TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 466/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-15

prekinitev postopka - nadaljevanje postopka - pravni naslednik pravdne stranke

Za presojo sklepa o nadaljevanju postopka je bistveno le, ali je tisti, glede katerega se postopek nadaljuje, pravni naslednik prvotne pravdne stranke.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje sklenilo, da se postopek, ki je bil v tej pravdni zadevi prekinjen od 30.3.2007 nadaljuje z dne 1.12.2008 s pravnim naslednikom tožeče stranke T.. V obrazložitvi je navedlo, da je tožeča stranka S. po vložitvi tožbe prenehalo obstajati zaradi pripojitvi k gospodarski družbi T.

Zoper sklep vlaga laično pritožbo tožena stranka. V obrazložitvi navaja, da je celoten dolg, ki je predmet te pravde že plačan preko sodnega izterjevalca M., S., zato naj sodišče pozove izvršitelja, da predloži dokaze.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep v mejah uveljavljenih pritožbenih razlogov, po uradni dolžnosti pa je pazilo tudi na obstoj absolutnih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere je potrebno paziti po uradni dolžnosti in na pravilno uporabo materialnega prava.

Za presojo sklepa o nadaljevanju postopka je bistveno le, ali je tisti, glede katerega se postopek nadaljuje, pravni naslednik S., kot sledi iz centralnega sodnega registra, je prenehanje družbe S. zaradi pripojitve k družbi T., vpisano v sodni register dne 30.3.2007 in je sodišče prve stopnje tako pravilno uporabilo določila materialnega prava. Prav tako tudi ni storilo nobene od absolutnih bistvenih kršitev, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti. Ker je izpodbijani sklep zgolj procesni sklep, s katerim se ne odloča o vsebinskih vprašanjih, pritožnik s svojimi navedbami ni uspel izpodbiti tega sklepa (odločitve o nadaljevanju pravdnega postopka s pravnim naslednikom), zato je pritožbeno sodišče njegovo pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1569/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-08

stvarna pristojnost sodišča - neupravičena obogatitev - najemno razmerje

Tožeča stranka zoper toženko uveljavlja zahtevek zaradi neupravičene pridobitve. Ker iz tožbenih navedb ne izhaja, da gre za spor, ki je povezan z obstojem najemnega razmerja, je za sojenje stvarno pristojno okrožno sodišče.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da za odločanje v pravdni zadevi ni stvarno pristojno in da bo zadeva po pravnomočnosti sklepa odstopljena stvarno in krajevno pristojnemu Okrožnemu sodišču v Ljubljani. Odločitev je oprlo na določbo 1. odst. 30. čl. Zakona o pravdnem postopku – ZPP.

Zoper sklep se je tožeča stranka pravočasno pritožila. Obstoja katerega od v zakonu predvidenih pritožbenih razlogov formalno ne uveljavlja, predlaga pa razveljavitev sklepa. V obrazložitvi pritožbe navaja, da je sodišče prve stopnje prezrlo določbo 2. odst. 30. čl. ZPP, po kateri so okrajna sodišča pristojna za sojenje v sporih iz najemnih in zakupnih razmerij ne glede na vrednost spornega predmeta. V obravnavanem primeru gre za spor iz najemnega razmerja, kar tožeča stranka izrecno navaja v točki 1/1 tožbe kot tudi v nadaljevanju tožbe. Na podlagi 1. odst. 57. čl. ZPP pa je podana tudi izključna krajevna pristojnost prvostopenjskega sodišča, na katerega območju leži nepremičnina.

Po določbi 3. točke 2. odst. 30. čl. Zakona o pravdnem postopku – ZPP so okrajna sodišča pristojna za sojenje ne glede na vrednost spornega predmeta, če gre za spor iz najemnega ali zakupnega razmerja. To so spori o (ne)obstoju najemnega ali zakupnega razmerja, o veljavnosti najemne ali zakupne pogodbe, izpraznitvene tožbe, odpovedne tožbe in tožbe za plačilo najemnine ali zakupnine. Predpostavka izključne pristojnosti okrajnega sodišča je obstoj najemnega ali zakupnega razmerja ali vsaj spor med pravdnima strankama o tem vprašanju.

