VSC sklep Cp 112/2011
Sodna praksa višjih sodišč, 2011-06-14

sodba na podlagi odpovedi - odpadla pravna podlaga - odločba ustavnega sodišča

Čeprav je ustavno sodišče določbo 1. odst. 282. čl. ZPP po izdaji izpodbijane sodbe razveljavilo, takšna odločitev ustavnega sodišča glede na čl. 43 in 44 ZUstS učinkuje tudi v konkretnem primeru, saj zaradi vložene pritožbe v konkretnem pravnem razmerju še ni bilo pravnomočno odločeno.

Pritožbi prvotožnice se ugodi in se sodba na podlagi odpovedi v pritožbeno izpodbijanem delu, to je v delu, ki se nanaša na pravno razmerje I. I. Š. in tožencev, razveljavi, zadeva pa v tem  obsegu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Odločitev o pritožbenih stroški se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je s sodbo na podlagi odpovedi, izdano na podlagi 1. odstavka 282. člena ZPP, zavrnilo tožbeni zahtevek tožnic I. I. Š. in A. F., s katerim sta ti zahtevali, da jima toženca P. G. in M. G. plačata znesek 25.732,72 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi in sicer od zneska 24.935,69 EUR od dne 17. 10. 2006 dalje do plačila, od zneska 797,03 EUR pa od dne 12. 12. 2007 dalje do plačila. Sodišče je odločilo še o pravdnih stroških postopka pred sodiščem prve stopnje in sicer je tožeči stranki naložilo, da toženi stranki v 15 dneh povrne pravdne stroške v znesku 939,32 EUR, v primeru zamudnega plačila skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od 16. dneva po vročitvi sodbe tožeči stranki dalje.

Zoper navedeno sodbo se je pritožila prvotožnica I. I. Š. V pritožbi je uveljavljala vse pritožbene razloge iz prvega odstavka 338 člena ZPP in predlagala, da se njeni pritožbi ugodi in sodba sodišča prve stopnje razveljavi, zadeva pa vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek. V pritožbi je navajala, da je bila sodba izdana na podlagi določila ZPP, ki ni v skladu z temeljno človekovo pravico do sodnega varstva, kot jo opredeljuje 23. člen Ustave RS. Obrazložitev sodišča je tako skopa, da je ni mogoče preizkusiti in je zato podana tudi absolutna bistvena kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Podana je tudi kršitev postopka iz 7. točke drugega odstavka 339. člena ZPP , saj je sodišče izdalo sodbo na podlagi odpovedi v nasprotju z določili ZPP in sicer je primarno kršilo določbo 115. člena ZPP.

Toženca sta po preteku 15 dnevnega roka po vročitvi pritožbe odgovor vložila odgovor na pritožbo, katerega pa pritožbeno sodišče glede na določbo člena 344. ZPP zaradi prepozne vložitve ni upoštevalo.

Ustavno sodišče Republike Slovenije je z odločbo opr. št. U-I-161/10 z dne 9.12. 2010 (objavljeno v Uradnem listu št. 107/2010 z dne 29. 12. 2010) razveljavilo določbo prvega odstavka 282 člena ZPP, ker ta ni v skladu z Ustavo RS. Ker je s takšno odločitvijo Ustavnega sodišča odpadla pravna podlaga, na podlagi katere je sodišče prve stopnje izdalo izpodbijano sodbo, 44. člen Zakona o ustavnem sodišču (Ur. list RS, št. 15/94, 51/2007 – v nadaljevanju ZUstS) pa določba, da se zakon ali del zakona, ki ga je Ustavno sodišče razveljavilo, ne uporablja za razmerja, nastala pred dnem, ko je razveljavitev začela učinkovati, če do tega dne o njih ni bilo pravnomočno odločeno, takšna odločitev Ustavnega sodišča (ki je glede na določbo 43. člena ZUstS začela učinkovati 30. 12. 2010) učinkuje tudi v konkretnem primeru, čeprav je izpodbijana sodba bila izdana že preden je bila po Ustavne sodišču razveljavljena zakonska podlaga za njeno izdajo. Zaradi vložene pritožbe prvotožnice o njenem pravnem razmerju s tožencema še ni bilo pravnomočno odločeno. Ker pa sta prvotožnica in drugotožnica v konkretnem sporu navadni sospornici, kar glede na določbo člena 195 ZPP pomeni, da je vsaka od njiju v tej pravdi samostojna stranka in da si njuna ravnanja v njunem medsebojnem razmerju ne koristijo in ne škodujejo, je pritožbeno sodišče zaradi podanosti absolutne bistvene kršitve iz 7. točke drugega odstavka 339. člena ZPP pritožbi pritožnice ugodilo, sodbo sodišča prve stopnje pa razveljavilo samo v pravnem razmerju prvotožnice in tožencev. Drugotožnica se namreč zoper sodbo ni pritožila in ker se nista pritožila tudi toženca, je sodba v delu, ki se nanaša na pravno razmerje drugotožnice in tožencev, postala pravnomočna s pretekom pritožbenega roka.

Odločitev o pritožbenih stroških prvotožnice je v skladu s tretjim odstavkom 165. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.