TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 1696/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-15

zemljiškoknjižni predlog - pomanjkljiv predlog - odprava pomanjkljivosti pri vložitvi zemljiškoknjižnega predloga

Če je z zemljiškoknjižnim predlogom vpis lastninske pravice predlagan pri eni nepremičnini, z listino pa predlagatelj izkazuje nakup druge nepremičnine, je predlog utemeljeno zavrnjen. Ker tudi s predložitvijo identifikacijske številke, ki ustreza nepremičnini iz pogodbe, pri vložku, kjer je vpis predlagan, vpisa ni mogoče doseči, pozivanje k popravi oz. dopolnitvi predloga ni smiselno.

Pritožba se zavrne in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je zemljiškoknjižno sodišče zavrnilo predlagateljev ugovor zoper sklep, s katerim je potrjen sklep o zavrnitvi vpisa lastninske pravice na nepremičnini z ident. št. 1434/003, vl. št. 1340/7 k.o. ....

Pritožuje se predlagatelj. Soglaša, da se zemljiškoknjižni podatki ne ujemajo s podatki Geodetske uprave in meni, da jih je treba najprej urediti, potem pa izvesti predlagani vpis. Pritožbi je priložil potrdilo Geodetske uprave Republike Slovenije, da je lastnik dela stavbe s številko 14 v peti etaži stavbe s številko 1434.

Iz zemljiškoknjižnega predloga je razvidno, da predlagatelj predlaga vknjižbo lastninske pravice na delu stavbe z identifikacijsko številko 1434-003 v k.o. .... Ta nepremičnina je vpisana v vl. št. 1340/7 k.o. ..., pri njem pa vknjižena lastninska pravica za Š. T.. Že sodišče prve stopnje je pojasnilo, da se označba stanovanja v pogodbi ne ujema z identifikacijsko številko, določeno v etažnem načrtu in potrdilu z dne 24.5.2004.

S predlogom za vpis lastninske pravice pri vl. št. 1340/7 k.o. ... predlagatelj ne more uspeti, ker v tem vložku ni vpisana nepremičnina, na katero se nanaša zemljiškoknjižna listina, ki je podlaga za vpis. Ker je vpis predlagan pri nepremičnini, last Š. T., predlagatelj pa z listino izkazuje nakup druge nepremičnine, je predlog utemeljeno zavrnjen. Ker tudi s predložitvijo identifikacijske številke, ki ustreza nepremičnini iz pogodbe, pri vl. št. 1340/7 k.o. ..., kjer je vpis predlagan, vpisa ni mogoče doseči, pozivanje k popravi oz. dopolnitvi predloga, ki ga predvideva 2. odstavek 146. čl. ZZK-1,  ni smiselno

Nepremičnina, ki po površini in številki nadstropja ustreza opisu etažne enote iz kupoprodajne pogodbe, je vpisana v vl. št. 1340/13 k.o. ... kot stanovanje št. 9 v 3. nadstropju stavbe št. 1434 -  ... v Ljubljani.

Ker pritožbeni razlogi niso podani, je na osnovi 2. točke 3. odstavka 161. čl. Zakona o zemljiški knjigi – ZZK-1 pritožba zavrnjena in odrejen izbris nepravnomočnosti zavrnitve vpisa .

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 616/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-10

napačen pravni pouk - načelo kontradiktornosti - pravica do sodelovanja v postopku - enako varstvo pravic

Napačen pravni pouk stranki ne more biti v škodo.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Odločitev o stroških v zvezi s pritožbo se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je v predmetni zadevi izdalo zamudni sklep, s katerim je ugodilo ugotovitvenemu tožbenemu zahtevku, da sta toženi stranki motili tožnika v neposredni posesti dvorišča v izmeri 287 m2, parc. št. 243/126, vpisanega v vl. št. 2237, k.o. K., s tem, da sta v času od junija 2005 dalje in nazadnje dne 30.8.2008 na drsna ograjna vrata namestili ključavnico in vrata zaklenili ter s tem onemogočili tožnikoma vstop na dvorišče in do njene garaže ter parkiranje avtomobila, ter ugodilo ustreznemu restitucijskemu in prepovednemu zahtevku.