Pristojnost sodišča se presodi na podlagi navedb v tožbi in na podlagi dejstev, ki so sodišču znana (2. odst. 17. čl. ZPP). Tožeča stranka zoper toženko uveljavlja zahtevek zaradi neupravičene pridobitve (prim. 190. čl. Obligacijskega zakonika oziroma 210. čl. Zakona o obligacijskih razmerjih). Ker iz tožbenih navedb ne izhaja, da gre za spor, ki je povezan z obstojem najemnega razmerja, je izpodbijana odločitev prvostopenjskega sodišča o stvarni nepristojnosti pravilna.

Glede na dejstvo, da gre za spor iz zatrjevanega obligacijskega razmerja, je zmotno tudi nadaljnje pritožbeno stališče, da je podana izključna krajevna pristojnost prvostopenjskega sodišča po 1. odst. 57. čl. ZPP.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da razlogi, iz katerih se sklep izpodbija, niso podani in tudi ne razlogi, na katere mora paziti po uradni dolžnosti. Zato je na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP pritožbo zavrnilo in sklep sodišča prve stopnje potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1670/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-15

mirovanje postopka - domneva umika tožbe - ustavitev postopka

Na podlagi določbe 3. odstavka 210. člena ZPP se šteje, da je tožba umaknjena, če nobena stranka v štirih mesecih od dneva, ko je nastalo mirovanje postopka, ne predlaga nadaljevanja. Ker tožnik v zakonskem roku ni predlagal nadaljevanja postopka, je sodišče prve stopnje utemeljeno postopek ustavilo, ker je štelo, da je tožba umaknjena.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom sklenilo, da se postopek ustavi, ker je štelo, da je tožba umaknjena.

2. Tožnik v laični pritožbi predlaga, da višje sodišče izpodbijani sklep spremeni tako, da sprejme sklep o prekinitvi postopka, podrejeno pa, da sklep le razveljavi. V nadaljevanju v pritožbi tožnik pojasnjuje razloge, vezane na utemeljenost odškodninskega tožbenega zahtevka.

3. Tožena stranka ni podala odgovora na pritožbo.

5. Sodišče prve stopnje je s sklepom P 1129/2007-III z dne 1. 9. 2008 sklenilo, da postopek miruje od 1. 9. 2008 dalje. V sklepu je sodišče prve stopnje opozorilo pravdni stranki, da sta dolžni v roku štirih mesecev od dneva, ko je mirovanje nastopilo, predlagati nadaljevanje postopka, saj se v nasprotnem šteje tožba za umaknjeno. Tožnik je prejel sklep dne 3. 9. 2009, nadaljevanje postopka pa bi moral predlagati najkasneje do 5. 1. 2009. Na podlagi določbe 3. odstavka 210. člena ZPP se šteje, da je tožba umaknjena, če nobena stranka v štirih mesecih od dneva, ko je nastalo mirovanje postopka, ne predlaga nadaljevanja. Ker tožnik v zakonskem roku ni predlagal nadaljevanja postopka, je sodišče prve stopnje utemeljeno postopek ustavilo, ker je štelo, da je tožba umaknjena.

6. Pritožbeni razlogi niso bili utemeljeni in ker prvo sodišče ni storilo kršitev pravdnega postopka, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (353. člen v zvezi z prvim odstavkom 366. člena Zakona o pravdnem postopku).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cp 1744/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-15

vrnitev v prejšnje stanje - opravičljiv razlog - zmota stranke

V primeru, ko je toženec mislil, da ima pooblaščenca, ki bo vložil pritožbo, je podan očitno neutemeljen predlog za vrnitev v prejšnje stanje.

Pritožbi se zavrneta ter se izpodbijana sklepa potrdita.

Sodišče prve stopnje je s sklepom dne 5.1.2009 zavrnilo toženčev predlog za vrnitev v prejšnje stanje. Z drugim sklepom pa je toženčevo pritožbo zoper sodbo kot prepozno zavrglo.

