TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cp 3153/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-04-05

sodne takse - oprostitev plačila sodnih taks

Toženec nima več pravnega interesa za ponoven predlog za oprostitev plačila sodne takse, saj sklep o oprostitvi, odlogu ali obročnem plačilu takse lahko učinkuje le od dne, ko je pri sodišču vložen predlog za oprostitev, odlog ali obročno plačilo takse in ne za predhodne vloge in dejanja. Ker je sodišče z odločbo z dne 24.6.2011 že ugotovilo, da je pritožba umaknjena zaradi neplačila sodne takse, zoper to odločbo pa toženec pritožbe ni podal, v postopku zanj nove taksne obveznosti ne bodo nastale.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog toženca za oprostitev plačila sodnih taks, hkrati pa je tudi ugotovilo, da je bilo tožencu že omogočeno plačilo sodne takse v šestih zaporednih obrokih.

2. Zoper sklep se pritožuje toženec in v pritožbi navaja, da ni mogel izpolniti obveznosti obročnega plačila sodne takse, ker dohodkov nima. Glede na finančno stanje šteje, da je upravičen do celotne oprostitve sodne takse, saj mu je z neplačilom odvzeta možnost argumentiranja. Odločbe o odmeri dohodnine ne dobiva, saj za odmero ne dosega minimalnega cenzusa. Prilaga potrdilo DURS-a.

4. Iz podatkov v spisu izhaja, da toženec v pritožbi zoper sodbo ni zaprosil za oprostitev plačila sodnih taks. Po prejemu plačilnega naloga pa je podal ugovor, v katerem je navedel, da je praktično brez dohodkov in da mu je z neplačilom takse odvzeta možnost argumentiranja. Prosil je za možnost obročnega plačila sodne takse. Obročno plačilo mu je sodišče odobrilo in mu dopustilo plačilo sodne takse v šestih zaporednih mesečnih obrokih po 40,00 EUR, s pričetkom plačila prvega obroka v mesecu oktobru 2010. S tem je hkrati, kljub prepozno podani vlogi, delno ugodilo oprostitvi plačila sodnih taks, ki zajema tudi obročno plačilo sodne takse.

5. Toženec sodne takse tudi v obrokih ni poravnal, zato je sodišče njegovo pritožbo štelo za umaknjeno v skladu z določilom tretjega odstavka 105. a člena ZPP. Naknadno je toženec zopet podal ugovor zoper plačilni nalog za sodno takso, ki ga je sodišče smiselno štelo kot predlog za oprostitev plačila sodnih taks, slednjega pa zavrglo. O njegovem predlogu je namreč že odločilo, kot je opisano zgoraj. Toženec nima več pravnega interesa za ponoven predlog za oprostitev plačila sodne takse, saj sklep o oprostitvi, odlogu ali obročnem plačilu takse lahko učinkuje le od dne, ko je pri sodišču vložen predlog za oprostitev, odlog ali obročno plačilo takse in ne za predhodne vloge in dejanja (13. člen ZST-1). Ker je sodišče z odločbo z dne 24.6.2011 že ugotovilo, da je pritožba umaknjena zaradi neplačila sodne takse, zoper to odločbo pa toženec pritožbe ni podal, v postopku zanj nove taksne obveznosti ne bodo nastale.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje na podlagi druge točke 365. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cst 350/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-01-05

zavrženje pritožbe - procesna legitimacija - sklep o soglasju k sklenitvi prodajne pogodbe

Procesno legitimacijo za pritožbo zoper sklep o soglasju k sklenitvi prodajne pogodbe priznava ZFPPIPP v prvem odstavku 344. člena le upnikom.

II. Pritožnik sam nosi svoje pritožbene stroške.

1. Prvostopenjsko sodišče je na podlagi 2. točke šestega odstavka 341. člena ZFPPIPP izdalo uvodoma citirani sklep o soglasju k sklenitvi prodajne pogodbe z dne 14. 11. 2011, katere predmet je prodaja nepremičnine, vpisane pri vl. x v pritličju in v prvem nadstropju št. x, na naslovu x

2. Zoper navedeni sklep se je pritožila družba D., d.o.o., Ljubljana, v pritožbi pa uveljavlja nepravilnosti v postopku prodaje nepremičnin. Smiselno je predlagala razveljavitev izpodbijanega sklepa in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v nov postopek.

