VSL sklep II Cp 4386/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-01-06

začasna odredba - obstoj terjatve - pravnomočno zavržena tožba

Ker je bila tožba v delu, ki se nanaša na umik sporne objave, fotografij in odgovorov, pravnomočno zavržena, je odpadel osnovni pogoj za izdajo začasne odredbe v zavarovanje te terjatve. Če ni terjatve, namreč tudi njeno zavarovanje ni mogoče.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom pod I. točko izreka kot nepopolno zavrglo tožbo tožeče stranke glede primarnega in podrednega tožbenega zahtevka v točkah 4., 5., 6. in 7., pod II. točko izreka je kot neutemeljenega zavrnilo predlog tožeče stranke za izdajo  začasne odredbe in pod III. točko odločilo, da tožeča stranka sama nosi stroške v zvezi s postopkom zavarovanja z začasno odredbo.

Zoper 2. in 3. točko izreka sklepa se je v roku pritožila tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov, ki predlaga, da pritožbeno sodišče sklep spremeni tako, da predlogu za izdajo začasne odredbe stroškovno ugodi, podredno, da izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje. Navaja, da ne sprejema zaključkov sodišča glede zahtev v predlogu za začasno odredbo pod 1., 2. 3. in 4. točko, da te ne bi temeljile na kršenju pravic tožnika. Pri tem na široko obrazlaga, v čem naj bi bile tožnikove pravice kršene in zakaj je zahtevana začasna odredba v navedenih točkah utemeljena. Glede 6. točke predlagane začasne odredbe pritožba utemeljuje, zakaj je potrebna prepoved bodočega pisanja in objavljanja o tožniku, v kolikor to posega v njegovo čast in dobro ime. Glede 7., 8. in 9. točke (pritožba jih očitno pomotoma oštevilči 8., 8. in 10. točka) pa pritožba navaja, da so tu navedene sankcije za primer, da bo predlogu za izdajo začasne odredbe ugodeno, in če bo torej pritožbi glede izdaje začasne odredbe ugodeno, je potrebno dovoliti tudi v nazadnje naštetih točkah predlagane sankcije.

Predlagana začasna odredba se v svoji 1., 2., 3., 4. in 6. točki nanaša na zavarovanje terjatve, uveljavljane s tožbo, ki se nanaša na umik sporne objave, fotografij, odgovorov na članek in na prepoved bodočih podobnih objav (4., 5., 6. in 7. točka primarnega in enako podrednega tožbenega zahtevka). Ker je bila tožba glede predhodno navedenega dela tožbenega zahtevka v celoti (že pravnomočno, ker zoper odločitev v tem delu sklepa ni pritožbe) zavržena, je odpadel osnovi pogoj za izdajo predlagane začasne odredbe, to je terjatev po tožbi, katere zavarovanje se z začasno odredbo zahteva. Nedvoumno je, da je tožeča stranka v tej pravdi vložila tožbo in obenem predlagala zavarovanje terjatve iz tožbenega zahtevka s predmetno začasno odredbo. Ker tožbe zaradi njenega zavrženja v tem delu ni več, ni več terjatve po tožbenem zahtevku, katere zavarovanje se zahteva. Če pa ni terjatve, tudi njenega zavarovanja ni možno. Da je temu tako, je ugotoviti iz določb 1. odstavka 272. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), po kateri sodišče izda začasno odredbo v zavarovanje nedenarne terjatve, če izkaže upnik za verjetno, da terjatev obstoji ali da mu bo terjatev zoper dolžnika nastala.

Ker predlog za zavarovanje terjatve v 1., 2., 3., 4. in 6. točki predloga za izdajo začasne odredbe ni utemeljen, ni niti podlage za izrek sankcij (7.,8. in 9. točka predloga za začasno odredbo), v kolikor toženi stranki – dolžnika ne bi spoštovala naloženih jima obveznosti z začasno odredbo.

Pritožbeno sodišče je zato, ker ni ugotovilo niti kršitve, na katere pazi po uradni dolžnosti, pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in v izpodbijanem delu potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. členom ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.