TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep I Cp 224/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-10

sodna taksa - plačilo sodne takse za pritožbo - nepravočasno plačilo sodne takse

Pritožnik je bil v plačilnem nalogu izrecno opozorjen, da bo sodišče v skladu s tretjim odstavkom 105a. člena ZPP štelo, da je pritožbo umaknil, v kolikor v 15-dnevnem roku od prejema naloga ne bo plačal sodne takse. Ker taksa ni bila plačana pravočasno, pritožnik pa tudi ni predlagal oprostitve, odloga ali obročnega plačila sodne takse, je sodišče prve stopnje pravilno izdalo izpodbijani sklep.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje sklenilo, da se šteje pritožba M. S. z dne 01.12.2009 (zoper sklep o dedovanju z dne 17.11.2009) za umaknjeno. Sprejeta odločitev temelji na nepravočasnem plačilu sodne takse za pritožbo.

Zoper navedeni sklep je dedič M. S. vložil pravočasno laično pritožbo, ki je vsebinsko enaka kot pritožba, ki jo je prvostopenjsko sodišče štelo za umaknjeno. Dedič se ne strinja z obsegom zapuščine, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje v sklepu o dedovanju.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je bil pritožnik že v sklepu o dedovanju z dne 17.11.2009 pravilno poučen, da mora biti ob vložitvi pritožbe plačana sodna taksa in da se, v kolikor le-ta ne bo plačana niti v roku, ki ga določi sodišče v plačilnem nalogu in tudi niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks, šteje, da je pritožba umaknjena.

Prav takšna situacija je nastopila v obravnavanem primeru. Iz obrazložitve izpodbijanega sklepa izhaja, da je pritožnik dne 10.12.2009 prejel plačilni nalog za plačilo takse za pritožbo v višini 16 EUR. V slednjem je bil izrecno opozorjen, da bo sodišče v skladu s tretjim odstavkom 105a. člena ZPP štelo, da je pritožbo umaknil, v kolikor v 15-dnevnem roku od prejema naloga ne bo plačal sodne takse. Pritožbeno sodišče v tej zvezi sicer na podlagi uradnega preizkusa ugotavlja, da je prvostopenjsko sodišče zmotno v obrazložitvi izpodbijanega sklepa zapisalo, da je bil pritožnik dolžan sodno takso plačati v roku 8 dni. Slednje pa na pravilnost odločitve nima vpliva, saj taksa tudi ob izdaji izpodbijanega sklepa dne 14.01.2010 (torej več kot mesec dni po prejemu plačilnega naloga) še ni bila plačana. Nasprotnega pritožba niti ne zatrjuje, iz podatkov spisa (list. št. 57) pa izhaja, da je bila plačana šele 27.01.2010. Ob upoštevanju dejstva, da pritožnik tudi ni predlagal oprostitve, odloga ali obročnega plačila sodne takse, je tako sodišče prve stopnje pravilno izdalo izpodbijani sklep.

Ker pritožbeno sodišče tudi sicer ni našlo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP), je neutemeljeno pritožbo zavrnilo ter potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v povezavi s 163. členom Zakona o dedovanju).

Pritožba z dne 01.12.2009 zoper sklep o dedovanju se zato pravilno šteje za umaknjeno in sodišče druge stopnje nima podlage, da bi o njej odločalo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Cp 825/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-04-14

zamudna sodba - sklepčnost tožbe - nasprotje med dejstvi - pedloženi dokazi

Če navedbe v tožbi nasprotujejo predlaganemu dokazu, ko je listina glede obstoja obveznosti netočno povzeta, niso izpolnjeni pogoji za izdajo zamudne sodbe.

Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje v izpodbijani tč. I razveljavi in se zadeva v tem delu vrne v novo sojenje.

O pritožbenih stroških bo odločeno s končno odločbo.

V izpodbijanem delu sodbe je sodišče toženo stranko obvezalo k plačilu 8.345,85 EUR.

