TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSK sklep II Ip 704/2008
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-01-23

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - obrazložen ugovor - materialnopravni pobot

Dolžnik je trdil, da je že pred vložitvijo predmetnega predloga za izvršbo upnikova terjatev prenehala na podlagi materialnopravnega pobota, ki ga je dolžnik izjavil 21.12.2007, o čemer je predložil dokaze. Pri tem pa ni pomembno, da upnik dolžnikove terjatve ne priznava, saj če bi se v sledeči pravdi ugotovilo, da so bili izpolnjeni pogoji za pobot po 311. čl. Obligacijskega zakonika, bi to imelo za posledico zavrnitev tožbenega zahtevka.

Pritožba upnika se zavrne in se   p o t r d i   izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje: 1.) sklep o izvršbi z dne 11.4.2008, razveljavilo v delu, v katerem je dovoljena izvršba in določen izvršitelj; 2.) sklenilo, da bo o zahtevku in stroških odločeno v pravdnem postopku pred Okrožnim sodiščem v Kopru. V obrazložitvi je navedlo, da je zoper sklep o izvršbi dolžnik vložil obrazložen ugovor.

Proti navedenemu sklepu je upnik po svojem pooblaščencu vložil pritožbo in predlagal njegovo razveljavitev. Opozarja, da je sam dolžnik v ugovoru zoper sklep o izvršbi ugotovil, da upnik pobota ni priznal, nato pa je še naprej navajal, da naj bi pri pobotu šlo za enostransko izjavo. Te navedbe dolžnika pa so nesprejemljive, saj več kot očitno priznava terjatev upnika, zato bi moralo sodišče njegov ugovor zavrniti in ugotoviti pravnomočnost sklepa o izvršbi. Določila OZ glede pobota so jasna in nedvoumna in je treba v tej zvezi izpolniti določene pogoje, kar pa ni bilo z ničemer podano z neko izjavo dolžnika z dne 21.12.2007, ki ni sprejemljiva.

Ugovor, ki ga vloži zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine je obrazložen takrat, ko dolžnik v njem navede dejstva, s katerimi ga utemeljuje in predlaga dokaze, s katerimi se ugotavljajo dejstva, ki jih navaja v ugovoru (2. odst. 61. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju, ZIZ). Ob tem pa morajo biti dokazno podprta dejstva pravno pomembna, to pa so tista, ki imajo lahko za posledico zavrnitev tožbenega zahtevka, če bi se izkazala za resnična (tako: načelno pravno mnenje Vrhovnega sodišča RS z dne 9.12.1999). V obravnavanem primeru pa je dolžnik tudi po mnenju pritožbenega sodišča v ugovoru zatrjeval takšna dejstva, zaradi česar je njegov ugovor obrazložen in zato utemeljen; trdil je, da je že pred vložitvijo predmetnega predloga za izvršbo upnikova terjatev prenehala na podlagi materialnopravnega pobota, ki ga je dolžnik izjavil 21.12.2007, o čemer je predložil dokaze. Pri tem pa ni pomembno, da upnik dolžnikove terjatve ne priznava, saj če bi se v sledeči pravdi ugotovilo, da so bili izpolnjeni pogoji za pobot po 311. čl. Obligacijskega zakonika, bi to imelo za posledico zavrnitev tožbenega zahtevka.

Upoštevaje gornjo obrazložitev je pritožbeno sodišče, na podlagi 2. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ, pritožbo upnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Ip 60/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-02-26

potrebni stroški za izvršbo - preizkus potrebnosti stroškov

Ker je dolžan dolžnik upniku povrniti le stroške, ki so bili potrebni za izvršbo, mora obrazložitev sklepa, s katerim se dolžniku ta obveznost nalaga dolžniku objektivno omogočiti, da sklep preizkusi.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se  r a z v e l j a v i

in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da mora dolžnik upniku v osmih dneh povrniti 289,90 EUR stroškov izvršilnega postopka z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od poteka paricijskega roka dalje. V obrazložitvi je navedlo, da je upnik pravočasno zahteval povrnitev stroškov in da so stroški v navedenem znesku potrebni za izvršbo.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik po svojem pooblaščencu in predlaga njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da se sklepa sodišča prve stopnje ne da preizkusiti zaradi neobrazloženosti, pri čemer pa tudi ne gre za majhen znesek. Dolžnik dejansko sploh ne ve zakaj pravzaprav gre.