4. Procesno legitimacijo za pritožbo zoper sklep o soglasju k sklenitvi prodajne pogodbe priznava ZFPPIPP v prvem odstavku 344. člena le upnikom. Ti pa procesno legitimacijo v glavnem insolvenčnem postopku pridobijo s pravočasno prijavo terjatve (57. člen ZFPPIPP). Pritožnik pa v pritožbi svoj pravni interes za pritožbo utemeljuje kot interesent za nakup nepremičnin, ki so predmet sklenjene prodajne pogodbe. Da ima tudi položaj upnika v predmetnem stečajnem postopku, pritožnik niti ne zatrjuje, niti kaj takega ne izhaja iz spisovnega gradiva.

5. Po četrtem odstavku 343. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP pritožba ni dovoljena, če jo je vložila oseba, ki ni imela te pravice. Ker pritožnik nima položaja upnika v predmetnem stečajnem postopku, je glede na zgoraj obrazloženo evidentno, da nima pravice do pritožbe zoper sklep o soglasju k sklenitvi prodajne pogodbe. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo na podlagi 1. točke 365. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP kot nedovoljeno zavrglo, ne da bi jo meritorno obravnavalo.

6. Izrek o pritožbenih stroških temelji na prvem odstavku 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 121. člena ZFPPIPP in je posledica pritožnikovega neuspeha v pritožbenem postopku.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep CDn 376/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-10-09

stavbna pravica - lastniška stavbna pravica - razlaga zakona

Iz zakonskega besedila 256. člena SPZ, ki določa, da je stavbna pravica pravica imeti v lasti zgrajeno stavbo nad ali pod tujo nepremičnino, je mogoče neposredno in jasno razbrati, v čem je pravno pravilo in njegov pomen, torej da je stavbno pravico mogoče ustanoviti na tuji in ne na lastni nepremičnini.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor pritožnika in potrdilo sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani Dn 1 z dne 10.2.2012, s katerim je bilo odločeno, da se zemljiškoknjižni predlog za vknjižbo stavbne pravice na nepremičnini - parceli št. 586/3 k.o. Z. ne dovoli, ker je predlagatelj solastnik navedene parcele, stavbno pravico pa je mogoče ustanoviti le na tuji stvari.

2. Zoper navedeni sklep se pritožuje predlagatelj J.M. po pooblaščenki in predlaga, da se izpodbijani sklep razveljavi. Navaja, da sta se pritožnik in M.K. s pogodbo o razdelitvi solastnine in ustanovitvi stavbne pravice z dne 23.12.2011 dogovorila,da se zaradi zagotovitve izgradnje objektov na njima lastnih nepremičninah, na še vnaprej njima solastni nepremičnini parceli št. 586/3 k.o. Z. ustanovita dve stavbni pravici. V nadaljevanju vztraja pri stališču, kot v ugovoru, da je mogoče ustanoviti t.i. lastniško stavbno pravico in se pri tem sklicuje na komentar k 256. členu Stvarnopravnega zakonika (v nadaljevanju: SPZ) na 1022 strani.

4. 256. člen SPZ določa, da je stavbna pravica pravica imeti v lasti zgrajeno zgradbo nad ali pod tujo nepremičnino. Zapis navedene določbe ni ohlapen, da bi dopuščal oz. potreboval posebno razlago. Navedena zakonska dikcija je jasna - iz zakonskega besedila je mogoče neposredno in jasno razbrati, v čem je pravno pravilo in njegov pomen, torej da je stavbno pravico mogoče ustanoviti na tuji in ne tudi na lastni nepremičnini. Po oceni pritožbenega sodišča zakon razlage, kot jo v pritožbi podaja pritožnik (ustanovitev t.i. lastniške stavbne pravice), ne dopušča in se zato pritožbeno sodišče v celoti strinja z razlogi sodišča prve

stopnje. Upoštevaje navedeno je neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka drugega odstavka 161. člena Zakona o zemljiški knjigi.)

