VSK sodba PRp 59/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-03-19

dokazna ocena - zmotno ugotovljeno dejansko stanje

Sodišče prve stopnje je nekritično sledilo zagovoru obdolženega o tem, kakšne količine alkohola je popil po prometni nesreči in njegovih navedb ni presojalo v povezavi z navedbami obdolženega glede popite alkoholne pijače, ki jih je dal zdravniku ob zdravniški preiskavi, ki je del strokovnega pregleda, kot tudi ne navedbi zdravnika, ki je ocenil obdolženega kot lahko vinjenega. Ne glede na navedeno pa tudi ni moč mimo mnenja izvedenke mag. G.K., stalne sodne izvedenke za forenzično toksikologijo in alkoholimetrijo, ki je v sklepu izvedenskega mnenja z dne 10. novembra 2008 navedla, da na podlagi razpoložljivih podatkov in opravljenih izračunov ter ocen meni, da je imel obdolženi Č. v času prometne nesreče v krvi nedvomno več kot 1,1 g/kg alkohola in zelo verjetno, kot navaja, od 1,29 do 1,44 g/kg alkohola, ali pa celo več kot toliko.

Pritožbi predlagateljice postopka se ugodi in se izpodbijana sodba              s p r e m e n i

tako, da je obdolženi B.Č., z osebnimi podatki, navedenimi v izreku izpodbijane sodbe,

za prekršek po c tč. četrtega odstavka 130. čl. Zakona o varnosti cestnega prometa, ki ga je storil s tem, da je dne 10. avgusta 2008 ob 21.20 uri vozil v cestnem prometu motorno vozilo B kategorije – osebni avtomobil po regionalni cesti tretjega razreda iz smeri T. proti R., pod vplivom alkohola in je imel v organizmu najmanj 1,10 grama alkohola na kilogram krvi.

Na podlagi določbe c tč. četrtega odstavka 130. čl. ZVCP-1 se

globa v znesku 570,00 (petstosedemdeset) EUR in

stranska sankcija devet kazenskih točk zaradi prekrška storjenega z motornim vozilom B kategorije.

Obdolženi mora globo plačati v roku 30-ih dni od dneva vročitve prepisa te sodbe. V primeru neplačila se globa izterja tako, da se obdolžencu določi uklonilni zapor, ki traja, dokler obdolženec ne plača globe, vendar najdlje do 30 dni. Z izvršitvijo uklonilnega zapora ne preneha obveznost plačila globe. Če obdolženec tudi po uklonilnem zaporu ne plača globe, se globa izterja prisilno. Obdolženec lahko do poteka roka za plačilo sodišču predlaga, da se globa plača v obrokih,  do začetka izvrševanja uklonilnega zapora  pa lahko predlaga, da se globa nadomesti z opravo določenih nalog v splošno korist ali v korist samoupravne lokalne skupnosti.

Obdolženec mora kot stroške pritožbenega postopka plačati sodno takso.

Okrajno sodišče v Novi Gorici je z izpodbijano sodbo razsodilo, da se postopek o prekršku zoper obdolženega B.Č. zaradi prekrška po določbi d tč. četrtega odstavka 130. čl. ZVCP-1, ki naj bi ga storil s tem, da je dne 10. avgusta 2008 ob 21.20 uri vozil v cestnem prometu motorno vozilo B kategorije – osebni avtomobil po regionalni cesti tretjega reda iz smeri T. proti R., pod vplivom alkohola in je imel v krvi najmanj 2,29 g alkohola na kg krvi, po 5 tč. prvega odstavka 136. čl. Zakona o prekrških (dalje:ZP-1) ustavi, ker ni dokazano, da je prekršek storil obdolženec. Sklenilo je še, da stroški postopka bremenijo proračun.