Po ugotovitvah pritožbenega sodišča je sodišče prve stopnje v obravnavani zadevi z izpodbijanim sklepom dolžniku naložilo v plačilo stroške, ki jih je pred tem upnik plačal izvršitelju za v tej izvršbi opravljen rubež. Pri tem gre za stroške v skupni višini 289,90 EUR. Iz obrazložitve izpodbijanega sklepa ni razvidno kateri konkretni stroški so bili izvršitelju priznani, navedeno je le, da so bili potrebni.

Dolžnik mora upniku na njegovo zahtevo povrniti stroške, ki so bili potrebni za izvršbo (peti odstavek 38. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ). To pomeni, da za bremenitev dolžnika s stroški ne zadostuje zgolj to, da je upnik njihovo povrnitev pravočasno zahteval niti, da je upnik v konkretnem obsegu stroške izvršitelju plačal pač pa tudi, da gre za potrebne stroške za izvršbo. Ker je dolžan dolžnik upniku povrniti le stroške, ki so bili potrebni za izvršbo, mora obrazložitev sklepa, s katerim se dolžniku ta obveznost nalaga dolžniku objektivno omogočiti, da sklep preizkusi tudi v tej smeri, ali se mu res nalagajo stroški, ki so bili za izvršbo potrebni. Nepotrebnih namreč ni dolžan nositi, četudi bi jih upnik izvršitelju plačal. Zato ima prav pritožnik, ko uveljavlja, da izpodbijanega sklepa v tej smeri ni mogoče preizkusiti. To pa pomeni, da je sklep res obremenjen z absolutno bistveno kršitvijo določb postopka po 14. tč. drugega odstavka 339. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki se glede na določilo 15. čl. ZIZ uporablja tudi v postopku izvršbe in zavarovanja. Zato je pritožbeno sodišče utemeljeni pritožbi dolžnika ugodilo ter izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Pri ponovnem odločanju bo moralo sodišče prve stopnje jasno povedati katere konkretne stroške je dolžan dolžnik plačati upniku in kaj je podlaga za tako odločitev.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Ip 79/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-03-05

umik pritožbe - pravica do pritožbe - pravni interes za pritožbo

Ker je pritožbo vložila oseba, ki nima te pravice in ki niti nima pravnega interesa za tako pritožbo, je ta nedovoljena.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje vzelo na znanje umik pritožbe, ki sta jo vložila dolžnica in tretji zoper sklep o zavrnitvi ugovora tretjega.

Zoper ta sklep se je pritožil upnik S.U. po svoji pooblaščenki. Navaja, da se zoper sklep pritožuje iz vseh pritožbenih razlogov. Meni, da bi moralo sodišče najprej rešiti ugovore tretjega ter s tem povezane odgovore tretjega upnika z dne 10.1.2008 ter odločiti o priglašenih stroških postopka, ne pa odgovarjati zgolj na vloge tretjega kot da drugih udeležencev oziroma njihovih vlog v postopku sploh ni. Drugi upnik se ne more znebiti vtisa, da se v predmetnem postopku iščejo poti, da se izvršba sploh ne bi realizirala.

Po določilih 334. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki se glede na določilo 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) uporablja tudi v postopku izvršbe in zavarovanja, lahko stranka umakne že vloženo pritožbo vse dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe. Umik pritožbe se ne more preklicati.

