožbi. V konkretnem primeru gre za procesno razmerje med pravdnima strankama in le od nasprotne stranke se lahko zahteva povrnitev pravdnih stroškov in ne od kogarkoli, kot se spreneveda v pritožbi tožena stranka. Nestrinjanje z odločitvijo pritožbenega sodišča, ko je slednje navedlo, da bo potrebno o pomanjkljivosti odločati s posebnim sklepom, ne pomeni po povedanem, da je izpodbijani sklep nepravilen in nezakonit.

6. Glede na navedeno je bilo pritožbo zavrniti in potrditi izpodbijani sklep (člen 365, tč. 2 ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Dopolnilna sodba in sklep II Ips 388/2010
VSL sklep II Cp 2313/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-02-01

postopek, če ni premoženja - uveljavljanje dedne pravice v pravdi

Nujna dedinja, katere nujni dedni delež je bil zaradi daril, ki jih je zapustnica za časa življenja dajala, prikrajšan, mora svojo pravico (odpravo prikrajšanja), ker zapuščine ni, zahtevati oz. uveljaviti s tožbo v pravdi. Njena dedna pravica učinkuje proti vsem, ne glede na to, da zapuščinski postopek ni bil izveden.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z izpodbijanim sklepom je na podlagi 203. čl. Zakona o dedovanju odločeno, da se zapuščinska obravnava ne opravi, ker pokojna ni zapustila nepremičnega premoženja, dediči pa niso zahtevali razpisa zapuščinske obravnave.

2. Pritožuje se dedinja N. B.. Predlaga razveljavitev sklepa in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v nov postopek. Navaja, da ni bila seznanjena z vsebino smrtovnice, niti ni bila obveščena o zapuščinskem postopku. Navedbam v smrtovnici zato ni mogla ugovarjati in o okoliščinah, pomembnih za dedno pravico, se ni mogla izjasniti. V zapuščinskem postopku ima pravico zahtevati vrnitev daril zaradi prikrajšanja nujnega deleža. Šele v pritožbenem postopku uveljavlja svojo dedno pravico, ki bi jo sodišče, ki ima vpogled v zgodovinski z.k. izpisek, moralo zaščiti. Očitno je pokojnica razpolagala s svojim premoženjem v škodo nujnih dedičev, ko je z darilno pogodbo vse premoženje prenesla na vnuka.

3. Sodedič V. R. je na pritožbo odgovoril. Trdi, da pri prenosu lastništva ni šlo za darilo in predlaga, da se pritožba zavrže.

5. Pritožnica ne zatrjuje, da bi po zapustnici ostalo nepremično premoženje ali premično premoženje, glede katerega bi moral biti izveden zapuščinski postopek, zato je prvostopenjska odločitev pravilna. V takem primeru, ko zapustnik premoženja ni zapustil, se zapuščinska obravnava ne opravi (203. čl. Zakona o dedovanju).

6. Pritožnica, ki je nujna dedinja in trdi, da je njen nujni dedni delež zaradi daril, ki jih je zapustnica za časa življenja dajala, prikrajšan, lahko svojo pravico (odpravo prikrajšanja), ker zapuščine ni, zahteva oz. uveljavi s tožbo v pravdi. Njena dedna pravica učinkuje proti vsem, ne glede na to, da zapuščinski postopek ni bil izveden.

7. Ker niti pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere sodišče pazi po uradni dolžnosti, niso podani, je na osnovi 353. čl. v zvezi s 365. čl. Zakona o pravdnem postopku in 163. čl. Zakona o dedovanju pritožba zavrnjena.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2234/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-02-01

zavrženje vloge za obročno plačilo dolga - fikcija vročitve

Prošnji za obročno plačilo dolga lahko ugodi le tožeča stranka, sodišče pa te pristojnosti nima, zato je sodišče pravilno zavrglo vlogo tožene stranke, v kateri je ta prosila za obročno plačilo dolga.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo vlogo tožene stranke, naslovljeno kot „ugovor zoper plačilni nalog“.

2. Proti navedenemu sklepu se je pravočasno pritožila tožena stranka in navedla, da v sklepu sodišča navaja, da je bila pozvana, da naj se izjavi ali uveljavlja obročno odplačilo dolga. Tožena stranka trdi, da ni prejela ne pisnega ne ustnega poziva sodišča, zato prosi, da se ji omogoči pojasnitev situacije in ugoditev prošnji za plačilo na obroke takoj, ko dobi zaposlitev.

4. Pritožbeno sodišče je izpodbijani sklep preizkusilo v okviru pritožbenih razlogov in razlogov, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti po drugem odstavku 350. členu v zvezi s 366. členom Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 s spremembami – v nadaljevanju ZPP).