Zoper zamudni sklep se pravočasno pritožujeta toženi stranki. Uveljavljata razlog bistvene kršitve pravil pravdnega postopka in navajata, da jima je sodišče vročilo tožbo v odgovor z napačnim pravnim poukom o dolžini roka za odgovor na tožbo. Ker sta toženi stranki ravnali po pozivu sodišča, jim napaka, ki jo je zagrešilo sodišče z vročitvijo napačnega opozorila, ne more biti v škodo. Priglašata stroške s pritožbo.

Tožeči stranki na vročeno pritožbo nista odgovorili.

Toženi stranki v konkretni zadevi pravilno opozarjata, da jima je bila tožba zaradi motenja posesti vročena z napačnim pravnim poukom o roku za odgovor na tožbo v motenjskih sporih. Ker sta toženi stranki odgovor na tožbo, vročeno 12. in 21. 11. 2008, na sodišče posredovali s priporočeno pošiljko dne 10. 12. 2008, torej pred iztekom 30-dnevnega roka iz pravnega pouka, pa pritožbeno sodišče meni, da jima napačen pravni pouk ne more biti v škodo. S tem, ko ju je sodišče prve stopnje zavedlo z napačnim pravnim poukom in izdalo zamudni sklep, jima je namreč odvzelo možnost odgovora na tožbo, s tem pa onemogočilo pravico do sodelovanja v postopku in posledično vplivanje na odločitev sodišča. Navedeno ravnanje sodišča prve stopnje pomeni kršitev načela kontradiktornosti iz 8. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, hkrati pa tudi kršitev ustavnega načela enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave RS, ki po svoji vsebini terja enakopravno obravnavanje obeh strank v postopku. Sodišče druge stopnje je zato pritožbi ugodilo in izpodbijani zamudni sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo odločanje (1. odstavek 354. člena ZPP).

Izrek o stroških temelji na določbi 3. odstavka 165. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 463/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-03

vrnitev v prejšnje stanje - brezplačna pravna pomoč - opravičen razlog za vrnitev v prejšnje stanje

Toženki ni mogoče očitati krivde za to, da je zamujen rok za vrnitev v prejšnje stanje. Upravičeno se je zanesla na ravnanje službe za brezplačno pravno pomoč.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje toženi stranki dovolilo vrnitev v prejšnje stanje, kajti ugotovilo je, da je iz opravičenega razloga zamudila rok za vložitev odgovora na tožbo. Zamuda je namreč nastala zaradi ravnanja Službe za brezplačno pravno pomoč.

Zoper sklep se tožnik pritožuje in predlaga razveljavitev sklepa. Navaja, da je sodišče zmotno in nepopolno ugotovilo dejansko stanje ter da je bistveno kršilo določila postopka. Predlog za vrnitev v prejšnje stanje bi bilo treba vložiti v 15-ih dneh od 10.10.2008, torej do 25.10.2008. Toženka je predlog vložila 30.10.2008. Odvetnik L. B. T. je bil postavljen za zastopnika toženke že 20.10.2008, torej pet dni pred iztekom roka, ki ga predvideva Zakon o pravdnem postopku - ZPP v členu 117/2. Tudi sicer je krivda za zamujeni rok na strani tožene stranke, oddelka za brezplačno pravno pomoč in končno tudi na pravnem zastopniku toženke. Toženka je imela dovolj časa, da ukrene vse potrebno, da bi v zakonitem roku odgovorila na tožbo. Prizadevanja toženke preko BPP je ne morejo razbremeniti. Če je pretrpela škodo, bi jo morala uveljavljati pri tistih, ki so jo povzročili.