Umik pritožbe je enostranska, na sodišče naslovljena izjava pritožnika, da preklicuje svojo prošnjo za pravno varstvo, ki ga je zahteval s pritožbo. Izjava  o umiku učinkuje, ne da bi jo bilo treba nasprotniku vzeti na znanje in brez sodelovanja sodišča. S sklepom, ki ga sodišče v zvezi s tako izjavo izda le ugotovi navedeno dejstvo. Učinek umika je v izgubi vloženega pravnega sredstva. Zoper tako odločbo pa po prepričanju pritožbenega sodišča pritožnik nima pravice do pritožbe. Ta pravica bi glede na naravo sklepa šla zgolj osebam na katere se neposredno nanaša, to pa sta v konkretnem primeru le dolžnik in tretji.

Pravica do pritožbe torej v takem primeru upniku U.S. sploh ne gre, pri čemer tudi ni razvidno, kakšen pravni interes bi sploh lahko imel pritožnik za izpodbijanje predmetnega sklepa.  Ker je torej pritožbo vložila oseba, ki nima te pravice in ki niti nima pravnega interesa za tako pritožbo, je ta nedovoljena. Glede na tako ugotovitev jo je pritožbeno sodišče  zavrglo (1. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Ip 182/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-05-08

nadaljevanje izvršbe z novim izvršilnim sredstvom - ugovor dolžnika - omejeni ugovorni razlogi

Zoper sklep, s katerim sodišče med izvršilnim postopkom na predlog upnika spremeni sklep o izvršbi tako, da določi novo izvršilno sredstvo, ima dolžnik ugovor z omejitvijo ugovornih razlogov zgolj na novo izvršilno sredstvo.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor dolžnika, ki ga je ta podal zoper sklep o nadaljevanju izvršbe z novim izvršilnim sredstvom – prodajo dolžnikovih premičnin ter o določitvi izvršitelja in o nadaljnjih stroških, ki jih je dolžan v višini 28,00 EUR povrniti upniku.

V pritožbi zoper sklep sodišča prve stopnje dolžnik navaja, da se izvršbe, ki se vodijo zoper njega s strani zavarovalnice vodijo neupravičeno, saj računi niso bili plačani zato, ker niso bili pravilno izstavljeni. V dokaz svojih trditev prilaga kopije računov in predlaga zaslišanje zastopnice S.V.. Poleg tega pa se je v vmesnem času zgodila tudi prometna nesreča, v kateri mu kje nastala škoda. Škodo je ocenil cenilec zavarovalnice upnika, upnik pa po popravilu tega vozila računa za popravilo ni hotel plačati. Zato ima iz tega naslova zahtevek do zavarovalnice. Sicer pa ugovarja tudi nadaljevanju izvršbe z novim izvršilnim sredstvom, ker nima rubljivih predmetov.

Zoper sklep, s katerim sodišče med izvršilnim postopkom na predlog upnika spremeni sklep o izvršbi tako, da določi novo izvršilno sredstvo (in s tem tudi predmete izvršbe), ima dolžnik ugovor z omejitvijo ugovornih razlogov zgolj na novo izvršilno sredstvo (in predmete izvršbe). To je stališče iz načelnega pravnega mnenja občne seje Vrhovnega sodišča RS z dne 19.6.1996 (Pravna mnenja I/96, stran 3). Upoštevajoč to načelno pravno mnenje ter tudi sicer uveljavljeno sodno prakso je bilo torej pravilno stališče sodišča prve stopnje, ko se z vsebinskimi razlogi ugovora (da je upnikova zahteva za izvršbo neupravičena) posebej ni ukvarjalo. Sklep o izvršbi zoper dolžnika je v tej zadevi namreč postal pravnomočen že 13.2.2008, pri čemer celo dolžnik zoper njega sploh ni ugovarjal. Ker je sodišče prve stopnje tudi pravilno ocenilo, da tudi dolžnikovih trditev o tem, da nima rubljivih predmetov, ni mogoče šteti kot upošteven ugovorni razlog, je ravnalo povsem pravilno in v skladu z določbami Zakona o izvršbi in zavarovanju, ko je njegov predlog zavrnilo. Trditve o tem, da naj bi imel sam zahtevek do upnika, pritožbeno sodišče niti ne more upoštevati, saj predstavljajo nedovoljene pritožbene novote po prvem odstavku 337. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ. Pa tudi sicer zgolj navedba o tem, da ima dolžnik tudi sam zahtevek do upnika ne predstavlja relevantne ugovorne navedbe. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo dolžnika zavrnilo ter potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Ip 300/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-05

umik predloga za izvršbo - ustavitev izvršbe

Pritožbi se ugodi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje se

in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ustavilo izvršilni postopek, pri čemer je v obrazložitvi navedlo, da je to storilo zaradi tega, ker je upnik umaknil predlog za izvršbo.