Proti takšni sodbi se je pritožila toženka D. M. iz vseh pritožbenih razlogov. Niso podani pogoji za zamudno sodbo. Tožbeni zahtevek je nesklepčen, saj so dejstva v tožbi v nasprotju z dokazi. Sodišče je oprlo sodbo na izjavo zapustnika z dne 3.7.2006, iz katere pa ne izhaja dolžnost plačila dolga v gotovini, ampak da se dolg poplača z izročitvijo podstrešja v last. Tožeča stranka bi lahko zahtevala le izstavitev zemljiškoknjižne listine za prenos lastninske pravice. Tožeča stranka v tožbi ni pojasnila, zakaj sedaj zahteva izpolnitev denarne obveznosti in ne prenos lastninske pravice, kot je bilo dogovorjeno. Obe toženi stranki sta enotni sospornici in bi sodišče moralo izvesti dokaz z izvedencem o tem, da je izjava ponarejena.

Pravilna je pritožbena trditev, da niso bili podani pogoji za zamudno sodbo po čl. 318 Zakona o pravdnem postopku.

Tudi pritožbeno sodišče ugotavlja, da je tožba nesklepčna, saj utemeljenost tožbenega zahtevka ne izhaja iz dejstev v tožbi; predvsem pa so dejstva v tožbi v nasprotju s predlaganim ključnim dokazom, to je z izjavo v prilogah pod ...

Že tožbene navedbe so nepopolne in netočne, saj v tožbi sploh ni precizno citirana izjava z dne 3.7.2006.

Iz izjave namreč ne izhaja, da se je pokojni M. P. zavezal plačati 2,000.000,00 SIT za izvedeno adaptacijo, ampak izhaja obveznost dolg poravnati tako, da bo izročil v last in posest celotno podstrešje nad stanovanjem N. o. ...

Tožeča stranka v tožbi ni obrazložila, zakaj naj bi se dogovorjeno plačilo dolga v naravi (izročitev dela nepremičnine) transformirala v denarno terjatev.

Sodišče je mimo navedb v tožbi in mimo predložene izjave ugotavljalo neupravičeno obogatitev. Točna je pritožbena trditev, da lahko tožeča stranka zaenkrat zahteva izpolnitev obveznosti, kot je bila dogovorjena, to je v naravi.

Do neupravičene obogatitve bi prišlo šele v primeru, če ne bi bilo možno izpolniti dogovorjene obveznosti, saj bi šele v tem primeru oživela denarna terjatev. O nemožnosti izpolnitve prvotne obveznosti pa tožeča stranka ne navaja nobenih dejstev, sodišče pa ne sme odločati preko trditev v tožbi.

Glede na to, da je tožba nesklepčna (iz tožbe in dokazov ne izhaja dolžnost plačila v gotovini), mora prvostopno sodišče najprej pozvati tožečo stranko k odpravi nesklepčnosti tožbe, kot je to predpisano v III. odst. 318. čl. ZPP, sicer pa bo treba tožbeni zahtevek zavrniti.

O pritožbenih stroških bo odločeno s končno odločbo.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 318

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 4108/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-02-11

sodni izvedenec - nagrada sodnemu izvedencu - prispevek za pokojninsko in invalidsko zavarovanje

Prispevek za PIZ ima podlago v 2. odstavku 27. člena ZPIZ-1 ter v točki VIII Sklepa o določitvi prispevkov za posebne primere zavarovanja.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z obravnavanim sklepom odmerilo sodnemu izvedencu medicinske stroke - travmatologu dr. M. A. T. za izdelavo izvedenskega mnenja nagrado v skupnem znesku 368,00 EUR bruto ter sklenilo, da je potrebno od priznanega bruto zneska obračunati in plačati 6 % prispevek za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v višini 22,08 EUR. Ugotovilo je, da izvedenec ni zavezanec za DDV ter sklenilo, da se priznana nagrada izplača iz predujma tožeče stranke, ki mora na račun sodišča nakazati manjkajoči predujem v skupnem znesku 56,25 EUR v roku 8 dni.

Tožnik se proti temu sklepu pritožuje iz vseh pritožbenih razlogov ter predlaga razveljavitev 4. točke sklepa. Navaja, da je glede na veljavno zakonodajo in sodno prakso izvedenec zavezanec za morebitne javne dajatve od prejete nagrade, z izjemo DDV. To v konkretnem primeru pomeni, da tožnik izvedencu (oziroma sodišču za izvedenca) nakaže nagrado v bruto znesku 368,00 EUR, ni pa tožnik zavezanec za plačilo prispevka za pokojninsko in invalidsko zavarovanje od tega bruto zneska v višini 22,08 EUR.

