VSL sklep I Cp 1119/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-29

ZAVAROVANJE TERJATEV - CIVILNO PROCESNO PRAVO

motenje posesti optičnega kabla in signala - zavarovanje nedenarne terjatve - izvedba predlaganih dokazov

Sodišče prve stopnje mora tudi pri ugotavljanju obstoja verjetnosti terjatve v postopku zavarovanja terjatve izvesti vse predlagane dokaze strank, ki so pravno odločilni za presojo (ne)utemeljenosti predloga za izdajo začasne odredbe, dokaze, ki jih ni izvedlo, pa obrazloženo zavrniti.V teh postopkih zadošča nižja stopnja skladnosti predstave z dejstvi, saj za utemeljenost predloga zadostuje že verjetnost obstoja terjatve in v zakonu predvidenih okoliščin, ki utemeljujejo izdajo začasne odredbe, vendar tudi v teh postopkih mora sodišče izvesti relevantne dokaze, ki jih stranke predlagajo in s katerimi dokazujejo (ne)utemeljenost predloga za izdajo začasne odredbe.

Pritožbi se ugodi in se sklep razveljavi ter se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožeče stranke za izdajo začasne odredbe, da je tožena stranka dolžna v roku 5 ur od vročitve sklepa vzpostaviti prejšnje posestno stanje tako, da ponovno vzpostavi prekinjene optične povezave med tožečo stranko in njenimi naročniki, tako da spoji optična vlakna in stori vse potrebno za prenos signala, da ne bo izvršbe, in sicer na relacijah po Ljubljani po predloženi tabeli (1) (točka 1). Zavrnjen je bil tudi predlog tožeče stranke, če tožena stranka ne bo prostovoljno opravila dejanj iz 1. točke, da se zoper toženo stranko dovoli izvršba (točka 2) s pooblastilom tožeči stranki, da na stroške tožene stranke sama ali po svojem izvajalcu izvrši vsa dejanja iz 1. točke sklepa ter da se toženi stranki prepoveduje motiti posest tožeče stranke na optičnih vlaknih in signalu z razklopom optičnih vlaken in prekinitvijo ali motenjem signala ter vsako drugo podobno motenje posesti tožeče stranke na optičnih vlaknih ali signalu, in sicer na relacijah v Ljubljani po tabeli (2) (točka 3), ter da je v primeru, da tožena stranka ravna v nasprotju s 3. točko začasne odredbe, dolžna plačati denarno kazen v višini 80.000,00 EUR za vsako posamezno kršitev (točka 4) ter da ta začasna odredba velja do pravnomočne rešitve te pravdne zadeve (točka 5).

Tožeča stranka vlaga pritožbo zaradi bistvene kršitve določb Zakona o pravdnem postopku (3), zmotne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava ter predlaga pritožbenemu sodišču, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da predlogu za izdajo začasne odredbe ugodi, podrejeno pa, da izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje. Izpodbijani sklep ni obrazložen, zaradi česar se ne more preizkusiti. Prvo sodišče se ni opredelilo do navedb tožeče stranke, da je bila tožeča stranka vse do motilnega dejanja 11. 3. 2010 posestnica signala, ki se je pošiljal po optičnih vlaknih, kakor tudi ne do vseh dokazov, ki jih je tožeča stranka predložila. Sodišče prve stopnje je stavek v dopisu z dne 8. 3. 2010 (4) iztrgalo iz konteksta in ga zmotno uporabilo kot dokaz, da tožeča stranka ni imela posesti na optičnih vlaknih. Cca 20 % kapacitet dejansko pomeni, da je tožeča stranka uporabljala vsaj nekaj vlaken vsakega kabla, zato je zmoten zaključek sodišča prve stopnje, da posesti tožeča stranka ni imela. Ker sodišče ni upoštevalo vseh dokazov, ki jih je tožeča stranka predložila, je kršilo 8. točko drugega odstavka 339. člena ZPP. Iz priloženih dokazov izhaja, da je tožena stranka po avgustu 2008 priznavala posest tožeče stranke na optičnih vlaknih in signalu, kar izhaja iz dopisov tožene stranke.

Neutemeljeni so pritožbeni očitki sodišču prve stopnje, da sklep ni obrazložen in da ga iz navedenega razloga ni moč preizkusiti. Odločitev sodišča prve stopnje bi bila verjetno pravilna, če bi tožeča stranka dokazovala obstoj posesti na optičnih vlaknih in omrežnem signalu na posameznih trasah v Ljubljani le na podlagi dopisa D. d.o.o. z dne 8. 3. 2010, iz katerega izhaja, da je tožeča stranka uporabljala omrežje le v obsegu 20 % dejanskih kapacitet in da še do teh mu od avgusta 2008 tožena stranka ni več omogočala dostopa oziroma upravljanja, zaradi česar je morala tožeča stranka uporabljati kapacitete pri drugih operaterjih. Iz navedenega dopisa izhaja verjetnostni zaključek, da tožeča stranka na optičnih vlaknih in signalu od avgusta 2008 dalje nima več posesti.

Vendar je tožeča stranka predložila in predlagala številne druge dokaze (5), s katerimi dokazuje, da je izvrševala posest optičnih vlaken in omrežnega signala vse do 11. 3. 2010, ko naj bi tožena stranka z razklopom optičnih vlaken in prekinitvijo signala motila posest tožeče stranke. Sodišče prve stopnje navedenih dokazov pri svoji odločitvi ni upoštevalo, so pa odločilni za presojo utemeljenosti predloga za izdajo začasne odredbe.

Sodišče prve stopnje mora tudi pri ugotavljanju obstoja verjetnosti terjatve v postopku zavarovanja (nedenarne) terjatve izvesti vse predlagane dokaze strank, ki so pravno odločilni za presojo (ne)utemeljenosti predloga za izdajo začasne odredbe, dokaze, ki jih ni izvedlo pa obrazloženo zavrniti. V teh postopkih zadošča nižja stopnja skladnosti predstave z dejstvi, saj za utemeljenost predloga zadostuje že verjetnost obstoja terjatve in v zakonu predvidenih okoliščin, ki utemeljujejo izdajo začasne odredbe, vendar tudi v teh postopkih mora sodišče izvesti relevantne dokaze, ki jih stranke predlagajo in s katerimi dokazujejo (ne)utemeljenost predloga za izdajo začasne odredbe.

V novem postopku bo moralo prvo sodišče izvesti vse relevantne dokaze strank in oceniti, ali je izkazana verjetnost terjatve ter ali so izpolnjeni pogoji iz 2. alineje drugega odstavka 272. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (6) in pogoji za denarno kazen (3. točka prvega odstavka 273. člena ZIZ).

Odločitev o povrnitvi pritožbenih stroškov se pridrži za končno odločitev (tretji odstavek 165. člena ZPP).

-----------------------------------------------------------

Glej tabelo o relacijah v sklepu stran 1 – 2.

Glej tabelo o relacijah v sklepu stran 2 – 4.

Pisna izjava A8, dopis S. A9, dopis V. A10, pisna izjava A12 in zaslišanje pravdnih strank.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.