Na pritožbo je toženka odgovorila po pooblaščencu in zahtevala povrnitev stroškov odgovora na pritožbo. Predlagala je zavrnitev pritožbe.

Pritožbeno sodišče soglaša s sodiščem prve stopnje, da so podani razlogi za vrnitev v prejšnje stanje in da je predlog tudi pravočasno vložen. Odločilno je, da toženki ni mogoče očitati krivde za to, da je rok za odgovor na tožbo zamujen. Storila je vse, kar je lahko, in se je upravičeno zanesla, da bo brezplačna pravna pomoč delovala tako, da rok ne bo zamujen. Kolikor gre za pritožbene trditve o tem, da naj bi 15-dnevni rok za vrnitev v prejšnje stanje tekel od 10.10.2008, torej od tedaj, ko je odvetnik odklonil zastopanje, pa se pritožbeno sodišče s tem ne strinja. Po 2. odstavku 117. člena ZPP se mora predlog za vrnitev v prejšnje stanje vložiti v 15-ih dneh od dneva, ko je prenehal vzrok, zaradi katerega je stranka zamudila narok ali rok; če je stranka šele pozneje izvedela za zamudo, pa od dneva, ko je za to izvedela. Vzrok za zamudo je prenehal 20.10.2008, ko je zastopanje prevzel odvetnik L. B. T. Njegov predlog je vložen v 15-dnevnem roku, šteto od tega dne. Zato je pravočasen.

Neutemeljeno pritožbo je bilo treba zavrniti in sklep potrditi po 2. točki 365. člena ZPP. Odločitev o pritožbenih stroških ene in druge stranke je pritožbeno sodišče pridržalo za končno odločbo, s katero bo odločeno o vseh stroških postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1205/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-03

prekinitev zapuščinskega postopka - napotitev na pravdo - obseg zapuščine - dvig gotovine

Pritožnica med postopkom nikdar ni trdila, da znesek, ki ga je nesporno dvignila s transakcijskega računa zapustnice, ni del zapuščine, zato pogoji za prekinitev zapuščinskega postopka niso podani.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da se zapuščinski postopek prekine (točka 1. izreka) in se dedinja A. M. napoti na pravdo z zahtevkom, da v zapuščino ne sodi znesek 11.082,52 EUR (2. točka izreka). Ob tem ji je dalo tudi ustrezen pravni pouk z opozorilom o posledicah nevložitve tožbe v 30 dneh od pravnomočnosti izpodbijanega sklepa (3. točka izreka).

Zoper takšno odločitev se pravočasno pritožuje dedinja A. M., ki meni, da je napotitev na pravdo iz 2. točke izreka neutemeljena, naveden znesek 11.082,52 EUR pa neresničen, za kar prilaga tudi listinske dokaze.

Sodediči na vročeno pritožbo niso odgovorili.

Sodišče prekine zapuščinski postopek in napoti stranke na pravdo ali na upravni postopek med drugim, če je med dediči spor o tem, ali kakšno premoženje spada v zapuščino (212. člen ZD). Glede na obrazložitev izpodbijanega sklepa naj bi bil ravno takšen spor razlog za napotitev dedinje A. M. na pravdo, vendar pritožbeno sodišče ugotavlja, da takšna ugotovitev sodišča prve stopnje ni pravilna. A. M. v pritožbi namreč utemeljeno opozarja, da med postopkom nikdar ni trdila, da znesek, ki ga je nesporno dvignila s transakcijskega računa zapustnice pri banki N. d.d., ni del zapuščine. Ker torej niso izpolnjeni pogoji za prekinitev postopka in napotitev na pravdo v skladu z 212. členom ZD, je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo. Sodišče prve stopnje pa naj v nadaljevanju postopka glede na predložene dokaze dedinje A.M. o višini dvigov na dan 21. 3. 2003 primarno ugotovi, ali sodediči sploh še prerekajo tako izkazano višino dvignjenega zneska, če pa bo sporna njegova višina, nato na pravdo glede obsega zapuščine napoti tistega dediča, katerega pravico šteje za manj verjetno (213. člen ZD).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 596/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-15

Po 5. odst. 28. čl. ZJSRS je tožena stranka oproščena plačila sodnih stroškov, torej tudi stroškov za tolmača, ki v konkretnem primeru (začasno) bremenijo sredstva sodišča.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje v 4. in 5. tč. spremeni tako, da se stroški tolmača izplačajo iz sredstev sodišča.

