VSK sodba PRp 127/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-05-22

vročanje - smiselna uporaba določb Zakona o splošnem upravnem postopku - nova dejstva in dokazi

Ker obdolženi nadaljnjih vabil na zaslišanje ni prevzel, mu je bilo vabilo na zaslišanje, ki je bilo določeno na dan 6. maj 2008, vročeno v skladu z določbami Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP) s fikcijo vročitve, tako, da je bilo po puščenem obvestilu o prispelem pismu in izteku roka, v katerem bi obdolženi moral vabilo osebno prevzeti na pošti, 24. aprila 2008 puščeno v hišnem predalčniku. Ker se obdolženi na vabilo sodišča ni odzval, svoje odsotnosti pa tudi ni opravičil, je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je odločilo na podlagi dokazov, s katerimi je razpolagalo. Zato se pritožbene navedbe, ki se nanašajo na izpodbijanje ugotovljenega dejanskega stanja prekrška, v skladu z določbo tretjega odstavka 157. čl. ZP-1, ob odločanju o pritožbi ne upoštevajo.

Pritožba obdolženega D.K. se kot neutemeljena zavrne in   p o t r d i

Obdolženi mora kot stroške pritožbenega postopka plačati sodno takso.

Okrajno sodišče v Novi Gorici je z izpodbijano sodbo razsodilo, da je obdolženi D.K. odgovoren za prekršek po d. tč. četrtega odstavka 130. čl. ZVCP-1. Izrečena mu je bila globa 500,75 EUR, 10 kazenskih točk in prepoved  vožnje motornega vozila B kategorije za čas enega meseca. Sodišče prve stopnje je še sklenilo, da mora obdolženi po prvem odstavku 144. čl. Zakona o prekrških (dalje ZP-1) plačati 107,85 EUR stroškov strokovnega pregleda z alkoholimetrično analizo, sodno takso pa bo sodišče odmerilo po pravnomočnosti sodbe.

Proti taki sodbi je obdolženčeva zagovornica vložila pritožbo zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, posledično tudi zaradi kršitve materialnih določb ter kršitev določb postopka ter zaradi odločitve o sankcijah. Predlaga, da višje sodišče izpodbijano sodbo razveljavi in postopek o prekršku ustavi, s stroški postopka pa bremeni proračun, oziroma, da sodišče sodbo razveljavi ter zadevo vrne v novo odločanje, oziroma podrejeno, da sodišče sodbo tako spremeni, da razsodi, da obdolženi ni odgovoren za očitani prekršek.

Višje sodišče je ob preizkusu izpodbijane sodbe, ki ga je opravilo v okviru pritožbenih navedb, ugotovilo, da je sodišče prve stopnje  vsa odločilna dejstva v obravnavani zadevi pravilno ugotovilo, ter na podlagi skrbne dokazne ocene pravilno ugotovilo, da je obdolženec storil očitani prekršek in je zanj tudi odgovoren.

Sodišče prve stopnje je obdolžencu poslalo zahtevo, da poda pisni zagovor, na naslov prijavljenega prebivališča, nakar je obdolženi zahteval ustni zagovor. Ker obdolženi nadaljnjih vabil na zaslišanje ni prevzel, mu je bilo vabilo na zaslišanje, ki je bilo določeno na dan 6. maj 2008, vročeno v skladu z določbami Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP) s fikcijo vročitve, tako, da je bilo po puščenem obvestilu o prispelem pismu in izteku roka, v katerem bi obdolženi moral vabilo osebno prevzeti na pošti, 24. aprila 2008 puščeno v hišnem predalčniku. Ker se obdolženi na vabilo sodišča ni odzval, svoje odsotnosti pa tudi ni opravičil, je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je odločilo na podlagi dokazov, s katerimi je razpolagalo. Zato se pritožbene navedbe, ki se nanašajo na izpodbijanje ugotovljenega dejanskega stanja prekrška, v skladu z določbo tretjega odstavka 157. čl. ZP-1, ob odločanju o pritožbi ne upoštevajo. Pri uveljavljanju zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja na podlagi novih dejstev in dokazov mora namreč pritožnik verjetno izkazati, da jih brez svoje krivde ni mogel uveljavljati v postopku na prvi stopnji. Tega pa obdolženi ni izkazal. Glede na to, da iz zapisnika o preizkusu alkoholiziranosti (na list. št. 4 spisa) izhaja, da je bil obdolžencu najprej odrejen preizkus alkoholiziranosti z alkotestom, ki je pokazal koncentracijo alkohola v organizmu obdolženega nad dovoljeno mejo (alkotest je pokazal rezultat 0,75 miligrama alkohola v litru izdihanega zraka) in je bilo z alkoholimetrično analizo  vzorca urina, ki je bil obdolžencu odvzet 45 minut kasneje, ugotovljeno, da ima v urinu alkohola najmanj 1,93 grama na kilogram, višje sodišče nima pomislekov glede sklepanja sodišča prve stopnje, da je imel obdolženec v času ugotovljenega prekrška v organizmu več kot 1,10 grama alkohola na kilogram krvi. Kot vinjenega je namreč obdolženca ob zdravniškem pregledu, ki je sestavni del strokovnega pregleda, ocenila tudi zdravnica (glej naročilo za zdravniško preiskavo in odvzem krvi ter urina zaradi ugotavljanja vpliva alkohola, mamil in psihoaktivnih zdravil na list. št. 5 spisa), zato mnenje obdolženca o lastnih zmožnostih za vožnjo sodbe sodišča prve stopnje ne more omajati. Ovrže pa tudi njegovo trditev, da je vse teste prestal brezhibno.

Tudi glede odločitve o sankcijah je višje sodišče ugotovilo, da so le te obdolžencu izrečene na spodnji meji predpisanih. Ker okoliščine, ki bi narekovale omilitev le-teh pod mejo predpisanih niso podane, višje sodišče v odločitev o sankcijah ni posegalo.

Ker pritožba ni utemeljena, jo je višje sodišče, ob ugotovitvi, da tudi niso bile zagrešene kršitve, na katere je treba paziti po uradni dolžnosti (159. čl. ZP-1), zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (tretji odstavek 163. čl. ZP-1).

Obdolženi s pritožbo ni uspel, zato mora kot stroške pritožbenega postopka, v skladu z določbo prvega odstavka 147. čl., v zvezi z določbami 143. in 144. čl. ZP-1, plačati sodno takso, ki se odmeri po tarifnih št. 8111, 8114 in 8132 Zakona o sodnih taksah (ZST-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.