TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 1496/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-29

zemljiškoknjižni postopek - sklep zemljiškoknjižnega sodišča - vročanje - udeleženci postopka

Sklep, s katerim je bilo odločeno, da se vpis ne opravi, je bil vročen zgolj organu, na čigar zahtevo se o vpisu odloča po uradni dolžnosti. Tretji pravnega sredstva zoper ta sklep nima, zato je bil njegov ugovor utemeljeno zavržen.

Pritožba se zavrne in sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je zemljiškoknjižno sodišče zavrglo ugovor A. T. zoper sklep Dn 3470/2004 z dne 26.5.2005, s katerim je bilo odločeno, da se vpis na osnovi razlastitvene odločbe Upravne enote Krško št. 456-44/2004 z dne 8.11.2004 ne opravi.

Pritožuje se A. T. in vztraja, da se vpis opravi, ker mu je bilo zemljišče parc. št. 87/3 k.o. S. razlaščeno in plačano.

Upravna enota Krško je na pritožbo odgovorila, da je pritožba posledica pritožnikovega nerazumevanja zemljiškoknjižnega postopka. Pojasnila je, da je bila izdana nova razlastitvena odločba, na osnovi katere je možno izvesti vpis, ki ga pritožnik želi in pričakuje.

Odločba Upravne enote Krško št. 465-44/2004 z dne 8.11.2004, s katero je bila A. T. razlaščena parc. št. 87/3 k.o. S., je bila zemljiškoknjižnemu sodišču zaradi zemljiškoknjižne realizacije predložena dne 9.11.2004.

Zemljiškoknjižno sodišče odloča o vpisih po stanju vpisov v trenutku začetka zemljiškoknjižnega postopka (147. čl. Zakona o zemljiški knjigi). Vpis je dovoljen samo proti osebi, v korist katere je vknjižena lastninska pravica (1. odstavek 150 čl. Zakona o zemljiški knjigi). Ker A. T. po zemljiškoknjižnih podatkih dne 9.11.2004 ni bil lastnik parc. št. 87/3 k.o. S., je zemljiškoknjižna referentka s sklepom z dne 26.5.2005 vpis na osnovi razlastitvene odločbe utemeljeno zavrnila. Dne 9.11.2004 namreč pogoji za vpis na osnovi predložene razlastitvene odločbe niso bili izpolnjeni.

Ta sklep je postal pravnomočen dne 7.6.2005. A. T. pravnega sredstva zoper ta sklep nima, zato je bil njegov, dne 6.1.2009 vloženi ugovor, utemeljeno zavržen (2. odstavek 154. čl. v zvezi s 1. točko 132. čl. Zakona o zemljiški knjigi).

Ker pritožbeni razlogi niso podani, je na osnovi 2. točke 3. odstavka odstavka 161. čl. Zakona o zemljiški knjigi pritožba zavrnjena.

ZZK-1 člen 132, 132/1, 147, 150, 150/1, 154/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1555/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-15

izpolnitev zahtevka med postopkom - pravdni stroški

V primeru, da je bil tožbeni zahtevek zavrnjen zaradi izpolnitve med postopkom, vsaka stranka sama trpi stroške postopka.

Pritožbi se delno ugodi in se odločitev o pravdnih stroških spremeni tako, da vsaka stranka trpi svoje pravdne stroške.

2. Toženka je dolžna povrniti tožeči stranki stroške v znesku 179,87 EUR v roku 15 dni od prejema sklepa sodišča druge stopnje, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi pod izvršbo.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek in v posledici take odločitve naložilo povrnitev pravdnih stroškov v znesku 853,74 EUR.

Odločitev o pravdnih stroških izpodbija iz vseh pritožbenih razlogov tožeče stranke, ki v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njeni pritožbi ter odločitev o pravdnih stroških spremeni tako, da toženi stranki naloži povrnitev pravdnih stroškov. V pritožbi tožeča stranka navaja, da je toženka pred koncem postopka vzpostavila stanje, ki so ga tožniki zahtevali s tožbo. V nadaljevanju pritožbe tožeča stranka obrazlaga pravno naravna zahtevka, ki ga uveljavlja in sicer določbe čl. 14 ter čl. 42 ZTLR in opisuje ravnanje toženke na podstrešju.