(1) Prvostopenjsko sodišče je z izpodbijanim sklepom odmerilo stroške tolmaču za francoski jezik, ki jih je ta imel s prevodom vloge, naslovljene na prvo sodišče z dne 12. 11. 2007, nato pa med drugim odločilo, da se ti stroški izplačajo iz predujma tožeče stranke.

(2) Proti odločitvi se je pravočasno pritožila tožeča stranka. Navaja, da je po 5. odst. 28. čl. Zakona o javnem jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije (Ur. l. RS, št. 78/2006 – UPB2; ZJSRS) oproščena plačila sodnih stroškov, kamor spadajo glede na judikat Vrhovnega sodišča RS II Ips 514/2001 tudi stroški za tolmača.

(4) Stroški, odmerjeni v izpodbijanem sklepu, in naloženi v breme predujma tožeče stranke, se ne nanašajo na prevod vloge, ki bi jo v jeziku, ki pri sodišču ni v uradni rabi, vložila tožena stranka, kot to napačno povzema obrazložitev izpodbijanega sklepa. V tem primeru bi moralo sodišče namreč z vlogo glede na 2. odst. 104. čl. Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99, od tu ZPP) ravnati po 108. čl. ZPP. Pač pa gre za stroške, ki se očitno nanašajo na vročanje tožbe v tujini.

(5) Tudi stroški, potrebni za tolmača, so sodni stroški, pri čemer se tožeča stranka utemeljeno oziroma pravilno sklicuje na ustrezen judikat Vrhovnega sodišča RS v primerljivi zadevi (II Ips 514/2001). Po 5. odst. 28. čl. ZJSRS je tožena stranka oproščena plačila sodnih stroškov, torej tudi stroškov za tolmača, ki v konkretnem primeru (ko jih ni povzročila tožena stranka) začasno bremenijo sredstva sodišča (prim. 171. čl. ZPP, črtan z novelo ZPP-D).

(5) Po navedenem je bilo treba pritožbi ugoditi in izpodbijani sklep v 4. in 5. točki spremeniti tako, da se stroški tolmača izplačajo iz sredstev sodišča (3. tč. 365. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1892/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-10

zamudna sodba - pogoji za izdajo zamudne sodbe - vročitev tožbe - dejansko prebivališče toženca

Tožencu tožba ni bila pravilno vročena, saj ni bila vročena samemu tožencu, pač pa je pod „potrjujem prejem 22. maja 2008“ podpisana mati. Glede na to, da je ta že pred tem datumom na Upravni enoti dala pobudo za uvedbo postopka ugotavljanja dejanskega prebivališča toženca, je bila ta vročitev opravljena napačno, saj toženec ni živel na danem naslovu.

Pritožbi se ugodi, zamudna sodba se razveljavi in zadeva vrne prvemu sodišču v novo sojenje.

Pritožbeni stroški so nadaljnji pravdni stroški.

