VSL sodba in sklep II Cp 1741/2012
Sodna praksa višjih sodišč, 2012-12-21

zastaranje - neupravičena obogatitev - zastaralni rok - enoletni zastaralni rok

Ker je v danem primeru sodišče uporabilo pravila, ki se nanašajo na neupravičeno obogatitev, bi prišel v poštev petletni splošni zastaralni rok.

Pritožba se zavrne in se potrdita izpodbijana sodba in sklep prvostopenjskega sodišča.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo toženi stranki naložilo plačilo zneska 534,62 EUR z zamudnimi obrestmi tožeči stranki (1. točka izreka). Toženi stranki je naložilo tudi povrnitev pravdnih stroškov tožeče stranke v višini 258,77 EUR (2. točka izreka). V presežku je sodišče tožbeni zahtevek zavrnilo (3. točka izreka). Sklenilo je, da se ugovor aktivne legitimacije zavrne, ugovoru zastaranja pa se delno ugodi.

2. Zoper sodbo in sklep se iz vseh zakonskih pritožbenih razlogov pritožuje tožena stranka. Sodišču očita, da je napravilo zaključke na podlagi dokazov, ki jih ni izvedlo. Sodišče je zavrnilo ugovor aktivne legitimacije, ki ga je podala tožena stranka, kar je napačno. L. nima niti procesne niti materialne legitimacije za predmetni tožbeni zahtevek. Pojasnjuje, da je sporazum o skupnem upravljanju objekta sklenila s P. L. K., ki je občasno uporabljal tudi naziv P. k. L. K.. P. L. K. še vedno obstaja, tožeča stranka pa ni pravna naslednica tega plesnega kluba. V predmetni zadevi se pojavijo trije različni klubi in sicer P. L. K. kot skrbnik objekta, P. g. k. L., ki naj bi prevzel obveznosti P. L. K. in L., ustanovljen leta 2003, kar izhaja iz izpiska AJPES. Sodišče je tudi napačno presojalo ugovor zastaranja, saj so predmetne terjatve zastarale v roku enega leta, saj gre za terjatve upravnika. Napada tudi odmero stroškov in oceno višine uspeha tožeče stranke.

4. Glede na višino vtoževanega zneska gre v konkretnem primeru za postopek v sporih majhne vrednosti, v katerih je sodbo, s katero je postopek končan, mogoče izpodbijati zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (1) in zaradi zmotne uporabe materialnega prava (prvi odstavek 458. člena ZPP). Po presoji pritožbenega sodišča je sodišče prve stopnje materialno pravo pravilno uporabilo.

5. Prvostopenjsko sodišče je v razlogih sodbe ustrezno pojasnilo, zakaj je zavrnilo ugovor aktivne legitimacije, ki ga je podala tožena stranka in se drugostopenjsko sodišče v izogib ponavljanju sklicuje na razloge prvostopenjske sodbe. V svojih obširnih razlogih, navedenih v točki 5., 6., 7., 8. in 9., je prvostopenjsko sodišče pojasnilo, zakaj je tožeča stranka aktivno legitimirana in kako so prešle obveznosti in terjatve s P. L. K. na tožečo stranko. Pri presojanju vsebine sporazuma prvostopenjsko sodišče materialnega prava ni zmotno uporabilo, pritožbeno sodišče pa sprejema zaključke in ugotovitve, ki jih je na podlagi tega naredilo sodišče prve stopnje. Sodišče je zaključilo, da je na podlagi odstopa od pogodbe P. r. c. L. vstopil v pravni položaj s pravicami in obveznostmi P. L. K., skrajšano P. k. L..

6. Neutemeljen je tudi pritožbeni razlog, da bi bilo potrebno sporazum, v kolikor se ni izvajal, razveljaviti in o tem obvestiti Občino Krško. Prvostopenjsko sodišče je ugotovilo, da je Občina Krško prenesla pooblastilo upravljanja objekta na P. L. K., skrajšano P. k. L. in ga določila za upravnika vseh prostorov v objektu. Hkrati mu je podelila mandat za urejanje odnosov z ostalimi uporabniki objekta. Na podlagi zapisnika z dne 13. 4. 1999 pa je prvostopenjsko sodišče ugotovilo, da je Občina Krško. izrazila voljo, da lahko uporabniki zasedajo prostore le, če pristopijo k sporazumu. Če kateri uporabnik ne pristopi k sporazumu pa se šteje, da je odstopil od uporabe prostorov in je dolžan prostor predati P. k. L., ki o tem obvesti Občino Krško. Na podlagi takih ugotovitev je prvostopenjsko sodišče nadalje štelo, da tožena stranka, ki kljub odstopni izjavi prostorov ni izpraznila in jih še vedno uporablja, s tem povzroča stroške, zaradi česar jih je dolžna nositi vse dokler prostorov ne izprazni.

7. Neutemeljen je tudi ugovor zastaranja. Pritožba se nepravilno sklicuje na enoletni zastaralni rok. Prvostopenjsko sodišče je sicer pravilno štelo, da v danem primeru ne pride v poštev enoletni zastaralni rok, ki ga določa 6. točka prvega odstavka 355. člena Obligacijskega zakonika (2). Ta se namreč nanaša na terjatve upravnikov večstanovanjskih hiš, zato pa v danem primeru ne gre, kot pravilno opozarja prvostopenjsko sodišče, ki nato uporabi določilo 347. člena OZ, ki velja za občasne terjatve in določa triletni zastaralni rok. Ker je v danem primeru sodišče uporabilo pravila, ki se nanašajo na neupravičeno obogatitev (glej 30. točko izpodbijane sodbe), bi prišel v poštev petletni splošni zastaralni rok, določen v 346. členu OZ.

8. Neutemeljeno se pritožba pritožuje tudi zoper odmero stroškov. Podana je situacija delnega uspeha v pravdi, ko sodišče lahko glede na določilo drugega odstavka 154. člena določi glede na doseženi uspeh, da krije vsaka stranka svoje stroške, ali pa ob upoštevanju vseh okoliščin primera, naloži eni stranki, naj povrne drugi stranki ustrezen del stroškov. Lahko pa odloči tudi, da mora ena stranka povrniti vse stroške, ki jih je imela nasprotna stranka, če ni uspela samo s sorazmerno majhnim delom svojega zahtevka, pa zaradi tega dela niso nastali posebni stroški. Ugotovitev prvostopenjskega sodišča, da je tožeča stranka s pretežnim delom zahtevka uspela in ji je dolžna tožena stranka zato povrniti stroške, je po oceni pritožbenega sodišča pravilna. Na podlagi tretjega odstavka 154. člena ZPP lahko sodišče tako odloči, če stranka ne uspe samo s sorazmerno majhnim delom zahtevka, kar je v danem primeru podano.

9. Odločba sodišča prve stopnje je tako logično in prepričljivo utemeljena, noben uveljavljani ali uradno upoštevni pritožbeni razlog pa ni podan. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo zavrnilo in izpodbijano sodbo in sklep potrdilo (353. člen ZPP in 2. točka 365. člena ZPP).

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------

(1) Ur. l. RS št. 26/1999 in naslednji, v nadaljevanju ZPP

(2) Ur. l. RS št. 83/2001 in naslednji, v nadaljevanju OZ

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.