VSL sodba II Cp 623/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-24

valorizacija že izplačanega dela odškodnine

Valorizacijo je potrebno opraviti zaradi ohranitve denarne vrednosti odškodnine, kar je v skladu z načelnim pravnim mnenjem VSS z dne 26.2.2002.

1. Pritožbi tožene stranke se delno ugodi in se sodba v obsodilnem delu (1. odstavek izreka) spremeni tako, da se glasi:

„Tožena stranka Z. d.d., je dolžna tožeči stranki M. K., izplačati odškodnino v višini 2.406,98 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 08.04.2004 do plačila.“

2. Pritožbi tožeče stranke se delno ugodi in se odločitev o stroških postopka spremeni tako, da se po spremembi glasi:

„Tožena stranka mora tožeči stranki povrniti pravdne stroške tega postopka v višini 1.801,45 EUR, z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki začnejo teči prvi dan po poteku 15- dnevnega roka za izpolnitev plačila, pod izvršbo.“

3. V preostalem delu se pritožbi zavrneta in se v izpodbijanih, a nespremenjenih delih potrdi sodba sodišča prve stopnje.

4. Vsaka stranka nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo odločilo, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki izplačati odškodnino v višini 2.712,40 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 08.04.2004 do plačila in pravdne stroške v višini 1.679,43 EUR. Presežek tožbenega zahtevka je zavrnilo.

Proti navedeni tožbi je tožena stranka vložila pritožbo, uveljavljala je vse pritožbene razloge po 1. odst. 338. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) ter pritožbenemu sodišču predlagala, da sodbo v obsodilnem delu spremeni tako, da zmanjša prisojeni znesek odškodnine za razliko valorizacije v višini 347,30 EUR, podredno pa, da sodbo razveljavi in vrne zadevo prvostopenjskemu sodišču v ponovno odločanje. V obrazložitev je navedla, da sodišče prve stopnje ni upoštevalo navodil pritožbenega sodišča, da naj pri določitvi višine odškodnine upošteva valorizirani znesek že plačane odškodnine. Sodišče prve stopnje ni v zvezi s tem ničesar razložilo. Tožena stranka je dne 9.6.2004 izplačala nesporni del odškodnine v nominalni višini 1.933,06 EUR. Po izračunih toženke naj bi revalorizirana vrednost navedenega zneska na dan sojenja znašala 2.280,36 EUR.

Tožeča stranka je zoper navedeno tožbo vložila pritožbo glede odločitve o pravdnih stroških. Navedla je, da sodišče neupravičeno ni upoštevalo naslednjih priglašenih

pravdnih stroškov: sestave odgovora na pritožbo, 4x kilometrine Divača-Ljubljana-Divača (185.60 EUR), zastopanja na naroku dne 30.1.2009 (200 točk), odsotnosti iz pisarne (80 točk), urnine za zastopanje (50 točk), kilometrine Koper-Ljubljana-Koper (64,20 EUR),

zastopanja na naroku dne 7.9.2009 (200 točk), odsotnosti iz pisarne (80 točk), urnine za zastopanje (50 točk), kilometrine Koper-Ljubljana-Koper (64,20 EUR). Stroški tožeče stranke naj bi tako skupno znašali 4888,3 točk, od tega 58,3 točk za administrativne stroške (2 % celotnih stroškov), temu je potrebno prišteti kilometrino v višini 314 EUR, stroške izvedenca v višini 700 EUR, na vse skupaj pa še 20 % DDV na odvetniške storitve. Celotni stroški tožnika s sodno takso vred naj bi znašali 3,980,64 EUR. Glede na uspeh v pravdi v višini 76 % naj bi tožniku pripadalo povračilo pravdnih stroškov v višini 3.025,27 EUR, po pobotanju pa 2.788,49 EUR.

Pritožbi sta bili po 1. odst. 344. členu ZPP vročeni nasprotni stranki, vendar nobena izmed strank ni podala odgovora na pritožbo.

