VSL sodba I Cpg 274/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-06-09

ponudba - soglasje - dodatna dela - izračun z izrecnim jamstvom

Potem, ko se je tožena stranka po seznanitvi s strani tožeče stranke o potrebnosti dodatnih del strinjala s tako nastalimi višjimi stroški, se ne more več uspešno sklicevati na ponudbeno ceno.

I. Pritožba se zavrne in se izpodbijana sodba potrdi.

II. Tožena stranka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje v ponovljenem postopku ugodilo tožbenemu zahtevku tako, da je sklep o izvršbi Okrajnega sodišča na Jesenicah z dne 06. 09. 2005 obdržalo v veljavi v 1. in 3. točki izreka za glavnico v znesku 1.062,69 EUR s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi in za izvršilne stroške v znesku 57,00 EUR s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi. Toženi stranki je naložilo tudi povrnitev nadaljnjih pravdnih stroškov v znesku 1.948,57 EUR s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. V pritožbenem roku je pritožbo vložila tožena stranka in uveljavljala pritožbeni razlog zmotne in nepravilne uporabe določb Obligacijskega zakonika ter pritožbenemu sodišču predlagala, da izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne, tožeči stranki pa naloži plačilo vseh pravdnih stroškov.

3. Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila.

5. Pritožbeno sodišče je v sporu majhne vrednosti vezano na dejanske ugotovitve prvostopenjskega sodišča v izpodbijani sodbi (prvi odstavek 458. člena ZPP). To dejansko podlago predstavljajo naslednje ugotovitve prvostopenjskega sodišča:

- tožeča stranka je dela izvajala pri toženi stranki na podlagi ponudbe, ki jo je izdelala po predhodnem ogledu prostorov in obstoječe inštalacije tožene stranke,

- tožeča stranka ni podala izrecnega jamstva za pravilnost ponudbe v smislu določbe prvega odstavka 643. člena Obligacijskega zakonika (v nadaljevanju OZ),

- o pričakovanih višjih stroških del in materiala, ki so se pokazala za potrebna, je bila tožena stranka seznanjena in temu ni nasprotovala,

- tožeča stranka je vsa potrebna dodatna dela na dimnih napravah opravila skladno s koncesionarjevimi navodili,

- vsa dodatno zaračunana dela, ki jih tožeča stranka v ponudbi ni zajela, so bila opravljena in dodatni zaračunani material porabljen.

6. Tožena stranka v pritožbi sklepanje prvostopenjskega sodišča na utemeljenost tožbenega zahtevka izpodbija s sklicevanjem na ugotovitve sodnega izvedenca o nestrokovni pripravi ponudbe s strani tožeče stranke, ki ni vsebovala vseh potrebnih postavk za izvedbo predvidenih del. Na to pomanjkljivost bi tožena stranka morala opozoriti tožečo stranko v trenutku, ko je bila s strani tožeče stranke seznanjena s potrebno prekoračitvijo predvidenih del. Možen ugovor s tem v zvezi bi se lahko nanašal tudi na v pritožbi zatrjevano okoliščino, da bi tožeča stranka posamezne postavke morala vključiti že v svojo ponudbo. Tak ugovor bi imel svojo podlago lahko tudi v zmoti tožene stranke kot naročnika o vsebini pogodbenih obveznosti na podlagi njenega sprejema ponudbe tožeče stranke. Potem, ko se je tožena stranka po seznanitvi s strani tožeče stranke o potrebnosti dodatnih del strinjala s tako nastalimi višjimi stroški, se ne more več uspešno sklicevati na ponudbeno ceno. Ni mogoče pritrditi pritožbenim navedbam, da je bilo naročilo dano v smislu izdelave plinske instalacije, in da niso relevantne posamezne postavke po dani ponudbi. Takšne pritožbene trditve so neskladne s ponudbo, ki jo je predložila tožeča stranka (A2). Ta je specificirano sestavljena po posameznih postavkah predvidenih del in materialnih stroškov. Iz dejanske ugotovitve prvostopenjskega sodišča, da so bila izvedena tudi dodatna dela po postavkah v vtoževanem računu, ki se razlikujejo od ponudbe tožeče stranke (A2), je zato pravilno sklepanje o utemeljenosti tožbenega zahtevka po vtoževanem računu. Ob tem, ko tožeča stranka ni podala izrecnega jamstva za pravilnost svojega izračuna po ponudbi, je tožena stranka dolžna kriti tudi tiste stroške, ki v specificirani ponudbi tožeče stranke niso bili vsebovani, pa jim ob seznanitvi s potrebnostjo teh stroškov, izrecno ni nasprotovala. Tako se izkaže kot neutemeljen pritožbeni očitek o zmotni uporabi materialnega prava s strani prvostopenjskega sodišča.

7. Ker pritožbeno sodišče v okviru uradnega preizkusa izpodbijane sodbe ni ugotovilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz drugega odstavka 350. člena ZPP, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, je odločilo kot je razvidno iz izreka te sodbe (353. člen ZPP).

8. Ker tožeča stranka s pritožbo ni uspela, sama nosi stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 154. člena v zvezi s prvim odstavkom 165. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.