Proti obema sklepoma vlaga pritožbo toženec. Zakonskih pritožbenih razlogov uvodoma ne povzema, sodišču pa predlaga, naj ugodi najprej njegovi pritožbi zoper prvi sklep in dovoli vrnitev v prejšnje stanje, posledično pa nato ugodi tudi njegovi pritožbi proti zavrženju pritožbe zoper sodbo. Ne soglaša s stališčem sodišča, da je razlog za vrnitev v prejšnje stanje očitno neupravičen. Pojasnjuje, da je brezplačna pravna pomoč prenehala tedaj, ko je toženec izgubil status brezposelne osebe, ker se je zaposlil. Kasneje je znova postal brezposeln, ter je glede na lastno osebno strukturiranost in zorganiziranost, menil (zmotno), da mu je pravica do brezplačne pravne pomoči ponovno pripadla. Iz tega razloga meni, da je podal upravičen razlog za vrnitev v prejšnje stanje.

Neizpodbijana dejanska ugotovitev sodišča prve stopnje je, da je bil toženec z odločbo Okrožnega sodišča v Novem mestu, opr. št. Bpp 84/2005 z dne 3.7.2008 obveščen, da mu je pravica do brezplačne pravne pomoči prenehala. Iz takšne ugotovitve sledi pravni sklep, da ni imel toženec nobenega utemeljenega in objektivnega razloga za zmotno prepričanje, da ima še vedno pooblaščenko, ki bo v njegovem imenu vložila pravno sredstvo. Takšen sklep še utrjujejo preostale ugotovljene okoliščine: da je bil vabljen na narok, da je osebno prejel sodbo ter da je (prav nič skrbno) to sodbo prinesel odvetnici D.K. šele 18 dni po tem, ko jo je prejel.

Vse kar pravi v pritožbi, bi utegnilo sicer pojasnjevati njegovo izrazito malomarnost – nikakor pa takšna pritožbena razlaga te malomarnosti ne more opravičevati. Prav upravičenost razloga pa je odločilna okoliščina, na katero pravilo iz 116. člena ZPP (1) navezuje utemeljenost predloga za vrnitev v prejšnje stanje. Odločitev sodišča prve stopnje, da se ta zavrne, je pravilna. To posledično pomeni, da je pravilna tudi ugotovitev o prepozni pritožbi ter odločitev o njenem zavrženju.

Ker pritožbi nista utemeljeni, podani pa tudi niso razlogi, na katere je treba paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče obe pritožbi zavrnilo ter izpodbijana sklepa potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

(1) Zakon o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/2007 do Ur. l. RS, št. 45/2008).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep R 347/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-08

stvarna pristojnost sodišča - najemno razmerje - kršitev predkupne pravice

Spor zaradi kršitve predkupne pravice ni spor iz najemnega razmerja.

Za sojenje v tej zadevi je pristojno Okrožno sodišče.

Okrožno sodišče se je izreklo za stvarno nepristojno v zvezi s tožbo zaradi kršitve predkupne pravice v vrednosti spora 103.000,00 EUR. V razlogih sklepa je navedlo, da je tožeča stranka v sporu uveljavlja kršitev določb najemne pogodbe in pravico, ki je bila dogovorjena z najemno pogodbo (predkupno pravico), zato gre za spor iz najemnega razmerja in je za sojenje v zadevi pristojno Okrajno sodišče .

Okrajno sodišče je sprožilo kompetenčni spor.

Temeljno vprašanje je, ali je spor zaradi kršitve predkupne pravice, ki je sicer dogovorjena z najemno pogodbo, šteti za spor iz najemnega razmerja. V konkretni pravdi tožeča stranka zahteva razveljavitev sklenjene kupoprodajne pogodbe med toženima strankama in sklenitev pogodbe med prvotoženim in tožečo stranko pod pogojem plačila ustrezne kupnine in s tem uveljavlja svojo predkupno pravico na nepremičnini. Dogovor o predkupni pravici je bil sicer vnesen v najemno pogodbo, lahko pa bi stranki v zvezi z institutom predkupne pravice sklenili povsem samostojno pogodbo. Spori iz najemnega razmerja so spori v zvezi z veljavnostjo najemne ali zakupne pogodbe, izpraznitvene tožbe, odpovedne tožbe, tožbe za plačilo najemnine ali zakupnine. V konkretnem primeru ne gre za spor, ki bi bil v zvezi z najemnim razmerjem, in pritožbeno sodišče soglaša s stališčem okrajnega sodišča, da je za sojenje v tej zadevi stvarno in krajevno pristojno Okrožno sodišče  skladno s 1. odstavkom 32. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1953/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-29

obnova postopka - razlogi za obnovo postopka - obnovitveni razlogi - postopek zaradi motenja posesti

Razlogi za obnovo postopka zaradi motenja posesti so ožji od obnovitvenih razlogov, predvidenih za druge vrste postopka, krajši pa je tudi rok, v katerem jih je mogoče uveljavljati.