Toženka je odgovorila na pritožbo in predlagala, da pritožbeno sodišče zavrne pritožbo in v izpodbijanem delu potrdi stroškovno odločitev sodišča prve stopnje.

Iz ugotovitev sodišča prve stopnje izhaja, da je toženka do zaključka glavne obravnave na spornem objektu izvršila tisto, kar zahteva tožeča stranka s tožbo (vzpostavitev podstrešja v prejšnje stanje in omogočitev dostopa vsem solastnikom) in je bil iz teh razlogov zavrnjen zahtevek. Ob teh ugotovitvah je napačna odločitev o pravdnih stroških, ko je le-te sodišče naložilo v plačilo tožnikom. Tožniki bi morali v takem primeru umakniti tožbo in zahtevati povračilo stroškov (1. odst. čl. 158 ZPP). Ker niso ravnali na tak način je bilo glede na navedeno ob ugotovitvah sodišča prve stopnje, da je toženka pred zaključkom glavne obravnave izpolnila zahtevek, odločbo o stroških spremeniti tako,da vsaka stranka trpi svoje pravdne stroške. Pravna podlaga za zahtevek, ki ga uveljavlja tožeča stranka niso določbe čl. 42 in 43 ZTLR glede vznemirjanja kot zmotno ugotavlja sodišče in tudi tožeča stranka s trditvami o varstvu solastninske pravice temveč določbe o upravljanju skupnih delov nepremičnin (podstrešje nedvomno spada med skupne dele), ki odkazujejo na uporabo določb o upravljanju z solastnino (čl. 117 SPZ), ki pa določa, da je za posle, ki presegajo ovire rednega upravljanja potrebno soglasje vseh solastnikov (čl. 67/5 SPZ).

Ker je tožeča stranka uspela s pritožbo polovico (tožeča stranka zahteva povrnitev vseh stroškov) ji mora toženka povrniti polovico pritožbenih stroškov, ki so odmerjeni v skladu z odvetniško tarifo in ZST, to je 179,87 EUR. Tak izrek o stroških temelji na določbi čl. 165/2 v zvezi s čl. 154 in 155/2 ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2057/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-09-01

oprostitev, odlog in obročno plačilo taks - postopek za uveljavitev oprostitve, odloga ali obročnega plačila taks - rok za vložitev predloga - obseg veljavnosti in razveljavitev sklepa o oprostitvi, odlogu ali obročnem plačilu taks

ZST-1 ne določa prekluzivnega roka za vložitev predloga za oprostitev, odlog ali obročno plačilo taks.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Sodišče prve stopnje je zavrglo predlog tožečih strank za oprostitev plačila sodnih taks kot prepozen.

Zoper sklep se pritožujeta tožnika zaradi zmotne in nepravilne uporabe Zakona o sodnih taksah (ZST-1). Navajata, da ZST ne določa roka, v katerem mora taksni zavezanec vložiti predlog za odlog plačila sodne takse. Taksna obveznost v danem primeru še ni zapadla in je o njej še mogoče odločati, saj je bil predlog vložen znotraj roka za plačilo sodne takse, podrejeno pa je predlog mogoče upoštevati za takse, za katere taksna obveznost še ni nastala. Odločitev sodišča prve stopnje nima pravne podlage.