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep PRp 269/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-12-06

S strani iste osebe so bile poleg pošiljk za PP 1 prevzete tudi pošiljke za PP 2, vendar se to, kako ima policija organizirano dostavo pošiljk znotraj organizacijskih enot, sodišča ne tiče. Glede na to, da je bila sodba sprejeta s strani pooblaščene osebe za prevzem pošiljk sodišča namenjenih prekrškovnemu organu dne 4.6.2012, je pritožba vložena dne 13.6.2012 prepozna in zato odločitev sodišča prve stopnje, ki jo je zavrglo, pravilna.

Stroški pritožbenega postopka obremenjujejo proračun.

Okrajno sodišče v Kopru je z izpodbijanim sklepom kot prepozno zavrglo pritožbo prekrškovnega organa Postaje prometne policije zoper sodbo tega sodišča PR 1, s katero je bil postopek zoper obdolženca ustavljen.

Zoper sklep sodišča prve stopnje je prekrškovni organ vložil pritožbo v kateri sodišču prve stopnje očita, da je napačno ugotovilo datum vročitve sodbe. Kot navaja, je sodbo prejel 5.6.2012, kar je razvidno iz sprejemnega žiga na sodbi, in ne 4.6.2012 kot navaja sodišče. Zato meni, da je bila pritožba zoper sodbo, vložena na sodišču dne 13.6.2012, pravočasna.

Pritožbeno sodišče se je o datumu vročitve sodbe Okrajnega sodišča v Kopru PR 1 prekrškovnemu organu prepričalo na podlagi oddajne knjige iz katere je razvidno, da so bile pošiljke okrajnega sodišča, med katerimi je tudi sodba PR 1 za prekrškovni organ, prevzete dne 4.6.2012. Res je, da so bile s strani iste osebe poleg pošiljk za PP 1 prevzete tudi pošiljke za PP 2, vendar se to, kako ima policija organizirano dostavo pošiljk znotraj organizacijskih enot, sodišča ne tiče. Glede na to, da je bila sodba sprejeta s strani pooblaščene osebe za prevzem pošiljk sodišča namenjenih prekrškovnemu organu dne 4.6.2012, je pritožba vložena dne 13.6.2012 prepozna in zato odločitev sodišča prve stopnje, ki jo je zavrglo, pravilna. Iz navedenih razlogov je zato višje sodišče na podlagi 168. člena ZP-1 pritožbo prekrškovnega organa kot neutemeljeno zavrnilo.

Odločitev o stroških postopka temelji na določbi prvega odstavka 147. člena v zvezi s četrtim odstavkom 144. člena ZP-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 3273/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-11-29

zavrženje ugovora zoper plačilni nalog - postopek osebnega stečaja

Ugovorna navedba, ki jo podaja pritožnik tudi v pritožbi, da je v postopku osebnega stečaja, ni razlog, zaradi katerega je dopustno vložiti ugovor.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

1.Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo ugovor tožene stranke zoper plačilni nalog.

2.Zoper sklep se pritožuje tožena stranka iz vseh zakonskih pritožbenih razlogov. Navaja, da je izpodbijani sklep nepravilen in nezakonit. Sodišče bi moralo pravdni postopek prekiniti, ker je nad toženo stranko začet postopek osebnega stečaja. Prav tako bi sodišče moralo o ugovoru odločiti vsebinsko, ne pa ga zavreči.

4.Prvostopenjsko sodišče je z izpodbijanim sklepom zavrglo ugovor tožene stranke, ker tožena stranka plačilnega naloga ni izpodbijala iz dovoljenega razloga. Prvostopenjsko sodišče se je pri svoji odločitvi pravilno oprlo na določilo 34.a člena Zakona o sodnih taksah (1), ki v prvem odstavku 34.a člena določa iz katerih razlogov je mogoče vložiti ugovor zoper plačilni nalog. Nalaga tudi, da je ugovoru vloženemu iz razlogov, ker je taksa že plačana, ali da je sodišče takso napačno odmerilo, potrebno priložiti potrdilo o opravljenem plačilu. Nič od navedenega v danem primeru ni izpolnjeno. Ugovorna navedba, ki jo podaja pritožnik tudi v pritožbi, da je v postopku osebnega stečaja, ni razlog, zaradi katerega je dopustno vložiti ugovor. To je pravilno upoštevalo že prvostopenjsko sodišče v izpodbijanem sklepu in ravnalo pravilno, ko je ugovor zavrglo.

