VSL sodba II Cpg 226/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-22

možnost obravnavanja pred sodiščem - trditveno in dokazno breme

Tožeča stranka je v pripravljalni vlogi z dne 17.11.2008 navedla le, da je za toženo stranko opravila "določene" storitve. Katere so to bile, pa je bilo toženi stranki očitno znano, ne pa tudi sodišču. Ker je bila glede na obrambo tožene stranke sporna višina zaračunanih stroškov, je bilo torej na tožeči stranki trditveno in dokazno breme o utemeljenosti terjanih, pa po toženi stranki nepriznanih stroškov. Nobenih trditev, niti dokazov v tej smeri, pa tožeča stranka sodišču ni ponudila. Zato je neutemeljen pritožbeni očitek, da sodišče prve stopnje ni upoštevalo trditev in dokazov tožeče stranke.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu (2. odst. izreka) potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Pritožnik sam nosi svoje pritožbene stroške.

Na podlagi sklepa predsednika Vrhovnega sodišča RS, opr. št. Su 72/2010-10, z dne 9.2.2010 o prenosu pristojnosti, izdanega na podlagi 105.a člena in 1. odst. 60. člena ZS, je o zadevi v pritožbenem postopku odločalo Višje sodišče v Ljubljani.

Z uvodoma citirano sodbo je prvostopenjsko sodišče izvršilni sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. Vl 9010/2008, z dne 12.3.2008 obdržalo v veljavi za 100,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22.1.2008 dalje do plačila ter za izvršilne stroške v znesku 141,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 12.3.2008 dalje do plačila (1. odst. izreka). V preostalem delu je izvršilni sklep  razveljavilo in tožbeni zahtevek zavrnilo (2. odst. izreka) ter toženi stranki naložilo povračilo pravdnih stroškov tožeče stranke v znesku 91,95 EUR v osmih dneh, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi do plačila (3. odst. izreka).

Zoper zavrnilni del sodbe (2. odst. izreka) se je pravočasno pritožila tožeča stranka, uveljavljala pa je pritožbeni razlog bistvene postopkovne kršitve in predlagala spremembo sodbe z ugoditvijo tožbenemu zahtevku v celoti in s stroškovno posledico.

V odgovoru na pritožbo je tožena stranka smiselno predlagala zavrnitev pritožbe kot neutemeljene.

S pritožbenim očitkom, da je prvostopenjsko sodišče upoštevalo le navedbe tožene stranke, ne pa tudi dokazov in trditev tožeče stranke, tožeča stranka uveljavlja bistveno postopkovno kršitev po 8. točki 2. odst. 339. člena ZPP. Toda ta kršitev je podana, če kakšni stranki z nezakonitim postopanjem, zlasti pa z opustitvijo vročitve, ni bila dana možnost obravnavanja. Ta naj bi bila tožeči stranki kršena, ker sodišče ni upoštevalo trditev in dokazov tožeče stranke. Vendar je iz izvršilnega predloga razvidna le trditev tožeče stranke, da ima zoper toženo stranko terjatev na podlagi računa, št. 1080-2007, z dne 21.11.2007 v znesku 240,00 EUR, s pripadajočimi zamudnimi obrestmi, iz njene pripravljalne vloge z dne 17.11.2008 pa, da je za toženo stranko "opravila določeno storitev" in zato izstavila račun, tožena stranka pa računa ni zavrnila, dokaz o zavrnitvi računa in tožničinem prejemu le-te, pa tožena stranka ni predložila.

Po 212. členu ZPP mora vsaka stranka navesti dejstva in predlagati dokaze, na katere opira svoj zahtevek ali s katerimi izpodbija navedbe in dokaze nasprotne stranke. Glede na obrambo tožene stranke, da ji je tožeča stranka z vtoževanim računom zaračunala previsoke stroške, je bila torej med pravdnima strankama očitno sporna višina tožbenega zahtevka, medtem ko sam temelj le-tega, očitno ni bil sporen. Tožeča stranka je namreč v pripravljalni vlogi z dne 17.11.2008 navedla le, da je za toženo stranko opravila "določene" storitve. Katere so to bile, pa je bilo toženi stranki očitno znano, ne pa tudi sodišču. Ker je bila glede na obrambo tožene stranke sporna višina zaračunanih stroškov, je bilo torej na tožeči stranki trditveno in dokazno breme o utemeljenosti terjanih, pa po toženi stranki nepriznanih stroškov. Nobenih trditev, niti dokazov v tej smeri, pa tožeča stranka sodišču ni ponudila. Zato je neutemeljen pritožbeni očitek, da sodišče prve stopnje ni upoštevalo trditev in dokazov tožeče stranke. Dokazov tožeča stranka ni predložila prav nobenih. Trditev tožeče stranke, da tožena stranka ni predložila dokazila, da je tožeča stranka zavrnitev računa prejela, pa za presojo utemeljenosti tožbenega zahtevka glede na trditveno podlago spora sploh ni relevantna, kot nerelevantno pa se tako izkaže tudi pritožbeno izpodbijanje toženkinega dokaza zavrnitve spornega računa. Tožeča stranka se je namreč z razlogi zavrnitve plačila računa v še sporni višini seznanila najkasneje v tem postopku.

Ker gre za gospodarski spor majhne vrednosti (1. odst. 495. člena ZPP), v katerem pa sodbe ni mogoče izpodbijati zaradi zmotno ali nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja (1. odst. 458. člena ZPP), pritožbeno sodišče tudi ni presojalo pritožbenih navedb o okoliščinah toženkinega naročila prevoza, ki tudi sicer predstavljajo nedopustne pritožbene novote po 1. odst. 337. člena ZPP.

Ker so se izrecno uveljavljani pritožbeni razlogi izkazali za deloma neutemeljene, deloma pa za neupoštevne, pritožbeno sodišče pa ob preizkusu izpodbijane sodbe tudi ni našlo kršitev, na katere je po 2. odst. 350. člena ZPP dolžno paziti po uradni dolžnosti, je neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo v izpodbijanem delu sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

Izrek o pritožbenih stroških tožeče stranke temelji na 1. odst. 165. člena v zvezi s 1. odst. 154. člena in 155. členom ZPP in je posledica njenega neuspeha v pritožbenem postopku.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.