O nagradi in povračilu stroškov sodnemu izvedencu je v obravnavani zadevi sodišče prve stopnje odločilo skladno z določili Pravilnika o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih (Uradni list RS, št. 7/02 s kasnejšimi spremembami in dopolnitvami). V sklepu o izplačilu nagrade in povračilu stroškov mora sodišče med ostalim opredeliti tudi obveznost, da je potrebno od skupno ugotovljene višine nagrade in povračila stroškov obračunati 6 % prispevek za pokojninsko in invalidsko zavarovanje (PIZ), razen v primeru, ko se plačilo izvede pravni osebi. Tako je celotna obveznost sodišča, ki mora biti opredeljena po sklepu sledeča: izplačilo bruto nagrade, povečane za materialne stroške, izplačilo 6 % prispevka za PIZ, 20 % DDV (če je sodni izvedenec ali cenilec zavezanec za DDV). Prispevek za PIZ ima podlago v 2. odstavku 27. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (ZPIZ-1) ter v točki VIII Sklepa o določitvi prispevkov za posebne primere zavarovanja, kot pravilno pojasnjuje sodišče prve stopnje v obrazložitvi sklepa (glej tudi pojasnilo DURS, št. 4251-17/2006). Ker je zato sklep pravilen in zakonit, pritožba pa ni utemeljena, jo je sodišče druge stopnje zavrnilo in sklep potrdilo na podlagi 2. odstavka 365. člena Zakona o pravdnem postopku.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 3976/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-02-15

izvedenina - nagrada izvedencu - sklep o izvedenini - pravica izvedenca do nagrade - nestrinjanje z izvedenskim mnenjem

Nestrinjanje strank z izvedenskim mnenjem ni razlog, zaradi katerega bi izvedencu ne šla nagrada.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom določilo sodni izvedenki K. F.  nagrado za izdelavo izvedenskega mnenja z dne 18.5.2009 v znesku 734,69 EUR in 6 % prispevek za IPZ v znesku 44,08 EUR. Odločilo je, da se nagrada prizna kot delo po pogodbi in izplača v ustrezni neto vrednosti iz založenega predujma tožeče stranke v 30 dneh po pravnomočnosti sklepa.

Zoper sklep se pritožuje toženec in kot bistveno navaja, da izvedenka ni pravilno opravila svojega dela, zaradi česar ji nagrada ne gre. Sklep naj se razveljavi in vrne že plačani denar.

Sodišče prve stopnje je izvedenko imenovalo s sklepom z dne 6.4.2009. Izvedenka ima zato po 1. odstavku 249. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP pravico do nagrade za izvedensko delo. Pritožba kot razlog za to, da naj bi izvedenki nagrada ne šla, navaja, da delo ni pravilno opravljeno. Vendar pa ZPP morebitno nestrinjanje strank z izvedenskim mnenjem ne upošteva kot razloga, zaradi katerega bi izvedencu ne šla nagrada. Dokaz z izvedenci je eden od dokazov in kot tak podvržen dokazni oceni sodišča. Nestrinjanje z izvedenskim mnenjem in očitane pomanjkljivosti torej spadajo v sklop dokazne ocene, medtem ko iz določbe 1. odstavka 249. člena ZPP jasno izhaja, da ima izvedenec med drugim tudi pravico do nagrade za opravljeno izvedensko delo.

Neutemeljeno pritožbo je bilo treba zavrniti in sklep potrditi po 2. točki 365. člena ZPP v zvezi s 1. odstavkom 366.a člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 3677/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-02-16

zavrženje predloga - oprostitev plačila sodnih taks - odločba o brezplačni pravni pomoči

Če je bila stranka plačila sodnih taks oproščena že z odločbo o brezplačni pravni pomoči, se njen ponovni predlog, vložen znotraj pravdnega postopka, zavrže.

Pritožba se zavrne ter se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je zavrglo predlog tožene stranke za oprostitev plačila sodnih taks. To je storilo, ker je ugotovilo, da je bil toženec plačila sodnih taks že oproščen z odločbo o brezplačni pravni pomoči, št. BPP 388/2008 Okrožnega sodišča v Kranju z dne 10.7.2008.