5. V tej zadevi je tožena stranka 30. 3. 2011 vložila ugovor zoper plačilni nalog, v katerem je navedla, da je brezposelna, da je trenutno brez stalnega prihodka in zato prosi za trenutno odložitev plačila dolga oziroma plačilo na obroke. Sodišče prve stopnje je toženo stranko s sklepom z dne 6. 4. 2011 pozvalo, naj sporoči, ali naj vlogo, naslovljeno kot ugovor šteje za predlog za obročno odplačilo dolga in mu še pojasnilo, da bo v nasprotnem primeru sodišče štelo, da uveljavlja obročno odplačilo dolga. Pisanje je bilo dolžniku vročeno s tako imenovano fikcijo vročitve po 142. členu ZPP, kar je razvidno iz vročilnice pri listovni številki 5 in sicer je bilo toženi stranki puščeno obvestilo v njegovem hišnem predalčniku dne 7. 4. 2011, ker pa pisma ni dvignil, se je pisanje štelo za vročeno z iztekom petnajstdnevnega roka. Pritožbena navedba, da toženi stranki sklep z dne 6. 4. 2011 ni bil vročen, je torej neutemeljena. Ker je sodišče prve stopnje pravilno štelo vlogo tožene stranke za prošnjo za obročno odplačilo dolga, je posledično pravilna tudi izpodbijana odločitev, saj lahko prošnji za obročno plačilo dolga ugodi le tožeča stranka, sodišče pa te pristojnosti nima.

6. Ker niso podani uveljavljani pritožbeni razlogi in ker višje sodišče ni ugotovilo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo tožene stranke zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 21/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-18

odpust obveznosti stečajnega dolžnika - predlog za odpust obveznosti - prepozen predlog za odpust obveznosti

Dolžnik lahko vloži predlog za odpust svojih obveznosti le do izdaje sklepa o končanju postopka.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Z uvodoma citiranim sklepom je sodišče prve stopnje v postopku osebnega stečaja zavrglo dolžnikov predlog za odpust obveznosti.

2. Dolžnik se je zoper sklep pritožil, uveljavljal je zmotno uporabo materialnega prava, ker sodišče prve stopnje ni postopalo v skladu z določbami „novega“ zakona. Skliceval se je na pogoje iz Zakona o postopkih za uveljavitev ali odpustitev odgovornosti družbenikov za obveznosti izbrisanih gospodarskih družb.

4. Dolžnik, zoper katerega je tekel postopek osebnega stečaja, je vložil predlog za odpust obveznosti na podlagi določbe 398. člena ZFPPIPP, pri sodišču, ki je zoper njega vodilo postopek osebnega stečaja in sicer 07. 10. 2011 k zadevi St 2067/2008. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom njegov predlog kot nedovoljen zavrglo, ker je bil vložen po izdaji sklepa o končanju postopka osebnega stečaja. Pritožnik ne izpodbija ugotovitve sodišča prve stopnje, da je vložil predlog za odpust obveznosti po izdaji sklepa o končanju postopka osebnega stečaja. Ob pravilno ugotovljenem dejanskem stanju pa pritožbeno sodišče pritrjuje sodišču prve stopnje, da v skladu z določbo 1. odstavka 398. člena ZFPPIPP lahko dolžnik vloži predlog za odpust svojih obveznosti le do izdaje sklepa o končanju postopka. S tem pa se izkaže, da je na pravilen in zakonit način sodišče prve stopnje prepozen dolžnikov predlog za odpust obveznosti v postopku osebnega stečaja kot nedovoljen zavrglo (274. člen ZPP v zvezi s 1. odstavkom 121. člena ZFPPIPP).

5. Določbe zakona, na katere se dolžnik sklicuje v pritožbi in ki urejajo drug postopek odpusta obveznosti družbenikov izbrisanih družb, ne vplivajo na pravilnost odločitve v tej zadevi in so zato za rešitev pritožbe nepomembne.

6. Zato je pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 1. odstavkom 121. člena ZFPPIPP).

Ta pisni odpravek se ujema z elektronskim izvirnikom sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 3422/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-04-04

Če stranka umakne pritožbo, preden je sodišče druge stopnje o njej odločilo, sodišče druge stopnje ugotovi umik pritožbe.

1. Pritožnica je z vlogo podano dne 19.12.2011 umaknila pritožbo, ki jo je 1.9.2011 vložila zoper sklep sklep Okrajnega sodišča v Škofji Loki, opr. št. N 18/2011 z dne 29.7.2011.

2. Če stranka umakne pritožbo, preden je sodišče druge stopnje o njej odločilo, sodišče druge stopnje ugotovi umik pritožbe (2. odst. 334. člena ZPP v zvezi s 37. členom ZNP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.