TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSC sklep I Ip 864/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-01-28

povrnitev stroškov - sodna taksa - opredeljena zahteva

Zahteva za povrnitev stroškov postopka (za plačane takse) je določena in opredeljena, če stranka priloži stroškovniku potrdilo o višini plačane takse.

Pritožbi se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se razveljavi in se zadeva vrne v nov postopek.

O pritožbenih stroških bo odločeno s končnim sklepom.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče predlog upnika za izdajo dopolnilnega sklepa zavrnilo.

Proti takšnemu sklepu se je pritožil upnik in v pritožbi poudarja, da je sodišče spregledalo, da je upnik priložil potrdilo o plačilu takse v znesku 12,00 EUR, pa sodišče potrdila ni upoštevalo. Tudi iz uradnega zaznamka na sami vlogi izhaja, da je bila taksa plačana v višini 12,00 EUR. Teorija in praksa v takem primeru štejeta, da je strošek določljiv. Ostala sodišča priznavajo v takih primerih sodno takso in gre torej v izpodbijanem sklepu za odstop od večinske sodne prakse. Predlaga spremembo ali razveljavitev sklepa.

Utemeljena je pritožbena trditev, da je upnik postavil določeno zahtevo za povrnitev stroškov takse in da je opredeljeno navedel, za katere stroške zahteva povračilo (čl. 163/I in II Zakona o pravdnem postopku – ZPP).

Iz komentarja Zakona o pravdnem postopku je res razvidno, da je zahteva že dovolj določena, kadar stranka ne opredeli višine sodne takse, navede pa dejanje, zaradi katerega je nastala taksna obveznost.

Upnik pa je storil več, kot se zahteva v citiranem komentarju, saj je na list. št. 22 priložil potrdilo o plačilu takse v višini 12,00 EUR, to potrdilo pa je bilo tudi priloženo predlogu za novo izvršilno sredstvo. Na citiranem predlogu pa je tudi uradni zaznamek sodišča, da je bila plačana taksa v višini 12,00 EUR.

Višina plačane takse je torej kar dvakrat izkazana, sodišče pa v stroškovniku ni napravilo nobenega zaznamka o priznanju ali zavrnitvi stroškov za takso. To pomeni, da o povrnitvi takse še ni bilo odločeno, zato mora sodišče odločiti o predlogu za izdajo dopolnilnega sklepa.

Pritožbeno sodišče sklepa ni smelo spremeniti in odločiti samo, saj bi bila s tem odvzeta strankam pravica do pritožbe.

Glede na razveljavitev sklepa bo o pritožbenih stroških odločilo sodišče prve stopnje.

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 38, 38/5, 38/7

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 163, 163/1, 163/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep I Ip 857/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-02-04

povrnitev stroškov - sodna taksa - opredeljena zahteva

Zahteva za povrnitev stroškov postopka (plačilo sodne takse) je določena in opredeljena, če stranka priloži stroškovniku potrdilo o plačani sodni taksi.

Pritožbi se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se razveljavi in se zadeva vrne v nov postopek.

O pritožbenih stroških bo odločeno s končnim sklepom.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče predlog upnika za izdajo dopolnilnega sklepa zavrnilo.

Proti takšnemu sklepu se je pritožil upnik in v pritožbi navaja, da je sodišče spregledalo, da je upnik priložil potrdilo o plačilu takse v znesku 12,00 EUR, pa sodišče potrdila ni upoštevalo. Tudi iz uradnega zaznamka izhaja, da je taksa za vlogo plačana. Teorija in praksa v takem primeru štejeta, da je strošek določljiv. Ostala sodišča priznavajo v takih primerih povračilo sodne takse in gre torej za odstop od večinske prakse. Predlaga spremembo sklepa ali razveljavitev.

Utemeljena je pritožbena trditev, da je upnik postavil določeno zahtevo za povrnitev stroškov takse in da je opredeljeno navedel, za katere stroške zahteva povračilo (čl. 163/I in II Zakona o pravdnem postopku – ZPP).