Pritožba se zavrne in  sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog tožene stranke za obnovo postopka.

Pritožuje se tožena stranka. Uveljavlja pritožbeni razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka in predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa ter vrnitev zadeve sodišču prve stopnje, da predlog za obnovo postopka obravnava. Priglaša stroške pritožbenega postopka. Zatrjuje, da je bilo pooblastilo za vložitev predloga za obnovo postopka priloženo predlogu in prilaga fotokopijo, ki je bila v hrambi. Zatrjuje, da je uveljavljani obnovitveni razlog – nova priča – ustrezna podlaga za obnovo postopka.

Pritožbeno sodišče pritrjuje prvostopenjskemu sodišču, da so razlogi za obnovo postopka zaradi motenja posesti ožji od obnovitvenih razlogov, predvidenih za druge vrste postopka, krajši pa je tudi rok, v katerem jih je mogoče uveljavljati. S 430. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP – Ur. list RS, št. 26/99 – 52/07, ki se uporablja v skladu z 2. odstavkom 130. čl. ZPP-D – Ur. list RS, št. 45/08) je obnova predvidena samo iz razlogov, določenih v 2.in 4. točki 394. čl. ZPP, predlagati pa jo je treba v roku 30-ih dni od pravnomočnosti sklepa o motenju posesti. Pritožnica uveljavlja obnovitveni razlog iz. 10. točke 394. čl. ZPP, zaradi katerega pravnomočno zaključnega postopka zaradi motnja posesti ni mogoče obnoviti. Razen tega je bil predlog za obnovo postopka podan po izteku prekluzivnega tridesetdnevnega roka. Postopek je bil pravnomočno končan z vročitvijo drugostopnega sklepa v marcu 2008, medtem ko je bil predlog za obnovo postopka vložen šele v marcu 2009.

Ker predlog za obnovo postopka ni dovoljen in ga je že iz tega razloga treba zavreči, se o tem, ali je bil predlog za obnovo postopka popoln (ali je vseboval pooblastilo), ni treba opredeljevati.

Ker niti pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere sodišče pazi po uradni dolžnosti, niso podani, je na osnovi 2.točke 365. čl. ZPP pritožba zavrnjena. Zavrnitev pritožbe vsebuje tudi zavrnitev priglašenih stroškov pritožbenega postopka (1. odstavek 165. čl. v zvezi s  155. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2054/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-29

sklep o dedovanju - popravni sklep - določitev novega prevzemnika zapuščine - sprememba sklepa o dedovanju

Nadomeščanje pravnomočno določenega prevzemnika zapuščine z novim prevzemnikom  pomeni spremembo sklepa o dedovanju in ne njegovo popravo.

Pritožbi se ugodi in izpodbijani sklep razveljavi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje popravilo v sklepu o dedovanju  vsebovano ime prevzemnika premoženja. S sklepom o dedovanju opr. št. D 33/88-19 z dne 30.1.1989 je bilo odločeno, da zapuščina postane družbena lastnina v upravljanju Kmetijske zemljiške skupnosti N. G.. Z izpodbijanim popravnim sklepom je sodišče ime prevzemnika premoženja popravilo tako, da je za prevzemnika premoženja razglasilo Republiko Slovenijo.

Zaradi napačne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve določb pravdnega postopka se pritožuje Republika Slovenija. Zatrjuje, da z izpodbijanim sklepom ni odpravljena očitna pomota, ampak spremenjeno ime prevzemnika premoženja, kar tudi ni ustrezno obrazloženo. Opozarja, da se ni udeleževala postopka in se ni mogla izjaviti o terjatvi Skupnosti socialnega skrbstva K. iz naslova družbene pomoči.