Po določilu 1. odstavka 12. člena Zakona o sodnih taksah (ZST-1) sodišče odloči o oprostitvi, odlogu ali obročnem plačilu taks na predlog stranke. Pritožba utemeljeno opozarja, da zakon ne določa prekluzivnega roka za vložitev predloga, temveč stranka tega lahko poda ves čas postopka. 13. člen ZST-1, na katerega se sklicuje sodišče prve stopnje, ureja zgolj obseg veljavnosti sklepa o oprostitvi, odlogu ali obročnem plačilu taks, ki učinkuje od dne, ko je pri sodišču vložen predlog za oprostitev, in sicer za vse vloge in dejanja, za katere je nastala taksna obveznost oziroma obveznost povrnitve takse drugemu udeležencu postopka tega dne ali pozneje. Predlog tožnika tako oprostitve plačila sodne takse za tožbo ne bi mogel zajeti, saj je taksna obveznost za tožbo nastala ob njeni vložitvi (2. odstavek 5. člena ZST-1), lahko pa bi zajemal morebitno nadaljnjo taksno obveznost (npr. v zvezi s pravnim sredstvom).

Ker je sodišče prve stopnje napačno uporabilo določilo 13. člena ZST-1 ter o oprostitvi plačila sodnih taks ni vsebinsko odločilo, je pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje, ki naj o predlogu tožnika odloči (3. točka 365. člena ZPP).

O pritožbi zoper sklep je sodišče odločilo po sodnici posameznici na podlagi 366a. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cp 2095/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-09-01

spor majhne vrednosti - pritožbeni razlogi

Pritožbeni očitki, da je sodišče kršilo 3. odst. 113. čl. ZPP (dolžnost sodišča, da v vabilu opozori na zakonite posledice izostanka) in 1. odst. 115. čl. ZPP (možnost preložitve naroka), so v sporu majhne vrednosti neupoštevni, ker ne gre za nobeno od absolutnih bistvenih kršitev po 2. odst. 339. čl. ZPP.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu (2. in 3. tč.) potrdi sodba sodišča prve stopnje.

(1) Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo odločilo, da ostane sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, I 2002/14033, z dne 29. 11. 2002 v veljavi v 1. točki za 124,84 EUR z ustreznimi obrestmi in za izvršilne stroške v znesku 51,74 EUR (2. tč.). Toženki je naložilo, da povrne tožeči stranki pravdne stroške v znesku 47,58 EUR v roku 8 dni (3. tč.). (Zaradi delnega umika tožbe za znesek 70,53 EUR z obrestmi je navedeni sklep o izvršbi za ta del razveljavilo (1. tč.).)

(2) Toženka se je proti sodbi (2. in 3. tč.) pritožila ter hkrati predlagala vrnitev v prejšnje stanje. O slednjem predlogu je že pravnomočno odločeno, in sicer je zavrnjen. V pritožbi proti sodbi pritožnica uveljavlja kršitev določb pravdnega postopka, s predlogom pritožbenemu sodišču, da izpodbijano sodbo razveljavi in vrne zadevo v novo sojenje. Navaja, da se je zaradi nenadne bolezni 10. 1. 2008 opravičila z naroka 11. 1. 2008 in predlagala njegovo preložitev, čemur sodišče ni ugodilo, češ da mora biti opravičilo dokazno podprto. V vabilu pa sploh ni bila opozorjena na posledice izostanka. Meni, da je s tem kršena določba 3. odst. 113 in 1. odst. 115. čl. ZPP, s tem pa je storjena bistvena kršitev postopka po 1. odst. 339. čl. ZPP.

(3) Tožeča stranka je na pritožbo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev.

(5) V 1. odst. 458. čl. Zakon o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/07 - UPB3;  ZPP) določa, da se sme sodba sodišča prve stopnje v sporih majhne vrednosti (vrednost spora pod 834,58 EUR) izpodbijati le zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 2. odst. 339. čl. ZPP in zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Ker gre v obravnavani zadevi za spor majhne vrednosti, sodbe ni dovoljeno izpodbijati zaradi dejanskega stanja in relativnih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 1. odst. 339. čl. ZPP. Pritožbeni očitki, da je sodišče kršilo 3. odst. 113. čl. ZPP (dolžnost sodišča, da v vabilu opozori na zakonite posledice izostanka) in 1. odst. 115. čl. ZPP (možnost preložitve naroka), so neupoštevni, ker ne gre za nobeno izmed absolutnih bistvenih kršitev po 2. odst. 339. čl. ZPP.