Sodišče prve stopnje je z napadeno zamudno sodbo odločilo, da je toženec dolžan v roku 15 dni plačati tožeči stranki 4.500,00 EUR skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 16.6.2007 dalje do izpolnitve obveznosti, v istem roku pa je tožeči stranki dolžan povrniti tudi pravdne stroške v znesku 250,03 EUR v primeru zamude skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

Zoper sodbo se je za toženo stranko pritožila začasna zastopnica. Pritožuje se zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in napačne uporabe materialnega prava. Navaja, da je iz spisa razvidno, da je tožbo prevzela mati toženca M.G., ki pa je že dne 5.3.2008 obvestila Upravno enoto L., da toženec že štiri leta ne živi na naslovu S. trg 24, Š. pri L., kjer je bila vročitev opravljena. Toženec je bil po opravljenem dokaznem postopku na UE L., 22.12.2008 izbrisan iz registra stalnega prebivalstva. Povedano pomeni, da je bila vročitev opravljena napačno. Dejansko prebivališče toženca je bilo drugje kot je bila sicer opravljena vročitev. Z opustitvijo vročitve tožencu ni bila dana možnost obravnavanja pred sodiščem. Pritožnica predlaga, da pritožbeno sodišče napadeno sodbo razveljavi in vrne prvemu sodišču v novo odločanje vse s stroškovno posledico.

Iz spisa je razvidno, da drži pritožbena navedba, da je bila s strani matere toženca M. G. že 5.3.2008 dana pobuda za uvedbo postopka ugotavljanja dejanskega stalnega prebivališča toženca V.G.. Tožba dne 22.5.2008 ni bila vročena samemu tožencu, pač pa je pod „potrjujem prejem 22. maja 2008“ podpisana M. G. (mati). Glede na to, da je toženčeva mati že pred tem datumom in sicer 5. marca 2008 na Upravni enoti L. dala pobudo za uvedbo postopka ugotavljanja dejanskega prebivališča toženca, je bila ta vročitev opravljena napačno. Toženec ne živel na danem naslovu. Kasneje, 22.12.2008 je Upravna enota izdala odločbo o izbrisu toženca iz registra stalnega prebivalstva.

Tožencu tožba ni bila pravilno vročena. Z nevročitvijo pa mu ni bila dana možnost obravnavanja pred sodiščem (8. točka 2. odstavka 339. člena ZPP) s čimer so bile bistveno kršene določbe pravdnega postopka, zato je bilo napadeno sodbo razveljaviti. Zadeva se vrača prvemu sodišču v nadaljnji postopek. Sodišče bo moralo tožencu pravilno vročiti tožbo, nato pa nadaljevati s postopkom.

ZPP člen 142, 142/1, 318, 339, 339/2, 339/2-8.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1146/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-03

izbris zaznambe prepovedi odtujitve in obremenitve

Zaznamba prepovedi odtujitve in obremenitve, ki je posledica izdane začasne odredbe, se praviloma izbriše na predlog in ne po uradni dolžnosti.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Dovoli se izbris zaznambe zavrnitve vpisa.

Z izpodbijanim sklepom je zemljiškoknjižna sodnica zavrnila ugovor zoper sklep zemljiškoknjižne referentke, s katerim je slednja zavrnila zemljiškoknjižni predlog za vknjižbo hipoteke in zaznambe neposredne izvršljivosti terjatve pri R. B. solastni ½ nepremičnin parc. št. 423/6, 425/1 in 425/2, vse k.o. Š. na podlagi notarskega zapisa posojilno-zastavne pogodbe z dne 5.11.2001.

Zoper tak sklep se zaradi zmotne uporabe materialnega prava pritožuje predlagatelj in predlaga, da pritožbeno sodišče sklep spremeni tako, da predlogu ugodi.

Poudarja, da iz vknjižene zaznambe prepovedi obremenitve in odtujitve izhaja, da velja do pravnomočnosti postopka v zadevi I P 496/93. Predlagatelj je pred vložitvijo predloga za vknjižbo hipoteke ugotovil, da je istega dne (24.8.2005) upravičenka pri Okrajnem sodišču v Celju v zadevi I P 496/93 vložila predlog, da sodišče po uradni dolžnosti uredi izbris vknjižene prepovedi odtujitve in obremenitve, ker je bila zadeva že v letu 1999 pravnomočno zaključena. Predlagatelj je ta dopis v kopiji priložil tudi predlogu za vknjižbo.

