VSL sklep I Cp 4274/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-03-23

motenje posesti - motilno dejanje - odklop električne energije

V pravdah zaradi motenja posesti je odločanje o pravici do priklopa na električno omrežje izključeno.

Ker je tožena stranka odklopila električno energijo kljub veljavni Pogodbi o prodaji in najemu električne energije, je bil odklop izveden protipravno in je s tem tožena stranka motila mirno posest tožeče stranke. Tožena stranka bi morala najprej doseči odpoved Pogodbe o prodaji in najemu električne energije, sklenjene s tožečo stranko, da bi lahko nato (zakonito) odklopila električno energijo.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep spremeni tako, da se sedaj glasi:

1. Ugotovi se, da je tožena stranka tožeči stranki nezakonito odklopila električno energijo in jo pri tem motila pri mirni uporabi poslovnega prostora na naslovu M., merilno mesto 23957.

2. Tožena stranka je dolžna v roku 8 dni vzpostaviti prejšnje posestno stanje, tako da priklopi tožečo stranko nazaj na električno omrežje in prične z redno nemoteno dobavo električne energije za poslovni prostor na naslovu M., merilno mesto 23957, pod izvršbo.

3. Tožena stranka mora povrniti tožeči stranki pravdne stroške nastale pred sodiščem prve stopnje v znesku 672,12 EUR in pritožbene stroške v znesku 458,28 EUR v 15 dneh od prejema te odločbe, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi pod izvršbo.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni zahtevek, v katerem je tožeča stranka zahtevala, da se ugotovi, da ji je tožena stranka nezakonito odklopila električno energijo in jo pri tem motila pri mirni uporabi poslovnega prostora na naslovu M., merilno mesto 23957 in zahtevek za vzpostavitev prejšnjega stanja. Sodišče prve stopnje je tožeči stranki naložilo tudi povrnitev stroškov postopka toženi stranki.

Zoper takšno odločitev vlaga pritožbo tožnik iz vseh pritožbenih razlogov. V pritožbi navaja, da je prvostopenjsko sodišče dejansko stanje nepopolno oz. zmotno ugotovilo, od pravilne ugotovitve dejanskega stanja pa je odvisna uporaba materialnega prava. Po mnenju tožnika je za odločitev v tej zadevi bistvenega pomena, da se tožeča stranka na omrežje ni priključila samovoljno, temveč je lokal z nazivom »C.« dne 01.12.2009 na elektro omrežje priključila prav tožena stranka. Iz 76. čl. Energetskega zakona izhaja, da bi tožena stranka bila upravičena odklopiti električno energijo tožeči stranki le v primeru, če bi se na elektro omrežje tožeča stranka priključila samovoljno. Določilo tega člena ne daje toženi stranki zakonskega upravičenja do odklopa v primeru, če je tožena stranka sama priklopila tožečo stranko oz. njen lokal na elektro omrežje. Tožeča stranka poudarja, da je s toženo stranko sklenila vse pogodbe, ki ji jih je tožena stranka posredovala. Pogodba o prodaji in nakupu električne energije je še vedno v veljavi, poleg tega pa v objektu na M. noben uporabnik nima sklenjene pogodbe s sistemskim operaterjem, pa ni bil odklop izveden nikomur drugemu. Tožena stranka ji je ob podpisu pogodbe o dobavi tudi zagotovila, da je vse urejeno. Tožeča stranka zato pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi ter izpodbijano odločitev spremeni tako, da tožbenemu zahtevku v celoti ugodi oz. podredno, da izpodbijano odločitev razveljavi ter zadevo vrne v ponovno odločanje, toženi stranki pa naloži tudi povrnitev stroškov postopka tožeči stranki.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki je nanjo odgovorila. V odgovoru navaja, da je sama tožena stranka podjetje, ki se ukvarja s prodajo električne energije, medtem ko je družba S. d.o.o. sistemski operater distribucijskega omrežja z električno energijo, ki ga je ustanovila Vlada RS (in mu podelila koncesijo za opravljanje gospodarske javne službe sistemskega operaterja distribucijskega omrežja električne energije), licenco za opravljanje energetske dejavnosti pa je družbi S. d.o.o. izdala Javna agencija RS. S. d.o.o. ni lastnik električnega distribucijskega omrežja, zato je s posameznimi distribucijskimi podjetji, ki so lastniki infrastrukture (med njimi tudi E. d.d.), podpisal pogodbo o najemu elektrodistribucijske infrastrukture in izvajanju storitev. Tožena stranka je s tožnikom sklenila pogodbo o prodaji in nakupu električne energije, na podlagi katere se izvede priklop na omrežje, tožnik pa bi moral še skleniti pogodbo o dostopu do omrežja, česar kljub pozivom tožene stranke ni storil. Odklop električne energije je bil tako upravičen in zakonit. V zvezi s pritožbeno navedbo, da je tožena stranka pritožniku ob podpisu pogodbe o dobavi zagotovila, da je vse urejeno, pa tožena stranka navaja, da gre za navajanje novot, kar v pritožbenem postopku ni dovoljeno.