Proti taki sodbi se pritožuje predlagateljica postopka, Postaja prometne policije. Pritožnica meni, da dokazi v  spisu, zlasti izvedensko mnenje mag. G.K., ne dopuščajo dvoma o odgovornosti obdolženca za storjeni prekršek. Opozarja, da je izvedenka v svojem izvedenskem mnenju navedla, da je imel obdolženec nedvomno več kot 1,1 g/kg alkohola v krvi, zelo verjetno pa več. Pri izdelavi izvedenskega mnenja je za izračun količine alkohola v krvi obdolženca v času prometne nesreče upoštevala njegovo izjavo, da je spil ob prometni nesreči 1 l vina. Meni, da je sodišče zanemarilo dejstvo, da je obdolženec dr. B.T. pri opravljenem strokovnem pregledu v Zdravstvenem domu izjavil, da je v zadnjem dnevu spil samo pet brizgancev. Po mnenju pritožnice, bi sodišče moralo za razjasnitev okoliščine glede količine zaužitega alkohola pri obdolžencu po prometni nesreči zaslišati tudi natakarja v gostišču O., D.G., ki je obdolžencu postregel z alkoholno pijačo in bi lahko natančno povedal, kaj in koliko je obdolženec popil do prihoda policistov. Poleg natakarja bi sodišče lahko zaslišalo tudi policista, ki sta prometno nesrečo obravnavala in sta opravila razgovor z obdolžencem in natakarjem takoj, ko sta po prometni nesreči obdolženca izsledila v gostišču, kar so navedli predlagatelji postopka v obdolžilnem predlogu. Pritožnica predlaga, da se sodba razveljavi in obdolženca spozna za odgovornega za očitani prekršek v obdolžilnem predlogu.

Pritožba predlagateljice postopka je utemeljena.