Proti sklepu vlaga pritožbo toženec. Uveljavlja vse pritožbene razloge. Sodišču predlaga, naj izpodbijani sklep razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovni postopek. V pritožbenih navedbah ponavlja, da je 22.5.2008 toženec vložil odgovor na tožbo in hkrati prosil, naj se ga oprosti plačila sodnih taks. Prav tako ponavlja, da mu je bila izdana odločba o brezplačni pravni pomoči, s katero je bil oproščen plačila sodnih taks v pravdnem postopku. Potem pa navaja, da sodišče o predlogu za oprostitev plačila sodnih taks, ki je bil vložen skupaj z odgovorom na tožbo, sploh ni odločalo. Navaja še, da je bila nasprotna tožba nesporno vložena in da bi tudi zanjo morala veljati taksna oprostitev.

V tej pravdni zadevi je zavržen predlog za oprostitev plačila sodnih taks, ki je bil vložen skupaj z odgovorom na tožbo v tem postopku. Razlog za to je, da je bil toženec plačila teh istih sodnih taks oproščen že z odločbo BPP 388/2008 Okrožnega sodišča v Kranju z dne 10.7.2008. Ta oprostitev pa se nanaša na plačilo vseh sodnih taks zadevnega postopka. Odločitev sodišča, da o predlogu za oprostitev ne odloča ponovno, ker je to pravno posledico stranka že dosegla, je zato pravilna. Pritožba je nerazumljiva, saj relevantnih procesnih dejstev sploh ne izpodbija.

Pritožba torej ni utemeljena, podani niso razlogi, na katere je treba paziti po uradni dolžnosti. V skladu z 2. točko 365. člena ZPP (Zakon o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/2007 do Ur. l. RS št. 45/2008) je pritožbeno sodišče zato pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 10/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-02-10

utemeljenost izdane začasne odredbe - zaznamba na podlagi sklepa o zavarovanju

Utemeljenosti izdane začasne odredbe ne more presojati zemljiškoknjižno sodišče v okviru zemljiškoknjižnega postopka, temveč lahko pritožnik izdano začasno odredbo izpodbija z ustreznimi pravnimi sredstvi le v postopku zavarovanja.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Dovoli se izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa.

Udeleženca sama krijeta svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor pritožitelja proti sklepu zemljiškoknjižne referentke z dne 5.10.2009, Dn. št. 237/2009, s katerim je le-ta na podlagi sklepa o zavarovanju Okrajnega sodišča v Cerknici z dne 9.2.2009, opr. št. In 3/2009 pri nepremičnini, parc. št. 302 in 308 vl. št. 519 k.o. C. odredila zaznambo prepovedi odtujitve in obremenitve v korist T. O. in J. M..

Proti sklepu se pritožuje zemljiškoknjižni lastnik nepremičnine I. T.. Navaja, da je prevzemnik zaščitene kmetije in kot tak ne more odtujiti dveh parcel, ki nista bili v planu pozidave. Vsebinsko torej oporeka izdanemu sklepu o zavarovanju nedenarne terjatve z začasno odredbo, ki je bil podlaga izpodbijanemu vpisu.

Upnika iz postopka zavarovanja z začasno odredbo sta vložila odgovor na pritožbo in predlagata njeno zavrnitev.

Na vse, kar navaja pomembnega pritožitelj v pritožbi, je odgovorjeno že v razlogih izpodbijanega sklepa, s katerim je prvo sodišče zavrnilo njegov ugovor. Ravnanje prvega sodišča je v celoti v skladu z določbo 98. člena Zakona o zemljiški knjigi, citirano že v razlogih izpodbijanega sklepa. Utemeljenosti izdane začasne odredbe ne more presojati zemljiškoknjižno sodišče v okviru zemljiškoknjižnega postopka, temveč lahko izdano začasno odredbo izpodbija z ustreznimi pravnimi sredstvi pritožitelj le v postopku zavarovanja. Če bo pritožitelj v postopku zavarovanja dosegel ustavitev postopka in razveljavitev opravljenih dejanj zavarovanja oziroma če bo sklep o začasni odredbi razveljavljen ali spremenjen in predlog za začasno odredbo zavrnjen, bo zemljiškoknjižno sodišče na podlagi 3. odst. 100. člena Zakona o zemljiški knjigi dovolilo izbris zaznambe prepovedi odtujitve in obremenitve.