Materialnopravno podlago za odločanje v tej zadevi predstavljata Energetski zakon (EZ) in Stvarnopravni zakonik (SPZ). Slednji v 33. in 34. čl. govori o sodnem varstvu posesti oz. o obsegu sodnega varstva. Sodišče daje varstvo glede na zadnje (mirno) stanje posesti in nastalo motenje, pri čemer se ne upoštevata pravica do posesti in dobrovernost posestnika. Posestnik nima pravnega varstva, če motenje ali odvzem posesti temelji na zakonu (1. in 3. odst. 33. čl. SPZ). Z odločbo o zahtevku za varstvo pred motenjem posesti odredi sodišče prepoved nadaljnjega motenja posesti oz. odredi vrnitev vzete posesti ter druge ukrepe, potrebe za varstvo pred nadaljnjim motenjem (34. čl. SPZ).

Tožeča stranka je v konkretnem primeru izvajala mirno posest nad spornim poslovnim prostorom, ki je bil odklopljen z električnega omrežja. S toženo stranko je sklenila Pogodbo SP št. 68418 o prodaji in nakupu električne energije (priloga A11), s katero se je tožena stranka kot prodajalec zavezala, da bo tožeči stranki kot kupcu prodajala električno energijo na merilnem mestu št. 3/23957. V uvodnih določilih Pogodbe o prodaji in nakupu el. energije je določeno, da se slednja sklepa na podlagi Splošnih pogojev E. d.d. za prodajo in nakup električne energije poslovnim odjemalcem (v nadaljevanju Splošni pogoji).

Prvostopenjsko sodišče v izpodbijanem sklepu ugotavlja, da mora po čl. 71 EZ uporabnik omrežja za vsako posamezno priključitev na energetsko omrežje pridobiti soglasje za priključitev, ki pa ga tožeča stranka ni imela. Tožeča stranka namreč trdi, da sploh ni imela (zakonske) možnosti, da bi s sistemskim operaterjem sklenila ustrezno pogodbo o odjemu, kar je razpravljanje o pravici do sklepanja te pogodbe, kar pri sojenju v motenjskih pravdah ni dopustno. Vendar pa prvostopenjsko sodišče v naslednji točki obrazložitve samo odloča o pravici, s tem ko pravi, da bi tožeča stranka v pravdi lahko uspela le, če bi dokazala, da je imela potrebno soglasje sistemskega operaterja, sicer ji ne gre pravica do priklopa na električno omrežje. Po 426. čl. Zakona o pravdnem postopku se obravnavanje tožbe zaradi motenja posesti omeji samo na ugotavljanje in dokazovanje dejstev zadnjega posestnega stanja in nastalega motenja. Izključeno je, kot že rečeno, odločanje o pravici do posesti, o pravni podlagi, poštenosti ali nepoštenosti posesti ali odškodninskih zahtevkih, zato prvostopenjsko sodišče o pravici do priklopa ne bi smelo odločati.