(10) Tudi v okviru preizkusa po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP) pritožbeno sodišče v izpodbijani sodbi ni našlo napak, zato jo je v izpodbijanem delu potrdilo, pritožbo pa zavrnilo (353. čl. ZPP).

ZPP člen 113, 113/3, 115, 115/1, 339, 339/2, 458, 458/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2445/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-08-12

odločanje o vpisih v zemljiško knjigo - pogoji za dovolitev vpisa - zaznamba prepovedi odtujitve in obremenitve

Glede na to, da garaža v zemljiški knjigi ni vpisana, zaznamba prepovedi njene odtujitve in obremenitve na podlagi izdane začasne odredbe ni mogoča.

1. Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

2. Dovoli se izbris zaznambe zavrnitve vpisa.

(1) Sodišče prve stopnje je z uvodoma navedenim sklepom zavrnilo ugovor M.K. zoper zemljiškoknjižni sklep z dne 21.11.2005, s katerim je odločilo, da se zaznamba prepovedi odtujitve in obremenitve v zemljiški knjigi ne opravi.

(2) Zoper takšno odločitev se pritožuje M.K. iz vseh pritožbenih razlogov. Navaja, da mora zemljiškoknjižno sodišče sklep o začasni odredbi, ki že velja in varuje njene pravice, po uradni dolžnosti vpisati v zemljiško knjigo. Sodišče z navedbo, da garažni boks ne obstaja, neutemeljeno posega v vsebino izdane začasne odredbe, ki garažni boks natančno opredeljuje. Po navedbah pritožbe naj bi bila etažna lastnina že vzpostavljena, vendar ne more pridobiti podatkov, pod katerim podvložkom se vodi sporni garažni objekt. Dejstva, da na stanovanjskem bloku etažna lastnina v času izdaje začasne odredbe še ni bila vzpostavljena, pa ji sodišče ne sme šteti v slabo. Ni razloga, da se ji odreka enakost pred zakonom zgolj zato, ker so zemljiškoknjižni postopki počasni in ker je etažna lastnina vzpostavljena postopoma.

Zakona o zemljiški knjigi (Ur. list RS, št. 58/2003 s spremembami, ZZK-1) zemljiškoknjižno sodišče po uradni dolžnosti odloči o zaznambi prepovedi odtujitve in obremenitve nepremičnine, ki je vpisana v zemljiški knjigi, na podlagi začasne odredbe, izdane proti zemljiškoknjižnemu lastniku. Prepoved obremenitve in odsvojitve je torej mogoče zaznamovati le na nepremičnini, ki je vpisana v zemljiški knjigi.

(5) Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da se na parc. št. 2269/4, vl. št. 2308 k.o. T. nahaja stanovanjska stavba, na kateri je vzpostavljena etažna lastnina, v podvložkih 2308/1 do 2308/19 pa so vpisana zgolj posamična stanovanja. Garažni boks št. C 10/II v objektu na parc. št. 2269/4 k.o. T., na katerega se nanaša začasna odredba, izdana v pravdni zadevi III P 1402/2004, v nasprotju s pritožbeno domnevo v zemljiški knjigi ni vpisan.

(6) Ker zemljiškoknjižno sodišče odloča po stanju v zemljiški knjigi, navedeno predstavlja oviro, ki onemogoča vpis (148. čl. ZZK-1). Odločitev sodišča prve stopnje, da se zaznamba prepovedi odtujitve in obremenitve ne opravi, je zato pravilna, ugovor zoper takšen sklep pa neutemeljen. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo in sklep zemljiškoknjižnega sodišča potrdilo, ter hkrati dovolilo

izbris zaznambe zavrnitve vpisa (2. točka 3. odst. 161. čl. ZZK-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1294/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-08-26

napotitev na pravdo - prekinitev zapuščinskega postopka - spor o obsegu zapuščine