Prvostopenjsko sodišče je izpodbijani sklep oprlo na 328. čl. Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 332. čl. Zakona o pravdnem postopku in 163. čl. Zakona o dedovanju. Na osnovi teh zakonskih določil je sodišču omogočeno, da popravi napake v imenih, številkah in druge očitne pisne in računske pomote. Pri preimenovanju v sklepu o dedovanju navedenega prevzemnika premoženja – Kmetijske zemljiške skupnosti N. G. – v prevzemnika z nazivom Republika Slovenija, ne gre za popravo napake v imenu, ampak za spremembo osebe prevzemnika premoženja. V sklepu o dedovanju določen upravljalec z družbeno lastnino - Kmetijska zemljiška skupnosti N. G. – je bila samoupravna skupnost s samostojno pravno identiteto (5. čl. Zakona o kmetijskih zemljiščih  - Ur. l. SRS, št. 17/86). Zaradi njenega prenehanja je upravljanje s premoženjem prešlo na pravnega naslednika, bilo pa je tudi olastninjeno, kar pa ni predmet obravnavanja v zapuščinskem postopku.

Nadomeščanje pravnomočno določenega prevzemnika zapuščine z novim prevzemnikom pomeni spremembo sklepa o dedovanju in ne njegovo popravo. Ker za spremembo osebe prevzemnika zapuščine ni pravne podlage, je pritožbi ugodeno in izpodbijani sklep razveljavljen (354. čl. Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 163. čl. Zakona o dedovanju)

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1988/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-29

oprostitev plačila sodnih taks - učinkovanje oprostitve plačila sodnih taks

Sklep o oprostitvi plačila sodnih taks učinkuje od dne, ko je predlog za oprostitev vložen; oprostitev velja samo v postopku, v katerem je bila priznana.

Pritožba se zavrne in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo toženkin predlog za odpis sodne takse.

Pritožuje se toženka in navaja socialne razloge, zaradi katerih sodne takse ni sposobna plačati.

Prvostopenjsko sodišče je ugotovilo, da toženka predloga za oprostitev plačila sodne takse v obravnavani zadevi ni podala. Z v postopku izterjave sodne takse podano vlogo za odpis sodne takse toženka ne more doseči oprostitve plačila sodne takse, ker sklep o oprostitvi učinkuje od dne, ko je predlog za oprostitev vložen; oprostitev velja samo v postopku, v katerem je bila predlagana (14. čl. Zakona o sodnih taksah – ZST, ki se uporablja na osnovi 39. čl. Zakona o sodnih taksah -ZST-1). Odpisa taksnih obveznosti niti ZST niti Zakon o davčnem postopku ne predvidevata.

Ker po nastanku taksne obveznosti socialni razlogi, ki jih navaja pritožnica, pri odmeri sodne takse ne morejo biti več upoštevani, je pritožba zavrnjena (2. točka 365. čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP – Ur. list RS, št. 26/99 – 52/07, ki se uporablja v skladu z 2. odstavkom 130. čl. ZPP-D – Ur. list RS, št. 45/08).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2463/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-22

zaznamba izvršbe - vknjižba hipoteke - vrstni red odločanja zemljiškoknjižnega sodišča

Zemljiškoknjižno sodišče opravlja vpise po vrstnem redu, ki se določi po trenutku, ko je zemljiškoknjižno sodišče prejelo predlog za vpis oziroma ko je zemljiškoknjižno sodišče prejelo listino, na podlagi katere o vpisu odloča po uradni dolžnosti.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Dovoli se izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa.

Sodišče prve stopnje je v korist upnice P. H. Š. dovolilo zaznambo izvršbe in vknjižbo hipoteke za denarno terjatev, in sicer glavnico v znesku 715.623,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi. Tako je odločilo na podlagi sklepa Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. 0001 In 2003/00753, z dne 1.10.2003, vknjižbo pa je opravilo pri nepremičnini vl. št. 487 k.o. X..