5.Pritožnik razloge, na katere je argumentirano odgovorilo že prvostopenjsko sodišče v izpodbijanem sklepu, v pritožbi ponavlja in ne navaja nobenih drugih utemeljenih razlogov, ki bi izpodbili pravilnost izpodbijanega sklepa.

6.Ker uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani, niti niso podani pritožbeni razlogi, na katere je potrebno paziti po uradni dolžnosti, je bilo potrebno pritožbo zavrniti in izpodbijani sklep potrditi (2. točka 365. člena Zakona o pravdnem postopku (2)).

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------

(1) Uradni list RS št. 37/2008, 79/2010, v nadaljevanju ZST-1.

(2) Uradni list RS št. 26/99 do 45/2008, v nadaljevanju ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2739/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-11-15

zavrženje pritožbe - pritožba ni popolna - odsotnost podpisa pooblaščenca - podpis pritožbe

Pritožnika sta pritožbo vložila po pooblaščencu (odvetniku), a njun pooblaščenec pritožbe ni podpisal. Zato je pritožba nepopolna. Ker se v postopku s pritožbo ne uporabljajo določbe 108. člena ZPP o vračanju nepopolnih vlog v dopolnitev, je pritožbeno sodišče nepopolno pritožbo tožencev zavrglo.

1.Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje pritožbo tožencev zoper sodbo  P 38/2011 z dne 3. 4. 2012 štelo za umaknjeno (zaradi neplačane sodne takse zanjo).

2.Zoper sklep se pritožujeta toženca (trdita, da sta terjano takso za pritožbo „pravočasno“ plačala).

4.Da bi pritožbeno sodišče pritožbo sploh lahko (vsebinsko) obravnavalo, mora vlagatelj tega pravnega sredstva zadostiti določenim formalnim pogojem. Eden od njih je, da mora vložiti popolno pritožbo. Po določbi tretjega odstavka 343. člena ZPP pritožba ni popolna, če ne vsebuje navedbe sodbe, zoper katero se vlaga in podpisa pritožnika.

5.V konkretnem primeru sta pritožnika pritožbo vložila po pooblaščencu (odvetniku), a njun pooblaščenec pritožbe ni podpisal. Zato je pritožba nepopolna. Ker se v postopku s pritožbo ne uporabljajo določbe 108. člena ZPP o vračanju nepopolnih vlog v dopolnitev (336. člen ZPP), je pritožbeno sodišče nepopolno pritožbo tožencev zavrglo (prvi odstavek 346. člena ZPP).

6.Sklep o stroških pritožbenega postopka je odpadel, ker jih pritožnika nista uveljavljala.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 3014/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-11-06

Tožba v tej zadevi je bila vložena v času, ko je področje sodnih taks urejal ZST. Zato se takse za celoten postopek, torej od vložitve tožbe do pravnomočnega zaključka zadeve (tu sporna zadeva še ni pravnomočna) plačujejo po predpisih in po tarifi, ki je veljala do uveljavitve  ZST-1, torej po ZST.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

1. Sodišče prve stopnje je z napadenim sklepom ugovor tožene stranke, zoper plačilni nalog z dne 10. 6. 2011 za plačilo sodne takse za pritožbo, zavrnilo.

2. Zoper sklep se je iz vseh pritožbenih razlogov pritožila tožnica. Navaja, da je prvo sodišče odmerilo sodno takso za pritožbi po določilih ZST -1, ki je pričel veljati 1. 1. 2009, tožba pa je bila vložena 16. 9. 2003, torej pred uveljavitvijo ZST -1. Sodišče bi moralo upoštevati 39. člen ZST -1 in takso odmeriti po starem zakonu. ZST -1A velja od 1. 1. 2011 in ta ni razveljavil določila 39. člena ZST -1, ki določa, da se takse v postopkih, ki so začeli teči pred uveljavitvijo ZST -1 plačujejo po dosedanjih predpisih – ZST. Prehodna določila, na katera se sklicuje sodišče – 42. člen ZST –1A se nanaša na zadeve, ki so se začele po 1. 1. 2009 do 31. 12. 2010 in ne tudi na zadeve, začete pred začetkom veljavnosti ZST -1. Sodišče bi moralo sodno takso za pritožbo odmeriti v skladu z 39. členom ZST -1, torej po ZST. Pritožnica pa obenem s pritožbo daje tudi predlog za oprostitev plačila sodne takse.

