VSL sklep I Cp 4717/2008
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-03

obnova postopka - obnovitveni razlogi - kriva izpovedba priče ali izvedenca

Pogoj za uspešno uveljavljanje obnovitvenega razloga iz 5. točke 394. člena ZPP je pravnomočna sodba v kazenskem postopku (oziroma ustavitev postopka ali obstoj okoliščin, zaradi katerih se postopek ne more uvesti).

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožena stranka nosi sama svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog tožene stranke za obnovo postopka z dne 27.12.2006. Glede stroškov je odločilo, da je tožena stranka dolžna tretjetožeči stranki povrniti pravdne stroške obnovitvenega postopka v višini 367,20 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

Zoper sklep se pritožuje tožena stranka, zaradi zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka. Predlaga, da Višje sodišče v Ljubljani pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da dopusti obnovo postopka, oziroma izpodbijani sklep razveljavi ter zadevo vrne prvostopenjskemu sodišču v ponovno odločanje. Navaja, da je sodišče zapisalo, da je tožena stranka predlagala in oporekala verodostojnost pričanja A. J. ter, da ni jasno razvidno, iz katerega zakonitega razloga se zahteva obnovo postopka, samo ugovarjanje verodostojnosti priče pa ni eden izmed taksativno navedenih obnovitvenih razlogov. Razlogovanje sodišča je nepravilno. Tožena stranka je smiselno zatrjevala obnovitveni razlog iz 10. točke 394. člena ZPP, sodišče je pri presoji vsebinsko vezano na trditveno podlago, torej na samo vsebino predloga za obnovo postopka, ne pa na formalno navedbo zakonitega razloga iz 394. člena ZPP. Jasno je, da gre za obnovitveni razlog iz 10. točke 394. člena ZPP. Tožena stranka je zvedela za nova dejstva in dokaze, navedene v tč. I. predloga za obnovo postopka. Verodostojnosti priče je oporekala na podlagi ugotovitve, da je zaslišana priča A. J. oporočni dedič. Prav to dejstvo je odločilno za presojo njegove (ne) verodostojnosti in za presojo, ali ima priča interes za uspeh v postopku. Tožena stranka je predložila listine, ki jih do tedaj ni bilo v spisu, to je oporoki, ter predlagala vpogled v spis Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. II D 290/2005,  takšen dokazni predlog je šteti za novo dejstvo ter nov dokaz, ki ga v prejšnjem postopku, upoštevajoč dejstvo, da z njim ni razpolagala, ni mogla predložiti. Če sodišče ne bi poverilo verodostojnosti omenjeni priči, je tožena stranka prepričana, da bi bil izid pravde drugačen. Ne držijo torej navedbe, da tožena stranka ni navedla zakonitega razloga, na podlagi katerega zahteva obnovo postopka. Izpodbijani sklep je zato nepravilen. Glede pravdnih stroškov pa navaja, da bi lahko sodišče predlog zavrglo takoj, brez nadaljnjega obravnavanja, brez naroka in brez da bi ga vročilo tožeči stranki.

Kot je pravilno navedlo sodišče prve stopnje, je skladno z določbo 2. odstavka 397. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 in spremembe, v nadaljevanju ZPP) v predlogu za obnovo postopka potrebno navesti med drugim tudi zakoniti razlog, na podlagi katerega se zahteva obnova. Res je, da je sodišče pri presoji vsebinsko vezano na trditveno podlago, na vsebino predloga za obnovo postopka, ne pa na formalno navedbo zakonitega razloga iz 394. člena ZPP, kot to v pritožbi navaja tudi tožena stranka. Vendar pa je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da iz predloga za obnovo postopka ni jasno razvidno, iz katerega zakonitega razloga se zahteva obnova postopka.

Tožena stranka je namreč v predlogu navajala, da ji v času izdaje sodbe niso bile znane okoliščine, da je tožeča stranka E. H. O. kot glavnega oporočnega dediča določila A. J. ter mu kot volilo določila tudi vse, kar bi mu pripadlo iz naslova obligacijske terjatve zoper tretjo osebo, ki jo uveljavlja v pravdni zadevi zoper toženo stranko A. A.. V zvezi s tem je navajala, da je A. J. dobro vedel, da je glavni dedič po pokojni E. O., iz tega razloga pa ni mogoče govoriti o verodostojni priči, saj je A. J. glede na volilo v oporoki prav gotovo imel interes, da se pravda konča v korist tožeče stranke. Glede na tako naveden razlog za obnovo je ugotoviti, da navedbe tožene stranke v predlogu merijo na obnovitveni razlog iz 5. točke 394. člena ZPP, ki je podan, če se opira sodna odločba na krivo izpovedbo priče ali izvedenca, vendar za ta obnovitveni razlog ne gre, saj je pogoj za uspešno uveljavljanje tega obnovitvenega razloga pravnomočna sodba v kazenskem postopku (oziroma ustavitev postopka ali obstoj okoliščin, zaradi katerih se postopek ne more uvesti, 4. točka 1. odstavka 396. člena ZPP). Obstoja sodbe v kazenskem postopku tožena stranka ni zatrjevala, izrecno pa tudi ni navedla, da naj bi šlo za krivo izpovedbo priče. Po drugi strani pa tudi  ni jasno navedla, da naj bi šlo za obnovitveni razlog iz 10. točke 394. člena ZPP oziroma to tudi iz njenih navedb oziroma trditvene podlage predloga za obnovo ni izhajalo. Nova dejstva oziroma nove dokaze je namreč navajala in predlagala le v zvezi z verodostojnostjo priče oziroma v zvezi z izvedenim dokazom, ne pa tudi v zvezi s samim zahtevkom. Sodišče prve stopnje je zato pravilno zaključilo, da iz njenega predloga ni bilo jasno razvidno, kateri obnovitveni razlog je uveljavljala.

Tudi sicer se lahko obnova postopka iz razloga po 10. točki 394. člena ZPP zahteva le zaradi dejstev oziroma dokazov, ki so obstajali že v času prejšnjega postopka. Navedenega ni mogoče trditi niti za spis II D 290/2005, niti za oporoko z dne 9.2.2005. Eventualno bi prišla v poštev le oporoka v notarskem zapisu SV-1755/2001, vendar pa navedeno niti ni relevantno, glede na to, da je sodišče prve stopnje pravilno zaključilo, da tožena stranka ni jasno navedla zakonitega obnovitvenega razloga in je zato sodišče prve stopnje njen predlog za obnovo postopka z dne 27.12.2006 pravilno zavrglo (1. odstavek 398. člena ZPP).

Ker tožena stranka s predlogom za obnovo ni uspela, je tožeči stranki dolžna povrniti njene stroške, ki so ji nastali v zvezi s predlogom za obnovo, drugačne pritožbene navedbe niso utemeljene.

Glede na navedeno in ker sodišče druge stopnje ob preizkusu izpodbijanega sklepa tudi ni ugotovilo razlogov, na katere v skladu z 2. odstavkom 350. člena ZPP pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo tožene stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

Tožena stranka s pritožbo ni uspela, zato nosi sama svoje stroške pritožbenega postopka (165. člen ZPP v zvezi s 154. členom ZPP).

ZPP člen 394, 396, 396/1, 396/1-4, 398, 398/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.