Pritožnik meni, da je sodišče prepoved odtujitve in obremenitve na podlagi začasne odredbe zaznamovalo po uradni dolžnosti, zato meni, da bi jo moralo sodišče analogno po uradni dolžnosti izbrisati.

Vsi razlogi sodišča prve stopnje so pravilni. Pritožbeno sodišče najprej poudarja, da okoliščina, da naj bi bil postopek, v katerem je bila izdana začasna odredba, na podlagi katere je bila vpisana sporna zaznamba odtujitve in obremenitve, pravnomočno končan, na odločitev zemljiškoknjižnega sodišča ne more vplivati. Zaznamba prepovedi odtujitve in obremenitve učinkuje do izbrisa, pri sporni parceli pa je bila zaznamovana še v času odločanja pritožbenega sodišča.

Izbris zaznambe dovoli zemljiškoknjižno sodišče na predlog (in ne po uradni dolžnosti), če je sodišče, ki je izdalo začasno odredbo, ustavilo postopek in razveljavilo opravljena dejanja, ali če je bil sklep o začasni odredbi razveljavljen oziroma spremenjen in predlog za začasno odredbo zavrnjen (100. člen Zakona o zemljiški knjigi).

Pritožbeno sodišče tako le še dodaja, da je sodišče prve stopnje tudi pravilno opozorilo, da predlagatelj ni izkazal, da je bil postopek, v katerem je bila izdana začasna odredba z veljavnosti do zaključka postopka, dejansko končan.

Odločitev sodišča prve stopnje o zavrnitvi predloga je torej pravilna, pritožbeni razlogi niso utemeljeni, podani pa tudi niso razlogi, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, zato je višje sodišče v skladu z določbo 2. odst. 161. člena ZZK-1 pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno, potrdilo sklep zemljiškoknjižne sodnice in hkrati dovolilo izbris zaznambe zavrnitve vpisa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1877/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-28

Sodišče prve stopnje je nepravilno štelo, da utemeljenost tožbenega zahtevka ne izhaja iz dejstev, ki so navedena v tožbi.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in se zadeva vrača sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni zahtevek, s katerim je tožeča stranka od tožene zahtevala plačilo 1.805,35 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od vložitve tožbe. Sodišče prve stopnje je tako odločilo, potem ko toženec ni odgovoril na tožbo in potem, ko tožeča stranka ni ustrezno popravila tožbe.

Zoper sodbo se pritožuje tožeča stranka. Predlaga spremembo oziroma razveljavitev sodbe in kot bistveno navaja, da je tožba sklepčna.

Pritožbeno sodišče se ne strinja s tem, da utemeljenost tožbenega zahtevka ne izhaja iz dejstev, ki so navedena v tožbi (3. točka 1. odstavka 318. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP). Sodišče prve stopnje je celo samo ugotovilo, da trditve v tožbi dajejo podlago za neupravičeno pridobitev po 190. člena Obligacijskega zakonika. Dejstva v zvezi z dolgom je tožeča stranka v tožbi in v popravi navedla v zadostni meri, iz tožbenih trditev pa tudi izhaja, da je toženec dolg pripoznal. Da bi torej utemeljenost tožbenega zahtevka iz tožbe ne izhajala, tako ni mogoče reči.

Pritožbeno sodišče je zato pritožbi ugodilo in sodbo razveljavilo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 7. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, kajti sodišče je v nasprotju z določbami 3. točke 1. odstavka 318. člena ZPP zavrnilo tožbeni zahtevek. V novem sojenju bo sodišče prve stopnje moralo upoštevati, da je tožba sklepčna.

Pritožbeno sodišče je sodbo razveljavilo po 1. odstavku 354. člena ZPP, kajti bistvene kršitve določb pravdnega postopka glede na njeno naravo ne more samo odpraviti. Odločitev temelji tudi na 5. odstavku 458. člena ZPP.

ZPP člen 318, 318/1, 318/1-3, 339, 339/2, 339/2-7.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.