VSL sodba II Cpg 242/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-04-20

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO

pripoznava dolga - pisna pripoznava dolga - pretrganje zastaranja - spor majhne vrednosti - nedopusten pritožbeni razlog - relativna bistvena kršitev določb pravdnega postopka

Pripoznava dolga po 364. členu OZ je mogoča samo, dokler terjatev ni zastarana. Ko je terjatev zastarana, pa nastopijo enaki učinki – pretrganje zastaranja samo, če so izpolnjeni pogoji za pisno pripoznavo po 341. členu OZ (pisna oblika; enake učinke kot pisna izjava ima tudi zastava, dana za zastarano terjatev, ali kakšno drugo zavarovanje).

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka sama nosi pritožbene stroške.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo v 1. točki izreka za glavnico v znesku 1.448,90 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22. 12. 2006 dalje do plačila in v 3. točki izreka za izvršilne stroške v višini 71,48 EUR razveljavilo sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Slovenj Gradcu, opr. št. Ig 133/2007 z dne 3. 4. 2007 ter v tem delu zavrnilo tožbeni zahtevek (1. točka izreka). Nadalje je odločilo, da ostane sklep o izvršbi v veljavi v 1. točki izreka za glavnico v višini 803,95 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22. 12. 2006 dalje do plačila in v 3. točki izreka za izvršilne stroške v višini 87,36 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 3. 4. 2007 dalje do plačila (2. točka izreka). Toženi stranki je še naložilo, da je dolžna v roku 8 dni povrniti tožeči stranki nadaljnje stroške postopka v znesku 242,75 EUR (3. točka izreka).

Zoper sodbo vlaga pravočasno pritožbo tožeča stranka. Uveljavlja pritožbena razloga relativne bistvene kršitve določb pravdnega postopka ter zmotne uporabe materialnega prava (1. odstavek 339. člena in 341. člen v zvezi s 1. odstavkom 458. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP). Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da sklep o izvršbi, razen za umaknjen del, v celoti vzdrži v veljavi, toženi stranki pa naloži plačilo stroškov postopka oziroma podrejeno, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Priglaša tudi pritožbene stroške.

Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

Za sojenje v tej zadevi je pristojno Višje sodišče v Ljubljani, ker je bila pristojnost s sklepom predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije št. Su 72/2010-10 z dne 9. 2. 2010 prenešena z Višjega sodišča v Mariboru na Višje sodišče v Ljubljani.

Sodba se sme v postopku v sporih majhne vrednosti izpodbijati le zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 2. odstavka 339. člena ZPP in zaradi zmotne uporabe materialnega prava (1. odstavek 458. člena ZPP).

Pritožbeno sodišče uvodoma ugotavlja, da pritožnik v delu, v katerem sodišču prve stopnje očita, da bi skladno z v času izdaje sodbe še veljavno določbo 2. odstavka 282. člena ZPP moralo izdati zamudno sodbo, uveljavlja pritožbeni razlog relativne bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1. odstavka 339. člena ZPP. Tožeča stranka torej uveljavlja nedovoljeni pritožbeni razlog (1. odstavek 458. člena ZPP), zato se pritožbeno sodišče do teh navedb ni opredelilo.

Pritožnik nadalje sodišču prve stopnje očita, da je s tem, ko je svojo odločitev oprlo na določbo 341. člena Obligacijskega zakonika (v nadaljevanju OZ), zmotno uporabilo materialno pravo. Po mnenju pritožnika bi moralo sodišče prve stopnje v obravnavanem primeru uporabiti določbo 2. odstavka 364. člena OZ, ki določa, da lahko dolžnik dolg pripozna ne le z upniku dano izjavo, temveč tudi posredno, npr. da kaj plača na račun, da plača obresti ali da zavarovanje. S tem, ko je tožena stranka dne 10. 4. 2007 tožeči stranki plačala znesek v višini 1.000,00 EUR, je posredno pripoznala svoj dolg. Posledično je bilo z dnem plačila pretrgano tudi zastaranje, ki je s tem dnem, skladno z 2. odstavkom 369. člena OZ, začelo teči znova.

Pritožbeno sodišče se s pritožnikovimi navedbami ne strinja in v celoti sledi jasni in razumljivi obrazložitvi izpodbijane sodbe. V konkretnem primeru določbe 364. člena OZ ni mogoče uporabiti, saj sta terjatvi tožeče stranke iz naslova računa št. 1059997 v višini 760,64 EUR in računa št. 1062670 v višini 1.688,26 EUR zastarani. Pripoznava dolga po 364. členu OZ pa je mogoča samo, dokler terjatev ni zastarana. Potem ko je terjatev zastarana, pa nastopijo enaki učinki – pretrganje zastaranja samo, če so izpolnjeni pogoji za pisno pripoznavo po 341. členu OZ (pisna oblika; enake učinke kot pisna izjava ima tudi zastava, dana za zastarano terjatev, ali kakšno drugo zavarovanje). Glede na to, da s plačilom zneska v višini 1.000,00 EUR po mnenju pritožbenega sodišča niso bili izpolnjeni pogoji za pisno pripoznavo, do pretrganja zastaranja v obravnavanem primeru ni prišlo. Kot pa je pravilno zapisalo sodišče prve stopnje, četudi bi šteli, da je tožena stranka s plačilom zneska 1.000,00 EUR pisno pripoznala zastarano obveznost in se odpovedala zastaranju, ni mogoče trditi, da se je odpovedala zastaranju tudi nad tem zneskom. Če dolžnik ob pripoznavi navede vrednost, v obravnavanem primeru 1.000,00 EUR, in je ta vrednost nižja od obveznosti, velja, da je obveznost pripoznana le delno, in sicer le v višini navedene vrednosti.

Glede na navedeno pritožbeno sodišče zaključuje, da uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani. Odločitev sodišča prve stopnje je materialnopravno pravilna, prav tako v postopku na prvi stopnji ni prišlo do bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena ZPP). Pritožbeno sodišče je zato pritožbo tožeče stranke kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

Ker tožeča stranka s pritožbo ni uspela, mora sama nositi stroške pritožbenega postopka (1. odstavek 165. člena ZPP v povezavi s 1. odstavkom 154. člena ZPP).

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 341, 364, 364/2, 369, 369/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.