4. Nesporno je bila tožba v tej zadevi vložena v času, ko je področje sodnih taks urejal Zakon o sodnih taksah (ZST, Ur. l. SRS št. 1-1/90 s kasnejšimi dopolnitvami).

5. Nov Zakon o sodnih taksah ZST -1 je bil objavljen v Uradnem listu RS št. 37/08 in je pričel veljati 1. 10. 2008. Ta zakon je v 39. členu določil, da se taksa v postopkih, ki so začeli teči pred uveljavitvijo tega zakona pa vse do pravnomočnega zaključka postopka plačujejo po dosedanjih predpisih in po dosedanji tarifi. ZST -1A (Ur.l. RS št. 97/2010), ki velja od 1. 1. 2011 člena 39 ZST -1 ni spremenil, kar pomeni, da še vedno velja. To izhaja tudi iz 42. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah, ZST -1A, ki pravi, da se takse za postopke in dejanja, glede katerih je nastala taksna obveznost do 31. 12. 2010, plačujejo po dosedanjih predpisih in po dosedanji tarifi. Povedano pomeni, da se takse za celoten postopek, torej od vložitve tožbe do pravnomočnega zaključka zadeve (tu sporna zadeva še ni pravnomočna) plačujejo po predpisih in po tarifi, ki je veljala do uveljavitve  ZST-1, torej po ZST. Po povedanem ni dvoma, da ima pritožba prav, da je prvo sodišče pri odločanju o ugovoru zoper plačilni nalog napačno uporabilo materialno pravo. Sklep sodišča prve stopnje je bilo po povedanem razveljaviti. Zadeva se vrača prvemu sodišču, da bo le-to, upoštevaje zgoraj navedeno, o ugovoru tožeče stranke zoper plačilni nalog ponovno odločilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2403/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-11-12

Izvedencu pripada nagrada za pisno izdelavo dopolnilnega izvida in mnenja oziroma cenitve le v primeru, če odgovarja na dodatna vprašanja za pridobitev odgovorov, ki jih sodišče v postopku še ni terjalo.

I. Pritožbi se delno ugodi in se sklep sodišča prve stopnje z dne 20.2.2012 (redna št. 157) spremeni tako, da se

- v točki I. izreka nagrada za dopolnilno mnenje z dne 10.2.2012 zniža za 138 EUR (to je na znesek 92 EUR), prispevek za PIZ za 8,28 EUR (to je na znesek 5,52 EUR) in skupni znesek za 146,28 EUR (to je na znesek 97,52 EUR);

- v točki II izreka znesek 230 EUR nadomesti z zneskom 92 EUR in v točki IV izreka znesek 243,80 EUR z zneskom 97,52 EUR.

III. Pritožbeni stroški so nadaljnji pravdni stroški.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom izvedencu X za dopolnilno izvedensko delo priznalo nagrado v višini 230 EUR, skupaj z prispevkom za PIZ 243,80 EUR.

2. Pritožbo vlaga tožeča stranka. Nasprotuje odmerjeni nagradi. Navaja, da je izvedenec podal le dodatno razlago svoje tretje dopolnitve, ki je bila nerazumljiva in ni odgovarjal na nova vprašanja. Ker tudi s četrto dopolnitvijo ni odgovoril na vsa vprašanja, kriterij izjemno zahtevnega dopolnilnega izvida in mnenja ni izpolnjen. Predlaga razveljavitev odločitve. Priglaša stroške pritožbe.

4. Drugi odstavek 51. člena Pravilnika o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih (v nadaljevanju Pravilnik (1)) določa, da pripada izvedencu oziroma cenilcu tam določena nagrada za pisno izdelavo dopolnilnega izvida in mnenja oziroma cenitve na podlagi dodatnih vprašanj za pridobitev odgovorov, ki jih sodišče v postopku še ni terjalo.

