VSL sklep I Cp 875/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-04-15

spor majhne vrednosti - pritožba zoper sklep o pristojnosti - pritožba zoper končni sklep

V postopku v sporih majhne vrednosti je dovoljena posebna pritožba samo zoper sklep, s katerim je postopek končan. Izpodbijani sklep ni takšen. Tožena stranka bo lahko sklep o svojem ugovoru, da odločitev o tožbenem zahtevku ne spada v sodno pristojnost, izpodbijala šele v pritožbi zoper končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor tožene stranke, da odločitev o tožbenem zahtevku ne spada v sodno pristojnost.

Zoper navedeni sklep se je pritožila tožena stranka zaradi bistvene kršitve postopka, zmotne uporabe materialnega prava ter zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Predlaga spremembo sklepa, razveljavitev opravljenih procesnih dejanj ter zavrženje tožbe. Vztraja, da sta se pravdni stranki v gradbeni pogodbi dogovorili, da bo njune morebitne spore reševala arbitražna komisija, s čimer sta izključili sodno pristojnost. Sodišče prve stopnje si njun dogovor napačno razlaga. Nedopustno je, da tožeča stranka nasprotuje arbitražnemu dogovoru, čeprav je sama sestavila pogodbo. Tožena stranka nazadnje zahteva, da ji tožeča stranka povrne vse stroške postopka, vključno s pritožbenimi stroški.

Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila.

Po 1. odstavku 447. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 73/07 – UPB-3, 45/08, 57/09 in 12/10) je v postopku v sporih majhne vrednosti, kakršen je tudi obravnavani spor, dovoljena posebna pritožba samo zoper sklep, s katerim je postopek končan. Izpodbijani sklep ni takšen. Sodišče prve stopnje namreč ne dvomi o svoji pristojnosti, zato je ugovor tožene stranke zavrnilo in namerava o glavni stvari odločiti v nadaljevanju postopka. Očitno je torej, da se postopek v tej zadevi z izpodbijanim sklepom še ni končal. Posebna pritožba bi bila dovoljena le v nasprotnem primeru, če bi sodišče ugovoru ugodilo in sklenilo, da zaradi arbitražnega dogovora ni podana sodna pristojnost.

Po 2. odstavku 447. člena ZPP je druge sklepe, zoper katere je po tem zakonu dovoljena pritožba, mogoče izpodbijati samo s pritožbo zoper odločbo, s katero je končan postopek. Skladno s 3. odstavkom istega člena se zato ti sklepi ne vročajo strankam, temveč se razglasijo na naroku in vzamejo v pisni odpravek odločbe. Potemtakem je sodišče prve stopnje v nasprotju s pravili, ki urejajo postopek v sporih majhne vrednosti, o ugovoru tožene stranke izdalo poseben sklep, napačen pa je tudi pravni pouk v sklepu. Tožena stranka bo lahko sklep o svojem ugovoru, da odločitev o tožbenem zahtevku ne spada v sodno pristojnost, izpodbijala šele v pritožbi zoper končno odločbo.

Vsebinsko obravnavanje pritožbe (zaenkrat) torej ni dopustno. Sodišče druge stopnje je zato pritožbo tožene stranke zavrglo na podlagi 1. točke 365. člena ZPP v zvezi s 442. členom istega zakona.

Odločitev o pritožbi velja tudi za priglašene pritožbene stroške. Ti niso bili potrebni, zato jih mora tožena stranka, upoštevaje 1. odstavek 165. člena ZPP in 155. člen istega zakona, kriti sama.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.