Ko gre za spor o tem, ali neka stvar spada v zapuščino ali ne, sta prekinitev zapuščinskega postopka in napotitev na pravdo obligatorni.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je prekinilo zapuščinski postopek in dediča A. Z. napotilo na pravdo zoper dediča G. Z. in M. Z. zaradi ugotovitve, da je pogodba o dosmrtnem preživljanju z dne 15.5.1997 neveljavna, in zaradi ugotovitve, v kolikšen delu predstavlja pogodba z dne 4.2.1971 zapustnikovo darilo sinu A. Z.

Dedič A. Z. se je pravočasno pritožil zaradi bistvene kršitve določb postopka. Predlaga razveljavitev sklepa in vrnitev zadeve v nov postopek. Ponavlja, da prevzemnik ni izpolnjeval pogodbe o dosmrtnem preživljanju. V resnici ni imel nobenih obveznosti do izročevalcev, saj sta razpolagala z zadostnimi sredstvi za svoje preživljanje. Tudi kupnino za parcelo št. 776/1 k.o. M. sta plačala starša. Njun zdaj pokojni sin A. Z. namreč takrat denarja za nakup zemljišča in gradnjo hiše ni imel. Ker je dejansko stanje jasno, prekinitev postopka ni bila potrebna.

Preostala dva dediča na pritožbo nista odgovorila.

Sodišče prve stopnje je pravilno ocenilo, da gre med dediči za spor o obsegu zapuščine. Pritožnik namreč vztraja, da mu pripada dedni delež tudi na premoženju, ki je bilo predmet spornih dveh pogodb.

Spor o tem, ali neka stvar spada v zapuščino ali ne, je dejansko spor o tem, ali je bil zapustnik ob svoji smrti lastnik te stvari ali ne. Podlaga za pritožnikov zahtevek so torej premoženjskopravna razmerja, ki so nastala še za življenja zapustnika, in ne dednopravno razmerje. Takšnega spora, ki se nanaša na sestavo zapuščine, pa zapuščinsko sodišče po 212. členu Zakona o dedovanju (ZD; Uradni list SRS, št. 15/76 in 23/78 ter Uradni list RS, št. 17/91 – 73/04) nikoli ne sme rešiti samo, ne glede na to, ali gre za spor o dejstvih ali o uporabi prava ali o obojem.

Po navedenem sta bili prekinitev postopka in napotitev na pravdo v obravnavanem primeru obligatorni. Pritožbeno sklicevanje na domnevno jasno dejansko stanje je zato odveč, trditev o nepotrebnosti prekinitve pa materialnopravno zgrešena.

Izpodbijani sklep je torej pravilen in zakonit. Ker v postopku na prvi stopnji ni bilo niti uradoma upoštevnih procesnih ali materialnih kršitev, je sodišče druge stopnje pritožbo zavrnilo in na podlagi 2. točke 365. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/07 – UPB-3 in 45/08) v zvezi s 163. členom ZD potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1288/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-15

obnova postopka - novi dokazi - dopustnost obnove postopka - nesklepčnost tožbenega zahtevka

V primeru, da gre za materialnopravno vprašanje (nesklepčnost tožbenega zahtevka) obnova postopka zaradi novih dokazov (zaslišanje prič) ni dopustna.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog za obnovo postopka ter tožniku naložilo povrnitev pravdnih stroškov drugotožencu v znesku 1.451,99 EUR z ustreznimi zamudnimi obrestmi ter tretjetožencu v znesku 987,48 EUR.