Zoper sklep se pritožuje M. F. d.o.o. - v stečaju in navaja, da je bil 28.10.2003 začet stečajni postopek nad M. F. d.o.o na podlagi sklepa Okrožnega sodišča v Ljubljani, St 162/2002, o čemer so 4.2.2004 z zemljiškoknjižnim predlogom obvestili Okrajno sodišče v Ljubljani. Upnica je v stečajno maso prijavila terjatev, ki ji je bila priznana, vendar pa ni prijavila izločitvene pravice, zato je ločitvena pravica prenehala. Naknaden vpis zaznambe izvršbe in vknjižba hipoteke ni mogoč. Stečajni dolžnik tudi ni več lastnik nepremičnine v celoti, ampak le še do 1/3.

Zemljiškoknjižno sodišče odloča o vpisih in opravlja vpise po vrstnem redu, ki se določi po trenutku, ko je zemljiškoknjižno sodišče prejelo predlog za vpis oziroma ko je zemljiškoknjižno sodišče prejelo listino, na podlagi katere o vpisu odloča po uradni dolžnosti (1. odst. 10. člena Zakona o zemljiški knjigi – ZZK-1).

Kot izhaja iz zemljiškoknjižnih podatkov, se je zemljiškoknjižni postopek v zvezi z zaznambo izvršbe In 03/00753 začel 10.7.2003 pod Dn. št. 16216/2003. Sodišče prve stopnje je tako vpis pravilno opravilo, kajti o vpisu odloča po stanju vpisov v zemljiški knjigi v trenutku začetka zemljiškoknjižnega postopka, v katerem odloča o vpisu (147. člen ZZK-1). Začetek stečajnega postopka tako v konkretnem primeru nima vpliva na predlagani vpis. Pritožbene trditve v zvezi s tem niso upoštevne. V nasprotju z zemljiškoknjižnimi podatki je pritožbena trditev, češ da je stečajni dolžnik lastnik nepremičnine le še do 1/3.

Neutemeljeno pritožbo je bilo treba zavrniti in hkrati odločiti o izbrisu zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa (2. točka 3. odst. 161. člena ZZK-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 630/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-22

krajevna pristojnost - ugovor krajevne pristojnosti - pravočasnost ugovora krajevne pristojnosti

Sodišče se lahko izreče za krajevno nepristojno na ugovor tožene stranke najpozneje do razpisa glavne obravnave.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Z izpodbijanim sklepom je Okrajno sodišče v Ljubljani odločilo, da ni pristojno za odločanje v tej zadevi. Pojasnilo je, da bo po pravnomočnosti sklepa zadevo odstopilo pristojnemu Okrajnemu sodišču v Novem mestu. Tako je odločilo na podlagi toženkinega ugovora, da je med pravdnima strankama dogovorjena krajevna pristojnost sodišča v Novem mestu.

Zoper tak sklep se iz vseh zakonskih pritožbenih razlogov pritožuje tožnik in predlaga njegovo razveljavitev. Pojasnjuje, da je toženka ugovor krajevne pristojnosti podala šele v pripravljalni vlogi z dne 17. 3. 2008, morala pa bi ga že v odgovoru na tožbo. Ker ugovor krajevne pristojnosti ni bil podan v odgovoru na tožbo, se je krajevna pristojnost ustalila pri Okrajnem sodišču v Ljubljani.

V skladu z določbo 1. odstavka 22. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/2007 in 45/2008; v nadaljevanju ZPP) se lahko sodišče izreče za krajevno nepristojno na ugovor tožene stranke:

1. če je ugovor podan najkasneje v odgovoru na tožbo,

Drugi pogoj za sprejem izpodbijane odločitve je v tej zadevi sicer izpolnjen - sodišče glavne obravnave še ni razpisalo. Vendar pa je bil ugovor krajevne nepristojnosti, ki ga je podala toženka, kot utemeljeno opozarja pritožnik, prepozen. Toženka je odgovor na tožbo vložila 14. 3. 2005 in pristojnosti ni ugovarjala, ugovor podan v vlogi z dne 18. 1. 2008, je torej prepozen in mu sodišče prve stopnje ne bi smelo slediti.

Pritožbeno sodišče je zato pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo (3. točka 365. člena ZPP).

Odločitev o priglašenih pritožbenih stroških je višje sodišče pridržalo za končno odločbo (3. odstavek 165. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.