Iz obrazložitve izpodbijane sodbe je razvidno, da je sodišče prve stopnje pri izračunu posameznih postavk odškodnine upoštevalo le nominalno, ne pa valorizirano vrednost že izplačanega dela odškodnine, kar pomeni, da glede valorizacije ni upoštevalo navodil pritožbenega sodišča. Po 2. odst. 168. člena Obligacijskega zakonika (v nadaljevanju OZ) se povračilo škode odmerja po cenah ob izdaji sodne odločbe. Valorizacijo je tako potrebno opraviti zaradi ohranitve denarne vrednosti odškodnine, kar je v skladu z načelnim pravnim mnenjem VSS z dne 26.2.2002 (glej tudi sodbo VS RS II Ips 738/2007). Pri ugotavljanju višine revalorizirane vrednosti zneska 463.238,00 SIT z dne 9.6.2004 na dan 7.9.2009 je pritožbeno sodišče uporabilo

aplikacijo na strani Statističnega urada RS (1)

. Ugotovilo je, da tako izračunana revalorizirana vrednost plačanega zneska znaša

in ne 2.280,36 EUR, kot navaja tožena stranka. Posledično znaša razlika med nominalnim in revaloriziranim zneskom 305,42 EUR in ne 347,30 EUR, kot navaja tožena stranka. Znesek 305,42 EUR je pritožbeno sodišče odštelo od s strani sodišča prve stopnje izračunane odškodnine (2.712,40 EUR). Tožena stranka je tako dolžna plačati tožeči stranki 2.406,98 EUR, presežek tožbenega zahtevka je pritožbeno sodišče zavrnilo.

Če stranka zmaga v pravdi le deloma, lahko sodišče naloži eni stranki, naj nasprotni stranki povrne ustrezen del stroškov (2. odst.154. člena ZPP). Pri tem upošteva sodišče samo stroške, ki so bili potrebni za pravno (1. odst. 155. člena ZPP). Pritožbeno sodišče je priznalo tožeči stranki naslednje dodatne pravdne stroške, saj je ugotovilo, da jih sodišče prve stopnje pri odmeri ni upoštevalo. Stroške je odmerilo v skladu z zgoraj omenjenima načeloma uspeha in potrebnosti, ter ob upoštevanju 7. in 13. člena in tarife št. 18 in 19 Odvetniške tarife (v nadaljevanju OT) in sicer:

4x kilometrina Divača-Ljubljana-Divača (185,60 EUR),

zastopanje na naroku dne 30.1.2009 (200 točk),

kilometrina Koper-Ljubljana-Koper (64,20 EUR),

zastopanje na naroku dne 7.9.2009 (200 točk),

kilometrina Koper-Ljubljana-Koper (64,20 EUR),

Sodišče pa upoštevaje načelo potrebnosti ni priznalo stroškov odgovora na pritožbo, v katerem so le povzete navedbe v pripravljalnih vlogah. Prav tako ni priznalo urnine za zastopanje na naroku dne 30.1.2009, ker je obravnava trajala le 15 min (glej 1. odst. 7. člena OT). Tožeči stranki ne pripada celotnih 700 EUR za izvedenca, saj je dobila povrnjenih 125 EUR plačanega predujma. Med priznane stroške po OT tudi ne spada 20 % DDV na kilometrino. Administrativni izdatki odvetnika se pri vrednosti storitev nad 1000 točk obračunajo v višini 1 % od celotne vrednosti storitev (glej 3. odst. 13. člena OT).

Tožeči stranki je bilo tako priznanih dodatnih

653,35 EUR pravdnih stroškov. Skupaj z že priznanimi stroški v višini 2.521,35 EUR znašajo njeni priznani pravdni stroški

3.174,7 EUR. Zaradi znižanja višine prisojene odškodnine iz 2.712,40 EUR na 2.406,98 EUR pa se je posledično spremenil uspeh tožeče stranke, ki znaša le 67 % in ne 76 %, kar je pritožbeno sodišče upoštevalo v skladu z določbo 2. odst. 165. člena ZPP. Glede na pravdni uspeh tožeče stranke v višini 67 % in pobot mora tožena stranka tožeči stranki povrniti

Odločitev pritožbenega sodišča o pritožbah pravdnih strank temelji na določbi 5. alineje 358. člena ZPP, kolikor je pritožbama deloma ugodilo in na 353. členu ZPP v zavrnilnem delu, saj je pritožbeno sodišče v izpodbijanih, a nespremenjenih delih potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Pri ugotavljanju višine povračila stroškov pritožbenega postopka je pritožbeno sodišče upoštevalo vse okoliščine primera, predvsem pa dejstvo, da sta obe pritožbeni stranki s pritožbo deloma uspeli, pri čemer je bil sporni znesek v primerjavi z zneskom prisojene odškodnine s strani sodišča prve stopnje sorazmerno majhen. Zato je na podlagi določbe 3. odstavka 154. člena ZPP v zvezi s členom 165/2 ZPP, odločilo, da vsaka stranka sama nosi stroške pritožbenega postopka.

http://www.stat.si/indikatorji_preracun_reval.asp

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.