Odločitev o tem, da se dovoli izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa ima podlago v določbi 2. točke 3. odst. 161. člena Zakona o zemljiški knjigi, odločitev o tem, da udeleženca sama krijeta svoje stroške odgovora na pritožbo pa v določbi 1. odst. 35. člena Zakona o nepravdnem postopku, katerega vrsta je tudi zemljiškoknjižni postopek, ki določa, da vsak udeleženec trpi svoje stroške postopka. Tudi sicer nista udeleženca z odgovorom na pritožbo v ničemer prispevala k rešitvi zadeve na pritožbeni stopnji in kot takšen ni bil potreben strošek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 4187/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-02-17

pomotni vpisi - odprava pomote - soglasje prizadetih oseb

Zakon resda določa le, da mora sodišče pred odločitvijo o popravi prizadete osebe zaslišati, vendar pa je v sodni praksi in pravni teoriji povsem enotno stališče, da je pomoten vpis mogoče odpraviti le s soglasjem vseh prizadetih oseb.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje predlog za popravo vpisa pri nepremičnini, parc. št. 695/2, k.o. J., zavrnilo.

Zoper sklep se je predlagatelj pravočasno pritožil. Obstoja katerega od v zakonu predvidenih pritožbenih razlogov formalno ne uveljavlja. Predlaga spremembo sklepa tako, da bo njegovemu predlogu ugodeno. V obrazložitvi pritožbe navaja, da je sodišče napačno opredelilo relevantne trditve v predlogu. Vztraja pri trditvi, da je bil vpis opravljen v nasprotju z zapisnikom o poizvedbah z dne 5.12.1970. Katastrski posestni list dokazila o lastništvu ne more nadomestiti. M. D. je s pomoto pridobila pravico, ki ji ne pripada, zato je logično, da popravi nasprotuje. M. D. ima le pravico do zaslišanja, ne pa do odločanja o tem, ali se poprava izvede ali ne. M. D. si neupravičeno lasti nepremičnino, čeprav ve, da ni njena.

V zemljiškoknjižnem postopku se glede vprašanj, ki niso urejena v Zakonu o zemljiški knjigi – ZZK-1, uporabljajo splošne določbe Zakona o nepravdnem postopku (2. odstavek 120. člena ZZK-1). Po določbi 1. odstavka 19. člena Zakona o nepravdnem postopku – ZNP je udeleženec nepravdnega postopka tudi oseba, katere pravni interes utegne biti s sodno odločbo prizadet. Pritožbeno sodišče je zato štelo, da ima predlagatelj upravičen interes za vložitev pritožbe in jo je zato vsebinsko presojalo.

Sodišče prve stopnje je v razlogih sklepa pravilno pojasnilo, kdaj gre za pomoten vpis v zemljiško knjigo (1. odstavek 200. člena ZZK-1) in kakšne so predpostavke, da se pomota odpravi v zemljiškoknjižnem postopku. Pravilno je opozorilo na določbo 2. odstavka 201. člena ZZK, po kateri mora sodišče pred odločitvijo o popravi pomotnega vpisa zaslišati osebe, za katere bi odprava pomote lahko imela pravne posledice. Res zakon določa le, da mora sodišče pred odločitvijo o popravi prizadete osebe zaslišati, vendar pa je v sodni praksi in pravni teoriji povsem enotno stališče, da je pomoten vpis mogoče odpraviti le s soglasjem vseh prizadetih oseb (glej dr. Matjaž Tratnik in dr. Renato Vrenčur, Zemljiškoknjižno pravo v teoriji in praksi, Maribor 2008, stran 509 in I Cp 989/99, I Cp 2620/2005 in I Cp 442/2006). Ker zemljiškoknjižna lastnica soglasja za popravo pomotnega vpisa ni podala, je izpodbijana zavrnilna odločitev materialnopravno pravilna. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo predlagatelja zavrnilo, ker ni utemeljena in sklep sodišča prve stopnje potrdilo (2. točka 3. odstavka 161. člena ZZK-1). Vse ostale pritožbene navedbe na vsebino odločitve ne morejo vplivati, zato pritožbeno sodišče nanje ne odgovarja (1. odstavek 360. člena ZPP v zvezi z 120. členom ZZK-1 in 37. členom ZNP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 4224/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-02-24

ZEMLJIŠKA KNJIGA - CIVILNO PROCESNO PRAVO

sodna taksa - plačilo sodne takse kot procesna predpostavka - procesne predpostavke za obravnavo ugovora v zemljiškoknjižnem postopku - ugovor v zemljiškoknjižnem postopku

ZPP ne predpisuje, da bi bilo plačilo sodne takse za ugovor v zemljiškoknjižnem postopku procesna predpostavka za obravnavo ugovora. Tega ne določa niti ZZK-1.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeve vrne zemljiškoknjižnemu sodišču v ponovno odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je zemljiškoknjižna sodnica zavrgla ugovor E.M. zoper zemljiškoknjižni sklep, Dn. št. 8071/2009 z dne 27. 3. 2009, ker ni predložil dokazila o plačilu sodne takse za ugovor. Pri tem se je oprla na določbo 108. člena Zakon o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/2007 in 45/2008; v nadaljevanju ZPP).