Lokal »C.« v lasti tožnika je dne 01.12.2009 na električno omrežje priključila tožena stranka po podpisu Pogodbe o prodaji in najemu električne energije. Ta isti lokal je nato 30.03.2010 odklopila z električnega omrežja z navedbo, da tožeča stranka ni sklenila pogodbe o dostopu do omrežja s sistemskim distributerjem S., Splošni pogoji pa določajo, da se v primeru neupravičenega odjema (kar med drugim predstavlja tudi odjem električne energije brez ustrezno sklenjene pogodbe o dostopu do omrežja) izvede odklop na merilnem mestu. Tožena stranka pa ne navede, da  Splošni pogoji v 30. čl. določajo, da se pogodba o dostopu do omrežja sklene pred pričetkom oddaje ali odjema električne energije v ali iz distribucijskega omrežja. S. po sklenitvi pogodbe o dostopu najpozneje v osmih dneh omogoči odjem ali oddajo električne energije (36. čl. Splošnih pogojev). Glede na to, da je tožena stranka s tožnikom sklenila Pogodbo o prodaji in nakupu električne energije in pričela z oddajanjem električne energije, čeprav bi morala biti po Splošnih pogojih pred tem sklenjena že pogodba o dostopu do omrežja, gre neprevidnost očitati le toženi stranki in ne tožniku. Glede na določila Splošnih pogojev torej Pogodbe o prodaji in nakupu električne energije s tožečo stranko sploh ne bi smela skleniti, saj tožeča stranka v trenutku podpisa te Pogodbe še ni imela podpisane pogodbe o dostopu do omrežja. Prav tako bi tožeča stranka po 4. čl. Splošnih pogojev od S. že na začetku morala pridobiti soglasje za priključitev, česar prav tako ni imela, pa jo je tožena stranka na omrežje vseeno priključila. Če je tožena stranka kasneje ugotovila svojo napako, bi morala doseči odpoved Pogodbe, sklenjene s tožečo stranko, in šele temu bi lahko sledil (zakonit) odklop električne energije. Ker pa tožena stranka tega ni storila in je Pogodba še vedno v veljavi, pritožbeno sodišče zaključuje, da je bil odklop izveden protipravno in je s tem tožena stranka motila mirno posest tožnika. Ker daje sodišče varstvo glede na zadnje mirno stanje posesti in nastalo motenje, je sodišče odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

Po 3. alineji 1. odst. 76. čl. EZ ima sistemski operater pravico do odklopa, kadar uporabnik brez njegovega soglasja priključi na omrežje svoje energetske naprave ali napeljave, ali če omogoči prek svojih energetskih naprav priključitev energetskih naprav drugih uporabnikov. Po 57. čl. Splošnih pogojev gre za neupravičen odjem med drugim tudi, kadar je uporabnik priključen na omrežje brez ustrezne pogodbe o dostopu in pogodbe o dobavi, niso pa izpolnjeni pogoji za zasilno ali nujno oskrbo ali pa, če se uporabnik na omrežje priključi samovoljno. V tem primeru je tožnik imel eno od zahtevanih pogodb (pogodbo o dobavi), na omrežje pa se prav tako ni priključil samovoljno.

Nadalje Splošni pogoji v 40. čl. določajo, da lahko (le) S. ustavi uporabniku omrežja distribucijo električne energije. Odklop od merilnega mesta je v konkretnem primeru izvedlo podjetje E. d.d., ki pa glede na pogodbeno razmerje ni imelo pooblastila, da to stori.

Glede na navedeno je bilo pritožbi ugoditi in odločiti, kot izhaja iz izreka tega sklepa (365. in 366. čl. ZPP).

Tožeča stranka je s pritožbo v celoti uspela, zato je pritožbeno sodišče po načelu uspeha (154. čl. ZPP) toženi stranki naložilo, da mora tožniku povrniti pravdne stroške na prvi in drugi stopnji. Le-ti so odmerjeni v skladu z veljavno odvetniško tarifo in Zakonom o sodnih taksah. Njihova odmera je razvidna iz stroškovnika, ki se nahaja v spisu. Tak izrek o stroških temelji na določbi 165. čl. ZPP v zvezi s 154. in 155/II ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.