Iz komentarja Zakona o pravdnem postopku je res razvidno, da je zahteva dovolj določena, kadar stranka ne opredeli višine sodne takse, navede pa dejanje, zaradi katerega je nastala taksna obveznost.

Upnik pa je storil več, kot se zahteva v citiranem komentarju, saj je na list. št. 53 priložil potrdilo o plačilu takse v višini 12,00 EUR, to potrdilo pa je bilo priloženo predlogu za novo izvršilno sredstvo. Na citiranem predlogu pa je tudi uradni zaznamek, da je bila plačana taksa v znesku 12,00 EUR.

Višina plačane takse je kar dvakrat izkazana, sodišče pa v stroškovniku ni napravilo nobenega zaznamka o priznanju ali zavrnitvi stroškov za takso. To pomeni, da o povrnitvi takse še ni odločeno, zato mora sodišče odločiti o predlogu za izdajo dopolnilnega sklepa.

Pritožbeno sodišče sklepa ni smelo spremeniti in samo odločiti, saj bi bila s tem odvzeta strankam pravica do pritožbe.

Glede na razveljavitev sklepa bo o pritožbenih stroških odločilo sodišče prve stopnje.

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 38, 38/5, 38/7

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 163, 163/1, 163/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 294/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-18

pooblastilo - odločba o brezplačni pravni pomoči

Odločba o brezplačni pravni pomoči, na katero se vložnik pritožbe sklicuje, ni pooblastilo, pač pa je podlaga za sklenitev pooblastilnega razmerja za zastopanja pred sodiščem pod določenimi pogoji.

Dovoli se izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom pri nepremičnini parc. št. 2180/1, 2180/3 in 2180/8, vl. št. 3458 k. o. ..., last dolžnika in M. B., vsakega do 1/2, opravilo zaznambo izvršbe in vknjižbo hipoteke za terjatev v znesku 3.973.663,08 SIT s pripadki v korist upnika P..., d. o. o., Ljubljana.

2. Za dolžnika je pritožbo proti temu sklepu vložil A. K., odvetnik v Ljubljani, ki je bil z odločbo predsednika Okrožnega sodišča v Ljubljani določen, da mu med drugim tudi v tem postopku izvaja brezplačno pravno pomoč.

4. Pritožba ni dopustna, ker jo je vložila oseba brez dolžnikovega pooblastila. Odločba o brezplačni pravni pomoči, na katero se vložnik pritožbe sklicuje, ni pooblastilo, pač pa je podlaga za sklenitev pooblastilnega razmerja za zastopanja pred sodiščem pod določenimi pogoji.

5. Pritožbo je bilo zato na podlagi 5. odst. 98. čl. Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 in kasnejše spremembe, v zvezi z 2. odst. 120. čl. Zakona o zemljiški knjigi, Ur. l. RS 58/03; ZZK-1, v zvezi z 37. čl. Zakona o nepravdnem postopku, Ur. l. SRS 30/86 in kasnejše spremembe) treba zavreči, hkrati pa dovoliti izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa (1. tč. 3. odst. 161. čl. ZZK-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cp 378/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-04-01

zastaranje odškodninske terjatve - začetek teka zastaralnega roka - seznanjenost s škodo in storilcem

Da je tožnik izvedel za škodo in storilca šele 31.1.2006, ko je bil oproščen kaznivega dejanja, ne vzdržijo kritične presoje, saj ni razumljivega razloga, zakaj bi oprostilna sodba vplivala na seznanjenost tožnika s storilcem in z obstojem škode.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Pritožnik sam krije svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek tožeče stranke na plačilo odškodnine v višini 200.000,00 EUR zaradi objave člankov o tožnikovi vlogi pri tihotapljenju ilegalcev iz Pakistana in Turčije, v katerih je bilo ime tožnika objavljeno v celoti. Sodišče je zahtevek zavrnilo zaradi zastaranja.