5. Pritožbeno sodišče soglaša s stališčem pritožnice, da gre v večjem delu četrte dopolnitve za pojasnila tega, kar je bilo navedeno v tretji dopolnitvi mnenja. Tudi po mnenju pritožbenega sodišča je bila namreč tretja dopolnitev nejasna in laiku v večjem delu nerazumljiva, to pa je terjalo dodatna pojasnila. Za takšna pojasnila pa izvedencu ne pripada (nova) nagrada, kot jo določa 2. odstavek 51. člena Pravilnika. V preostalem delu (npr. pri vprašanju, katera dokumentacija, če sploh katera, bi bila ustrezna za razjasnjevanje poškodb oziroma napak na objektih), v katerem je šlo za dodaten odgovor, pa po oceni pritožbenega sodišča ne gre za izjemno zahtevno dopolnitev, ampak dopolnitev, ki je manj zahtevna. Za manj zahtevno dopolnitev pa izvedencu po 1. točki 2. odstavka pripada nagrada v višini 92 EUR.

6. Pritožbeno sodišče je glede na obrazloženo pritožbi delno ugodilo in nagrado, posledično pa tudi prispevek za PIZ, ustrezno znižalo in izpodbijani sklep na podlagi  3. točke 365. člena ZPP spremenilo kot izhaja iz izreka tega sklepa.

7. Stroški, ki so nastali z vložitvijo pritožbe so del pravdnih stroškov in bo o njih odločilo sodišče prve stopnje s končno odločbo.

-- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

Pravilnik o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih člen 51.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2469/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-11-07

začasna odredba - obremenjevanje nepremičnin

Tožnik je z navedbami, da je toženka obremenila svoje nepremičnine z zastavno pravico in z ustanovitvijo zemljiškoknjižnega dolga ter z odsvojitvijo nepremičnine parc. št. 366/1 k.o. X, izkazal za verjetno, da prvotoženka s svojim premoženjem razpolaga tako, da bo uveljavitev tožnikove terjatve precej otežena, če se upošteva nadaljnja njegova trditev, da celotno premoženje prvotoženke ni bistveno večje od tožnikove terjatve in bi vsakršno toženkino razpolaganje z njenim premoženjem pomenilo za tožnika zmajšano verjetnost poplačila njegove terjatve.

Pritožbi se ugodi, sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

1. Predlog za izdajo začasne odredbe je sodišče prve stopnje zavrnilo, in sicer iz razloga, ker tožnik ni izkazal nevarnosti, da bo uveljavitev terjatve onemogočena ali znatno otežena (drugi odstavek 270. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju).

2. Nevarnost je tožeča stranka uveljavljala z naslednjimi argumenti: da gre za visoko terjatev, da je prvotoženka slabega premoženjskega stanja, da je svoje nepremičnine obremenila s hipotekami in zemljiškim dolgom ter da je prodala nepremičnino parc. št. 366/1 k.o. X. Terjatev tožnika je nad 100.000,00 EUR, vrednost prvotoženkinega premoženja pa ni bistveno večja, če se upošteva možnost prodaje v izvršilnem postopku. V pritožbi pa tožnik navaja, da je na poslovni delež prvotoženke v družbi S. K. vpisana zastavna pravica za znesek 10.446,88 EUR, da je nepremičnina parc. št. 525 k.o. X obremenjena z zemljiškim dolgom v znesku 102.272,23 EUR in da je pred kratkim prodala zemljišče parc. št. 366/1 k.o. X.

4. Pritrditi je tožniku, da je z navedbami, da je toženka obremenila svoje nepremičnine z zastavno pravico in z ustanovitvijo zemljiškoknjižnega dolga ter z odsvojitvijo nepremičnine parc. št. 366/1 k.o. X, izkazal za verjetno, da prvotoženka s svojim premoženjem razpolaga tako, da bo uveljavitev tožnikove terjatve precej otežena, če se upošteva nadaljnja njegova trditev, da celotno premoženje prvotoženke ni bistveno večje od tožnikove terjatve in bi vsakršno toženkino razpolaganje z njenim premoženjem pomenilo za tožnika zmanjšano verjetnost poplačila njegove terjatve. Pritožbi je zato ugoditi, izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v nov postopek.

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 270

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.