Zoper ta sklep se pritožuje upnik po svojem pooblaščencu in predlaga njegovo razveljavitev. V pritožbi opozarja, da je sodišču prve stopnje z dopisom z dne 8.4.2009 res sporočil, da je bila njegova terjatev v znesku 936,00 EUR poravnana, vendar pa pri tem ni izjavil, da mu je bilo poravnano vse, kar mu na podlagi sklepa o izvršbi dolguje dolžnik. Glede na tako upnikovo izjavo, bi moralo prvostopno sodišče šteti, da je upnik za ta del skrčil izvršbo oz., da je podal delni umik izvršbe. Dolžnik upniku še vedno dolguje plačilo stroškov izvršilnega postopka, zakonske zamudne obresti na glavnico, ki tečejo od 3.6.2008 do plačila glavnice in stroške izvršitelja.

Po določilih prvega odstavka 43. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) lahko upnik med postopkom brez dolžnikove privolitve v celoti ali delno umakne predlog za izvršbo. V primeru umika sodišče ustavi postopek (drugi odstavek 43. člena ZIZ). Umik predstavlja preklic zahteve za pravno varstvo. Umik je lahko popoln ali pa le delen. Zato mora biti sodišče, ko prejme izjavo upnika o umiku na to pozorno.

Glede na dejstvo, da je v obravnavanem primeru upnik sodišču sporočil zgolj to, da mu je bil znesek v višini 936,00 EUR poravnan v celoti tudi po oceni pritožbenega sodišča, sodišče prve stopnje ni imelo podlage za odločitev, da izvršilni postopek v celoti ustavi. To še zlasti, ker je evidentno, da se v trenutku podaje te izjave izvršba ni vodila zgolj zaradi izterjave glavnice 936,00 EUR, pač pa tudi glede stroškov izvršilnega postopka, zakonskih zamudnih obresti na glavnico in stroškov izvršitelja. Ob takem stanju, bi lahko sodišče prve stopnje izjavo upnika obravnavalo kvečjemu kot delni umik zahtevka oz. utesnitev izvršbe in izdalo temu ustrezen sklep. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče utemeljeni pritožbi upnika ugodilo ter izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo odločanje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cpg 40/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-03-05

izbris družbe brez likvidacije - sklep o ugotovitvi izbrisnega razloga - pravica do pritožbe

Po 3. točki 432. čl. ZFPPIPP je upnik pravne osebe, nad katero se vodi postopek izbrisa, procesno legitimiran za vložitev pritožbe proti sklepu o ugotovitvi obstoja izbrisnega razloga na podlagi drugega odstavka 439. člena ZFPPIPP samo v primeru, če je pred tem v postopku vložil tudi ugovor proti sklepu o začetku postopka izbrisa.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugotovilo, da obstoji razlog za izbris subjekta vpisa Y. d.o.o.  iz sodnega registra brez likvidacije.

Zoper ta sklep se je brez izrecne navedbe pritožbenih razlogov pritožila upnica Republika Slovenija po svojem zakonitem zastopniku in predlagala sodišču druge stopnje, da sklep o začetku postopka in sklep o obstoju izbrisnega razloga pri subjektu vpisa razveljavi. V pritožbi opozarja, da je subjekt vpisa lastnik nepremičnine parc. št. 960/8 k.o. K.. Upnica ima na tem premoženju v zemljiški knjigi vknjiženo zastavno pravico iz naslova dveh posojil, zato je udeležena tudi v izvršilnem postopku, ki teče zoper družbo Y. d.o.o. na predlog drugih upnikov.