Zoper sodbo se pritožuje tožnik in poudarja, da je bil oproščen kaznivega dejanja s sodbo z dne 31.1.2006, šele takrat je izvedel za škodo in storilca, zato ugovor zastaranja ni utemeljen.

Iz trditvene podlage tožbe izhaja, da je tožnik utrpel škodo, ker je tožena stranka v člankih z dne 20.9.1999, 20.1.2000, 27.1.2000 in 9.8.2000 o tožnikovi udeležbi v kazenskem postopku poročala z objavo njegovega celotnega imena in priimka in z objavo imena in priimka njegove žene. Zaradi teh člankov je tožnik izgubil poslovne partnerje, prijatelje, znance, ugled, utrpel pa je tudi materialno škodo.

Zastaranje odškodninskih terjatev ureja 352. člen Obligacijskega zakonika (OZ), ki določa tako subjektivni kot objektivni zastaralni rok. Odškodninska terjatev za povzročeno škodo zastara v treh letih, odkar je oškodovanec izvedel za škodo in tistega, ki jo je povzročil, v vsakem primeru pa v petih letih od njenega nastanka. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da je od objave zadnjega članka do vložitve tožbe 13.3.2008 preteklo že več kot sedem let, zato je terjatev tožnika zastarala. Pritožbene navedbe, da je tožnik izvedel za škodo in storilca šele 31.1.2006, ko je bil oproščen kaznivega dejanja, ne vzdržijo kritične presoje, saj ni razumljivega razloga, zakaj bi oprostilna sodba vplivala na seznanjenost tožnika s storilcem in z obstojem škode. Ker pa je že potekel objektivni rok petih let od trenutka nastanka škode, same dejanske ugotovitve sodišča, da je škoda nastala z dnem objave člankov pa tožnik ne izpodbija, so te pritožbene trditve tudi neodločilne. S potekom objektivnega zastaralnega roka je namreč terjatev dokončno zastarala.

Pritožbeni razlogi glede na navedeno niso utemeljeni. Ker sodišče prve stopnje tudi ni zagrešilo kakšnih kršitev, na katere bi pritožbeno sodišče pazilo v okviru uradnega preizkusa (2. odstavek 350. člena ZPP), je slednje pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na 1. odstavku 154. v zvezi s 1. odstavkom 165. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 498/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-25

zamudna sodba - razveljavitev določbe s strani ustavnega sodišča

Sodišče prve stopnje je izdalo zamudno sodbo na podlagi takrat še veljavne določbe 282/2 člena ZPP. Navedeno določbo je Ustavno sodišče Republike Slovenije s svojo odločbo razveljavilo.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano zamudno sodbo razsodilo, da predstavlja nepremičnina parc. št. 522/18 k.o. ... skupno premoženje tožnice in toženca po nedoločenih deležih, kar je toženec dolžan priznati in izstaviti ustrezno zemljiškoknjižno listino. Tožencu je sodišče še naložilo, da tožnici povrne pravdne stroške.

Proti sodbi se pritožuje toženec, ki navaja v pritožbi, da je sodišče razsodilo pavšalno in ni upoštevalo dejanskega stanja. Oprlo se je le na izjave tožnice, ne pa na toženčeve argumente.

Sodišče prve stopnje je izdalo zamudno sodbo na podlagi takrat še veljavne določbe 2. odst. 282. čl. Zakona o pravdnem postopku, ki je določala, da v primeru, če na glavno obravnavo ne pride tožena stranka, sodišče izda zamudno sodbo, čeprav je toženec odgovor na tožbo podal. Navedeno določbo Zakona o pravdnem postopku pa je Ustavno sodišče Republike Slovenije s svojo odločbo z dne 4.2.2010, številka U-I-164/09-13 (Ur. l. RS, št. 12/2010) razveljavilo. Sodba sodišča prve stopnje torej temelji na sedaj razveljavljeni določbi zakona in je iz tega razloga treba pritožbi ugoditi, izpodbijano sodbo razveljaviti in zadevo vrniti prvemu sodišču v nadaljnji postopek. Podana je namreč kršitev pravil postopka iz 7. točke 2. odst. 339. čl. ZPP, na katero mora pritožbeno sodišče v skladu z določbo 2. odst. 350. čl. ZPP paziti po uradni dolžnosti.