Zoper tak sklep se pritožuje E.M. in pojasnjuje, da je sodno takso v roku plačal.

ZPP (105.a člen) ne predpisuje, da bi bilo plačilo sodne takse za ugovor procesna predpostavka za obravnavo ugovora. Tega tudi ne določa Zakon o zemljiški knjigi (Ur. l. RS, št. 58/2003; v nadaljevanju ZZK-1). Ravnanje sodišča prve stopnje, ki je štelo, da je plačilo sodne takse (oziroma celo predložitev potrdila o plačilu le-te) procesna predpostavka, je napačno. Celo če bi plačilo sodne takse bilo procesna predpostavka, pa bi moral biti pritožnik na to opozorjen (2. odstavek 105.a člena ZPP), pa v plačilnem nalogu, ki ga je prejel 17. 4. 2009 (list. št. 8 v spisu), ni bil.

Pritožba je torej utemeljena, zato ji je višje sodišče ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo, zadevo pa vrača sodišču prve stopnje v odločanje o ugovoru (5. točka 3. odstavka 161. člena ZZK-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 3310/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-02-24

potek glavne obravnave - izostanek tožene stranke z naroka - zamudna sodba - odločba ustavnega sodišča o razveljavitvi zakonske določbe - poseg v pravico do enakega varstva pravic tožene stranke

Ker podlage za izdajo zamudne sodbe, ki je posledica izostanka tožene stranke z naroka, po odločitvi Ustavnega sodišča ni, je višje sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijano sodbo razveljavilo.

Pritožbi se ugodi, zamudna sodba se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Sodišče prve stopnje je, potem ko se toženka 3. 6. 2009 ni udeležila poravnalnega naroka in prvega naroka za glavno obravnavo, v skladu z določbo 2. odstavka 282. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/2007–UPB3 in 45/2008, v nadaljevanju ZPP) izdalo zamudno sodbo, s katero je obdržalo v veljavi sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, I 2006/12126-2, z dne 18. 10. 2006 in toženi stranki naložilo, da mora tožeči stranki povrniti 271,61 EUR pravdnih stroškov.

Zoper takšno sodbo se pritožuje tožena stranka. Zaradi narave odločitve višje sodišče pritožbenih razlogov ne povzema.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki je nanjo odgovorila.

Ustavno sodišče Republike Slovenije je z odločbo U-I-164/09-13 z dne 4. 2. 2010 (Ur. l. RS, št. 12/2010) razveljavilo 2. odstavek 282. člena ZPP. Ugotovilo je, da določba posega v pravico do enakega varstva pravic tožene stranke iz 22. člena Ustave RS, poseg pa ni sorazmeren oziroma določba nima nobenega dodatnega koristnega učinka za doseganje ciljev učinkovitosti, hitrosti, ekonomičnosti in koncentracije pravdnega postopka.

V skladu z določbo 44. člena Zakona o ustavnem sodišču (Ur. l. RS, št. 15/94 s sprem. in dop., v nadaljevanju ZUstS) se del zakona, ki ga je Ustavno sodišče razveljavilo, ne uporablja za razmerja, nastala pred dnem, ko je razveljavitev začela učinkovati, če do tega dne o njih ni bilo pravnomočno odločeno. Višje sodišče je moralo zato po uradni dolžnosti paziti na razveljavitev določbe 2. odstavka 282. člena ZPP. Ker podlage za izdajo zamudne sodbe, ki je posledica izostanka tožene stranke z naroka, po odločitvi Ustavnega sodišča ni, je višje sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijano sodbo razveljavilo (1. odstavek 354. člena ZPP v zvezi s 7. točko 2. odstavka 339. člena ZPP in 44. členom ZUstS). V ponovljenem postopku bo moralo sodišče prve stopnje opraviti novo glavno obravnavo.

Odločitev o pritožbenih stroških tožene stranke je višje sodišče v skladu z določbo 3. odstavka 165. člena ZPP pridržalo za končno odločbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.