Višje sodišče je ob preizkusu izpodbijane sodbe v okviru pritožbenih navedb ugotovilo, da je sodišče prve stopnje sodbo utemeljilo na zmotni presoji dokazov, zato je na podlagi določbe osmega odstavka 163. čl. ZP-1 sodbo sodišča prve stopnje spremenilo. Sodišče prve stopnje navaja, da je dokazno oceno sprejelo na podlagi tehtanja navedb v obdolžilnem predlogu, poročila o alkoholimetrični preiskavi na prisotnost alkohola, zagovora obdolženca ter izvedenskega mnenja. Dalje navaja, da je pri odločitvi sledilo zaključkom v izvedenskem mnenju, ki je sicer na podlagi podatkov v spisu potrdilo prvotne rezultate, vendar pa bi se ti rezultati ob določenih pogojih lahko spremenili, torej, tako sodišče prve stopnje, obstaja dvom v točnost rezultatov, saj jih ni mogoče primerjati s podatki, ki bi rezultate spreminjali, saj sodišče z njimi ne razpolaga. S takšnim zaključkom se ni moč strinjati. V skladu z določbo drugega odstavka 133. čl ZP-1 mora sodišče vestno pretehtati vsak dokaz posebej in v zvezi z drugimi dokazi, na podlagi takšne presoje pa ugotoviti, katero dejstvo se šteje za dokazano ali nedokazano. Sodišče prve stopnje je v tem primeru nekritično sledilo zagovoru obdolženega o tem, kakšne količine alkohola je popil po prometni nesreči in njegovih navedb ni presojalo v povezavi z navedbami obdolženega glede popite alkoholne pijače, ki jih je dal zdravniku ob zdravniški preiskavi, ki je del strokovnega pregleda, kot tudi ne navedbi zdravnika, ki je ocenil obdolženega kot lahko vinjenega. Ne glede na navedeno pa tudi ni moč mimo mnenja izvedenke mag. G.K., univ. dipl. kemičarke, stalne sodne izvedenke za forenzično toksikologijo in alkoholimetrijo, ki je v sklepu izvedenskega mnenja z dne 10. novembra 2008 navedla, da na podlagi razpoložljivih podatkov in opravljenih izračunov ter ocen meni, da je imel obdolženi Č. v času prometne nesreče v krvi nedvomno več kot 1,1 g/kg alkohola in zelo verjetno, kot navaja, od 1,29 do 1,44 g/kg alkohola, ali pa celo več kot toliko. Ocenila je tudi, da zaradi prisotnosti tako velikih količin alkohola v krvi ni bil sposoben varno upravljati svoje vozilo. Iz izvedenskega mnenja torej nedvomno izhaja, da je imel obdolženi, tudi ob upoštevanju količin popitega alkohola, kot je navajal v zagovoru, v organizmu najmanj 1,1 g alkohola na kg krvi. Takšnega zaključka tudi dopolnitev izvedenskega mnenja, ki ga je podala izvedenka dne 11. decembra 2008, v ničemer ne omaje. Glede na to, da pa je obdolženi ob zdravniški preiskavi, ki je bila opravljena pred odvzemom vzorcev krvi in urina zdravniku izjavil, da je v zadnjih 24-ih urah od alkoholnih pijač popil pet brizgancev, in glede na to, da je izvedenka, ki je ob podajanju mnenja upoštevala možnost, da je obdolženi po nesreči popil 1 l vina, kar je več kot je obdolženi povedal zdravniku ob preiskavi, višje sodišče nima nikakršnih pomislekov glede zaključka, da je bil obdolženi v času prometne nesreče pod vplivom alkohola in da je imel v organizmu najmanj 1,10 grama alkohola na kilogram krvi. Glede na navedeno je obdolženi s svojim ravnanjem izpolnil znake prekrška po c tč. četrtega odstavka 130. čl. ZVCP-1. Za tak prekršek se kaznuje voznik, ki ima v organizmu več kot 0,80 do vključno 1,10 g alkohola na kg krvi. Zanj je predpisan izrek globe v znesku 570,00 EUR in devet kazenskih točk. Okoliščina, ki jo obdolženi izpostavlja, in sicer, da je po prometni nesreči nadaljeval s pitjem alkoholnih pijač, ga odgovornosti za obravnavani prekršek ne more razbremeniti. V skladu z drugim odstavkom 130. čl. ZVCP-1, voznik ne sme imeti več kot 0,50 g alkohola na kg krvi, pod pogojem, da tudi pri nižji koncentraciji alkohola ne kaže znakov motenj v vedenju, katerih posledica je lahko nezanesljivo ravnanje v cestnem prometu. Glede na koncentracijo alkohola v organizmu, ki več kot enkrat presega še dovoljeno mejo 0,50 g alkohola na kg krvi, višje sodišče ugotavlja, da je obdolženi prekršek storil z eventualnim naklepom. Nikakršnega dvoma namreč ni, da se je obdolženi zavedal, da lahko zaradi njegovega ravnanja (pitja alkoholnih pijač) nastane prepovedana posledica, to je, da bo imel v organizmu višjo koncentracijo alkohola, kot dovoljuje zakon, pa je privolil, da takšna posledica nastane. Glede na navedeno je obdolžencu dokazano, da je storil prekršek po c tč. četrtega odstavka 130. čl. ZVCP-1 in je zanj tudi odgovoren.

Ker pri obdolžencu niso podane okoliščine, ki  bi narekovale omilitev sankcije pod mejo predpisane, mu je višje sodišče izreklo predpisano globo v znesku 570,00 EUR, ki jo mora plačati v roku 30-ih dni od vročitve prepisa te sodbe in predpisano število devetih kazenskih točk. Odločitev o posledicah neplačila globe, možnosti, da obdolženi do poteka roka za plačilo sodišču predlaga, da se globa plača v obrokih,kot tudi, da lahko do začetka izvrševanja uklonilnega zapora predlaga, da se globa nadomesti z opravo določenih nalog v splošno korist ali v korist samoupravne lokalne skupnosti, temelji na določbah 18. do 20. čl. ZP-1.

V skladu z določbo prvega odstavka 147. čl. ZP-1 v zvezi z določbami 143. do 146. čl. ZP-1 je obdolženec dolžan plačati stroške postopka, in sicer, sodno takso, ki se odmeri po tarifni št. 8111 in 8114 Zakona o sodnih taksah (ZST-1), stroške alkoholimetrične analize, ki jo je izdelal Inštitut za sodno medicino,  v znesku 114,19 EUR in stroške izvedenskega mnenja, ki ga je izdelala izvedenka za forenzično toksikologijo in alkoholimetrijo,  v skupnem znesku 341,32 EUR.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.