ZPP člen 282, 282/2, 339, 339/2, 339/2-7.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 500/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-31

vknjižba pravice - vložena revizija - pogoji za vknjižbo - zadržanje izvršitve pravnomočne sodbe

Vloženo izredno pravno sredstvo – revizija vknjižbe ne more preprečiti.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Izbriše se zaznamba nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa.

Sodišče prve stopnje je z napadenim sklepom zavrnilo ugovor K... in potrdilo sklep sodišča pod opr. št. Dn 22795/2007 z dne 17.1.2007.

Zoper sklep se je pritožilo K.... Pritožuje se iz vseh pritožbenih razlogov po 338. členu ZPP in predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne prvemu sodišču v novo odločanje. Navaja, da ni sporno, da je vložilo revizijo zoper sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani opr. št. P 2775/2006-II z dne 17.1.2007 na podlagi katere je bila pri vl. št. 935 k.o. ... vpisana lastninska pravica na M.... Prvo sodišče vztraja, da revizija ne zadrži izvršitve pravnomočne sodbe, vendar bi sodišče lahko pritožnika pozvalo, da svoj ugovor dopolni s predlogom za zaznambo izrednega pravnega sredstva. S tem bi potrdilo željo obeh zastopnikov v pravdni zadevi, da se z vknjižbo počaka do rešitve revizijskega sodišča. Pritožnik skupaj s pritožbo vlaga na Okrajno sodišče v Ljubljani tudi predlog za zaznambo izrednega pravnega sredstva pri vl. št. 935 k.o. ....

Med listinami, ki so podlaga za vknjižbo pravice, je tudi pravnomočna sodna odločba (3. točka 1. odstavka 40.člena ZZK-1). Sodna odločba, na podlagi katere je bila pri vl. št. 935 k.o. ... vpisana lastninska pravica na M., je postala pravnomočna in izvršljiva 31.8.2007. Vloženo izredno pravno sredstvo – revizija vknjižbe ne more preprečiti. Tako so bili izpolnjeni vsi pogoji za zemljiškoknjižni vpis, zato je odločitev prvega sodišča pravilna in temelji na določilih ZZK-1.

Pritožnik je v pritožbi podal tudi predlog za zaznambo izrednega pravnega sredstva (101. in naslednji členi ZZK-1). Odločanje o tem predlogu je v pristojnosti zemljiškoknjižnega sodišča, zato pritožbeno sodišče na ta del ne odgovarja.

Po povedanem pritožba ni utemeljena, sodišče pa tudi ni našlo nepravilnosti na katere pazi po uradni dolžnosti, zato je sklep sodišča prve stopnje potrdilo. Obenem pa je odredilo izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa. Odločitev temelji na določilu 2. točke 3. odstavka 161. člena ZZK-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 369/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-31

Predlog za delitev solastnega premoženja, vložen zoper solastnico, ki ob vložitvi predloga ni bila več živa, ima napako, ki je ni mogoče odpraviti v smislu 81. čl. ZPP, ker je dedič s stališča identitete druga oseba.

Pritožba se zavrne in  sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je zavrglo predlog za delitev solastnega premoženja, ker so solastniki premoženja, ki je predmet delitve, nujni sosporniki, v postopku pa ne sodelujejo vsi solastniki. Ugotovilo je, da je prvo navedena nasprotna udeleženka A. Z. dne 8.5.2005 umrla, zato ne more biti udeleženka v postopku.