Kdo so lahko udeleženci postopka izbrisa iz sodnega registra brez likvidacije na podlagi 7. poglavja Zakona o finančnem poslovanju, v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (ZFPPIPP), je urejeno v 432. členu tega zakona. Po 3. točki te zakonske določbe je upnik pravne osebe, nad katero se vodi postopek izbrisa, procesno legitimiran za vložitev pritožbe proti sklepu o ugotovitvi obstoja izbrisnega razloga na podlagi drugega odstavka 439. člena ZFPPIPP samo v primeru, če je pred tem v postopku vložil tudi ugovor proti sklepu o začetku postopka izbrisa. Glede na to, da konkretna upnica v predmetni zadevi takšnega ugovora ni vložila, po oceni pritožbenega sodišča nima procesne legitimacije za vložitev pritožbe zoper sklep o ugotovitvi obstoja izbrisnega razloga proti pravni osebi, nad katero se vodi postopek izbrisa. Obravnavana pritožba upnice je torej nedovoljena, zato jo je pritožbeno sodišče zavrglo na podlagi določila iz 1. točke 39. člena Zakona o sodnem registru (ZSReg) v zvezi z določbo 429. člena ZFPPIPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sodba Cpg 20/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-05

spor majhne vrednosti - upoštevni pritožbeni razlogi - prekoračitev tožbenega zahtevka

Prekoračitev tožbenega zahtevka je absolutno bistvena kršitev postopka, vendar pa v postopku v sporu majhne vrednosti ne predstavlja kršitve iz drugega odstavka 339.čl. ZPP, zato te kršitve, četudi je do nje prišlo, v postopku v sporu majhne vrednosti ni mogoče upoštevati.

Pritožba se zavrne in  se v izpodbijanem delu  p o t r d i

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje: v prvem odstavku izreka ugotovilo, da obstajajo terjatve tožeče stranke do tožene po računih, kot so podrobno navedeni v izreku sodbe, v skupnem znesku 469.137,24 SIT; v drugem odst. izreka ugotovilo, da obstajajo terjatve tožene stranke do tožeče stranke po računih, navedenih v izreku sodbe, v skupnem znesku 391.148,88 SIT, zatem je v tretjem odst. Izreka opravilo pobotanje ugotovljenih medsebojnih terjatev iz prvega in drugega odstavka izreka, po pobotanju pa obdržalo sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Novi Gorici z dne 3.5.2006 v 1. in 3. točki deloma v veljavi tako, da je tožena stranka dolžna plačati tožeči še znesek  913,86 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od glavnice 752,71 EUR od 25.10.2008 do plačila ter od  izvršilnih stroškov v višini 64,93 EUR pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi; od zneska 15.560,00 SIT od 3.5.2006 do 31.12.2006 v evrski protivrednosti in od 64,93 EUR od 1.1.2007 do plačila, vse v roku osmih dni. Glede pravdnih stroškov pa je še odločilo, da stranki krijeta vsaka svoje nadaljnje stroške spora.

Zoper to sodbo se pritožuje tožena stranka po svojem pooblaščencu in predlaga njeno razveljavitev. Navaja, da sodbo izpodbija le deloma in sicer zaradi absolutno bistvene kršitve določb pravdnega postopka, ki jih je sodišče zagrešilo s tem, da je pri obrestnem obračunu upoštevalo tudi zakonske zamudne obresti po 5.4.2006, to je po dnevu vložitve predloga za izvršbo, ki jih tožnik niti ni zahteval. S svojo odločitvijo je sodišče prve stopnje prekoračilo tožbeni zahtevek, kar predstavlja absolutno bistveno kršitev pravdnega postopka.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da gre pri predmetnem sporu za spor majhne vrednosti, saj vrednost spornega predmeta ne presega 4.000,00 EUR (prvi odstavek 495. člena ZGD-D). Po določilih prvega odstavka 458. člena ZPP-D pa se smeta sodba in sklep, s katerim je končan spor v postopku v sporih majhne vrednosti izpodbijati samo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz drugega odstavka 339. člena zakona in zaradi zmotne uporabe materialnega prava.

