VSK sklep EPVDp 31/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-10

prenehanje veljavnosti vozniškega dovoljenja - kazenske točke - seštevek - izobraževanje in usposabljanje

Res je sicer, da je bil storilec po doseženih 13 kazenskih točkah, izrečenih s plačilnim nalogom oziroma odločbo Policijskih postaj napoten na izobraževanje in usposabljanje za varno vožnjo, ki ga je tudi opravil (kot je razvidno iz obvestila Ministrstva za pravosodje, v času od 2. aprila 2009 do 16. maja 2009), zaradi česar so bile iz evidence EKT storilcu izbrisane štiri kazenske točke, vendar ta okoliščina odločitve sodišča prve stopnje ne more spremeniti. Storilec je namreč, kljub izbrisanim štirim kazenskim točkam, skupaj dosegel 19 kazenskih točk, zaradi česar je sklep o izreku prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja utemeljen.

Pritožba storilca G.P. se kot neutemeljena zavrne in   p o t r d i

Pritožnik mora kot stroške pritožbenega postopka plačati sodno takso.

Okrajno sodišče v Tolminu je z izpodbijanim sklepom sklenilo, da se G.P., imetniku veljavnega vozniškega dovoljenja št. 15080, izdanega pri Upravni enoti, ki je v obdobju od 20. oktobra 2006 do 6. februarja 2009 po Zakonu o varnosti cestnega prometa, kot voznik motornega vozila kategorije B, presegel 18 kazenskih točk, izreče prenehanje veljavnosti vozniškega dovoljenja za kategorije B, G, H, ki so bile vpisane v vozniško dovoljenje na dan 21. novembra 2008. Sklenilo je še, da bo sodna taksa odmerjena po pravnomočnosti sklepa.

Proti takšnemu sklepu se je G.P. pritožil. Navaja, da je bil potem, ko je dosegel 13 kazenskih točk, poslan na tečaj varne vožnje. Tečaj je opravil in poravnal stroške. Prosi, da se mu prenehanje veljavnosti vozniškega dovoljenja ne izreče.

V skladu z določbo prvega odstavka 202.a čl. Zakona o prekrških (v nadaljevanju  ZP-1) izda sodišče sklep o prenehanju veljavnosti vozniškega dovoljenja po uradni dolžnosti na podlagi obvestila organa, pristojnega za vodenje skupne evidence kazenskih točk. Tako je ravnalo tudi sodišče prve stopnje v obravnavani zadevi na podlagi obvestila Ministrstva za pravosodje, Sektorja za izvrševanje kazenskih sankcij z dne 9. aprila 2009, iz katerega je razvidno, da ima storilec na navedeni dan v skupni evidenci izrečenih kazenskih točk vpisanih skupaj 23 kazenskih točk in sicer, 10 kazenskih točk za prekršek, storjen z vozilom B kategorije, izrečenih s sodbo Okrajnega sodišča v Novi Gorici z dne 6. januarja 2009, ki je postala pravnomočna dne 6. februarja 2009; devet kazenskih točk za prekršek, storjen z vozilom B kategorije, izrečenih s plačilnim nalogom Policijske postaje opr. št. 1 z dne 21. novembra 2008, ki je postala pravnomočna dne 30. decembra 2008 in štiri kazenske točke za prekršek, storjen z motornim vozilom B kategorije, izrečenih z odločbo Policijske postaje opr. št. 2 z dne 22. septembra 2006, ki je postala pravnomočna dne 20. oktobra 2006. Res je sicer, da je bil storilec po doseženih 13 kazenskih točkah, izrečenih s plačilnim nalogom oziroma odločbo Policijskih postaj napoten na izobraževanje in usposabljanje za varno vožnjo, ki ga je tudi opravil (kot je razvidno iz obvestila Ministrstva za pravosodje, v času od 2. aprila 2009 do 16. maja 2009 – glej potrdilo na listovni št. 26 spisa), zaradi česar so bile iz evidence EKT storilcu izbrisane štiri kazenske točke, vendar ta okoliščina odločitve sodišča prve stopnje ne more spremeniti. Storilec je namreč, kljub izbrisanim štirim kazenskim točkam, skupaj dosegel 19 kazenskih točk, zaradi česar je sklep o izreku prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja utemeljen. V skladu z določbo tretjega odstavka 22. čl. ZP-1 se namreč vozniku, ki v času treh let doseže ali preseže 18 kazenskih točk v cestnem prometu izreče prenehanje  veljavnosti vozniškega dovoljenja za vse kategorije motornih vozil, za katere je storilec imel dovoljenje, ko je storil prekršek, s katerim je dosegel predpisano število kazenskih točk. Iz navedenih razlogov je zato višje sodišče pritožbo storilca zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (168. čl. ZP-1 v zvezi z določbo tretjega odstavka 163. čl. ZP-1).

Ker storilec s pritožbo ni uspel, mora kot stroške pritožbenega postopka, v skladu z določbo prvega odstavka 147. čl. ZP-1, plačati sodno takso, ki se odmeri po tarifni št. 8407 Zakona o sodnih taksah (ZST-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.