Pritožujeta se predlagatelja. Uveljavljata vse tri z Zakonom o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) predvidene pritožbene razloge. Predlagata razveljavitev izpodbijanega sklepa in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo odločanje. Zahtevata povrnitev stroškov pritožbenega postopka. Izpodbijani sklep označujeta za sklep presenečenja. Menita, da bi sodišče moralo obravnavati vsaj predlog zoper drugo in tretjo nasprotno udeleženko. Pojasnjujeta, da sta šele iz izpodbijanega sklepa izvedela, da je prva nasprotna udeleženka umrla; prej sta zaupala v zemljiškoknjižne podatke. Menita, da bi moralo sodišče prve stopnje postopek prekiniti in ugotoviti, kdo so dediči prve nasprotne udeleženke. Zatrjujeta absolutno bistveno kršitev postopka, ker sklepa zaradi pomanjkljivosti in nerazumljivosti ni mogoče preizkusiti.

Pritožbeno sodišče soglaša, da so v postopku delitve stvari – nepremičnine - solastniki nujni sosporniki. V postopku morajo sodelovati vsi, bodisi na aktivni bodisi na pasivni strani. Predlagatelja zatrjujeta, da je solastnica nepremičnine tudi A. Z., ki je dne 8.5.2005 umrla.

Sodišče je dolžno po uradni dolžnosti paziti, ali je tisti, ki nastopa kot udeleženec, lahko udeleženec postopka (80. čl. ZPP v zvezi s 37. čl. Zakona o nepravdnem postopku – ZNP).  Fizična oseba sposobnost biti udeleženec (stranka) postopka  izgubi s smrtjo. Ker je prva nasprotna udeleženka umrla že leta 2005, v letu 2009 zoper njo predloga ni bilo mogoče pravilno vložiti. Predlog, ki je bil vložen, ima napako, ki je ni mogoče odpraviti v smislu 81. čl. ZPP, ker je dedič s stališča identitete druga oseba. Taka je ustaljena sodna praksa in izpodbijani sklep je z njo skladen.

Izpodbijani sklep vsebuje vse potrebne razloge in jasno ter logično pojasnjuje v izreku vsebovano odločitev.

Ker niti pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere sodišče pazi po uradni dolžnosti, niso podani, je na osnovi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 37. čl. ZNP pritožba zavrnjena. Zavrnitev pritožbe vsebuje tudi zavrnitev priglašenih stroškov pritožbenega postopka (1. odstavek 165. čl. ZPP v zvezi s 1. odstavkom 35. čl. ZNP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 521/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-04-06

stvarna pristojnost - spori v zvezi s stečajem - gospodarski spor - tožba za razveljavitev učinkov pravnih dejanj

Spor zaradi razveljavitve učinkov pravnih dejanj in plačila, ki ga sproži stečajni upnik, je spor v zvezi s stečajnim postopkom, zato zanj po določilu 6. točke 483. člena ZPP veljajo pravila v postopkih o gospodarskih sporih. To pa pomeni, da je za odločanje v takem sporu pristojno okrožno sodišče.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da je za odločanje v tej zadevi stvarno in krajevno pristojno Okrožno sodišče v Kranju.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da Okrožno sodišče v Kranju ni pristojno za odločanje v tej pravdni zadevi ter bo zadevo odstopilo v nadaljnji postopek krajevno in stvarno pristojnemu Okrajnemu sodišču v Kranju.

Zoper sklep se pritožuje tožeča stranka zaradi bistvenih kršitev procesnega prava. Navaja, da je kot stečajni dolžnik vložila tožbo proti toženi stranki ter izpodbija pravna dejanja plačila računov tožene stranke v skladu z določili ZFPPIPP. Gre torej za tipičen spor v zvezi s stečajnim postopkom, za katerega je pristojno okrožno sodišče. Takšna je tudi sodna praksa.