Prekoračitev tožbenega zahtevka je sicer absolutno bistvena kršitev postopka, vendar pa v ne predstavlja kršitve iz drugega odstavka 339.čl. ZPP, zato te kršitve, četudi je do nje prišlo, v postopku v sporu majhne vrednosti ni mogoče upoštevati. Zato je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke zavrnilo in potrdilo v izpodbijanem delu sodbo sodišča prve stopnje (353.čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep PRp 148/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-05-22

vloge - smiselna uporaba določb Zakona o kazenskem postopku

V rednem sodnem postopku se v skladu z določbo 1. odstavka 67. čl. ZP-1 glede vlog smiselno uporabljajo določbe Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju: ZKP). ZKP v 2. odstavku 76. člena glede vlog med drugim določa, da morajo biti podpisane. Vloga, ki je v elektronski obliki (tako kot v obravnavani zadevi), mora biti podpisana z varnim elektronskim podpisom, overjenim s kvalificiranim potrdilom. V skladu z določbo 3. odstavka navedenega člena, zahteva sodišče od vložnika vloge, ki ne obsega vsega, kar je treba, da bi se dala obravnavati, naj jo popravi oziroma dopolni; če tega v danem roku ne stori, sodišče vlogo zavrže.

Pritožnica mora kot stroške pritožbenega postopka plačati sodno takso.

Okrajno sodišče v Kopru je z izpodbijanim sklepom sklenilo, da se pritožba N.F. zoper sodbo Okrajnega sodišča v Kopru z dne 16. aprila 2008, opr. št. PR 1 zavrže kot nedovoljena. Sodišče prve stopnje je še sklenilo, da mora pritožnica plačati  kot stroške postopka povprečnino v znesku 50,00 EUR.

V osemdnevnem roku za pritožbo je sodišče po elektronski pošti prejelo pritožbo zoper navedeni sklep, ki nima upoštevnih navedb (pisec navaja le, naj si dokazno gradivo in obrazložitve pridobi sodišče po uradni dolžnosti na Ministrstvu za notranje zadeve PU Ljubljana) in ni bila podpisana, zaradi česar je obdolženko pozvalo, da svojo vlogo dopolni, tako, da jo podpiše (poziv na listovni št. 16 spisa). Pritožnica, kljub temu, da trdi drugače (email z dne 24. marca 2009 na listovni št. 26 spisa), tega ni storila.

V rednem sodnem postopku se v skladu z določbo 1. odstavka 67. čl. Zakona o prekrških (v nadaljevanju: ZP-1) glede vlog smiselno uporabljajo določbe zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju: ZKP). ZKP v 2. odstavku 76. člena glede  vlog med drugim določa, da morajo biti podpisane. Vloga, ki je v elektronski obliki (tako kot v obravnavani zadevi), mora biti podpisana z varnim elektronskim podpisom, overjenim s kvalificiranim potrdilom. V skladu z določbo 3. odstavka navedenega člena, zahteva sodišče od vložnika vloge, ki ne obsega vsega, kar je treba, da bi se dala obravnavati, naj jo popravi oziroma dopolni; če tega v danem roku ne stori, sodišče vlogo zavrže.

Glede na navedeno je višje sodišče, ker tega ni storilo že sodišče prve stopnje, v skladu z določbo prvega odstavka 163. čl. ZP-1 pritožničino pritožbo kot nedovoljeno (drugi odstavek 161. čl. ZP-1) zavrglo.

Ker pritožnica s pritožbo ni uspela, mora v skladu z določbo prvega odstavka 147. čl. ZP-1, v zvezi z določbami 143. in 144. čl. ZP-1, kot stroške pritožbenega postopka plačati sodno takso, ki se odmeri po tarifni št. 8221 Zakona o sodnih taksah (ZST-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.