Po določilu 6. točke 483. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) pravila o postopkih v gospodarskih sporih veljajo tudi v sporih, ki nastanejo v zvezi s stečajnim postopkom. Tožeča stranka v tožbi navaja, da se je zoper njo začel stečajni postopek 11.3.2009 ter tako kot stečajni dolžnik vlaga na podlagi 276. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (ZFPPIPP) tožbo za razveljavitev učinkov pravnih dejanj med tožečo stranko in toženo stranko. Gre za spor, ki je nastal v zvezi s stečajnim postopkom, torej za gospodarski spor, zato je za odločanje pristojno Okrožno sodišče v Kranju na podlagi določila 7. točke 2. odst. 32. člena ZPP.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep spremenilo tako, da je za odločanje v zadevi kot pristojno določilo Okrožno sodišče v Kranju (3. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 4324/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-25

dodatni sklep o dedovanju - odpoved dedovanju

Dedič se je po prvotnem sklepu o dedovanju iz leta 1997 odpovedal dedovanju po zapustnici, ne pa dedovanju po zapustničini sestri, ki je umrla po že izdanem sklepu o dedovanju in mu dodatna zapuščina pripada kot dediču zapustnikove sestre.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je na podlagi 221. člena Zakona o dedovanju (Ur. l. SRS št. 15/76; Ur.l. RS, št. 17/91 s spremembami in dopolnitvami; ZD) ugotovilo, da obsega dodatna zapuščina ¼ nepremičnin parc. št. 327/1, parc. št. 327/2 in parc. št. 327/3, vse vpisane pri vl. št. 1754, k.o. X. ob ugotovitvi, da po zapustnici ni oporoke in da nastopi zakonito dedovanje, je ugotavljalo dediče, ki so bili proglašeni za dediče s sklepom o dedovanju Okrajnega sodišča v Ljubljani III D 898/95 z dne 9.5.1997. Ugotovilo je, kdo izmed dedičev se je odpovedal dedovanju po zapustnici in za dediče, ki so umrli po pravnomočnem sklepu o dedovanju z dne 9.5.1997, kdo so njihovi dediči. V 2. točki izreka je določilo, kdo so dediči in kolikšen del dodatne zapuščine jim pripada.

Zoper sklep se je pritožil dedič F. K. brez izrecne navedbe pritožbenih razlogov in predlagal, da se na novo določijo dedni deleži. Opozarja, da je pod točko 2 navedeno, da se je dediščini po prvotnem pravnomočnem sklepu o dedovanju odpovedal in poudarja, da bi se zato morala ta odpoved upoštevati tudi pri dodatnem sklepu o dedovanju. Navaja, da se dediščini nepreklicno odpoveduje.

Drugi dediči na pritožbo niso odgovorili.

Sodišče prve stopnje je F. K. dodelilo 1/378 dodatne zapuščine, pri čemer je tako iz izreka (1.c in e točka izreka), kot tudi iz obrazložitve (6. stran obrazložitve sklepa) jasno razvidno, da je sodišče prve stopnje upoštevalo, da se je dedič F. K. dedovanju po zapustnici sicer odpovedal, dedni delež pa mu pripada na podlagi dedovanja po zapustnikovi sestri F. O. (umrla 4.6.2002), na katero odpade 1/7 dodatne zapuščine. Po njej je bil 8.9.2003 izdan sklep o dedovanju Okrajnega sodišča v Litiji D 151/2003 (1.e točka izreka), na podlagi katerega so bili proglašeni za dediče njeni nečaki in nečakinje, med drugim tudi F. K., do deleža 1/54. Tem ugotovitvam pritožnik obrazloženo ne nasprotuje. V pritožbi trdi le, da se je odpovedal dedovanju na podlagi prvotnega pravnomočnega sklepa o dedovanju (gre za sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani III D 898/95 z dne 9.5.1997) po pokojni I. K., ne trdi pa, da ni dedič po zapustnikovi sestri F. O..

Ker pritožnik s pritožbenimi trditvami pravilnosti odločitve ne more uspešno izpodbiti in ker tudi ni razlogov, na katere mora paziti pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena Zakona o pravdnem postopku – Ur. l. RS, št. 73/07; UPB3; št. 45/08; ZPP, v zvezi s 163. členom ZD), je pritožbeno sodišče pritožbo dediča F. K. zavrnilo kot neutemeljeno ter potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.