Zoper tak sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje tožnik, ki v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njegovi pritožbi ter izpodbijani sklep razveljavi, podrejeno pa, da izpodbijani sklep spremeni tako, da ugodi njegovemu predlogu. V pritožbi tožnik obširno opisuje utemeljenost predloga za obnovo postopka. Dokazi z zaslišanjem A. F., J. J., F. J. in M. J. so novi dokazi, za katere je tožnik izvedel šele, ko mu je F. 3.3.2008 napisala pismo. F. je bila prijateljica pokojne mame pravdnih strank – so ji bile znane vse okoliščine v zvezi s sporno hišo. Isto velja tudi za druge predlagane priče. Zaključek sodišča, da je prepozna navedba, da je priči J. J. znano, da je bila darilna pogodba sklenjena le z namenom, da bi se tožnika oškodovalo je napačen, prav tako, da je predlog za obnovo postopka nedovoljen in nepravočasen.

Obnova postopka je izredno pravno sredstvo, ki se dovoli v primeru, če stranka pridobi nove dokaze, na podlagi katerih bi bila lahko izdana zanjo ugodnejša odločba, če bi bili ti dokazi uporabljeni v prejšnjem postopku (obnovitveni razlog iz člena 394, točka 10 ZPP). To pomeni, da je navedeni obnovitveni razlog utemeljen ob pogoju, da bi bila lahko v novem postopku za predlagatelja izdana ugodnejša sodba. V konkretnem primeru z izvedbo predlaganih dokazov, zaslišanjem štirih prič v korist tožnika ne bi mogla biti izdana drugačna sodba od prejšnje, ker je bilo pravnomočno ugotovljeno, da tožnik ne more uveljavljati ničnosti sporne kupoprodajne – darilne pogodbe. Gre za materialnopravno presojo tako, da novi predlagani dokazi v ničemer ne morejo vplivati na drugačno odločitev in je sodišče prve stopnje pravilno zavrnilo predlog že iz teh razlogov.

Glede na navedeno je bilo pritožbo zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje (člen 365, točka 2 ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1820/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-08-19

napotitev na pravdo - prekinitev zapuščinskega postopka - spor o obsegu zapuščine

Ko gre za spor o tem, ali neka stvar spada v zapuščino ali ne, sta prekinitev zapuščinskega postopka in napotitev na pravdo obligatorni.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

(1) Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zapuščinski postopek prekinilo in Z. P. napotilo na pravdo, da zoper R. K. vloži tožbo za ugotovitev, da v zapuščino sodi tudi ½ nepremičnin parc. št. 1729/10, vl. št. 2051, k. o. D.. Za vložitev tožbe je določilo 30-dnevni rok po pravnomočnosti sklepa in opozorilo, da bo nadaljevalo postopek ne glede na zahtevke, na katere se nanaša napotitev, če ustrezna tožba ne bo pravočasno vložena. Zapuščinski postopek je prekinilo za 30 dni oziroma do pravnomočnega zaključka pravde, če bo ustrezna tožba pravočasno vložena.

(2) Zoper navedeni sklep se pritožuje dedinja R. K. (vdova). Zakonsko predvidenih pritožbenih razlogov in pritožbenega predloga ne navaja, stroškov ne priglaša. Meni, da je vložitev tožbe zoper njo nepotrebna, saj njen pokojni mož gotovo ni imel nobene nepremičnine.

(3) Udeleženci na pritožbo niso odgovorili.

(5) Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da gre v konkretni zapuščinski zadevi za spor med dediči o tem, ali nepremičnina parc. št. 1729/10, vl. št. 2051, k. o. D,, spada v zapuščino. Tako trdi dedič Z. P. (šlo naj bi za skupno premoženje zapustnika in R. K., ki sta ga pridobila v času trajanja njune zakonske zveze), nasprotuje pa mu dedinja R. K. (šlo naj bi za njeno posebno premoženje), ki v pritožbi svoje nestrinjanje zgolj ponavlja. V opisanem položaju mora sodišče vselej prekiniti postopek in na pravdo napotiti tisto stranko,

Zakona o dedovanju, Ur. l. SRS, št. 15/76, s spremembami; od tu ZD). Sodišče prve stopnje je navedenim zakonskim določbam sledilo. Na pravdo je pravilno napotilo Z. P., saj je v zemljiški knjigi kot lastnica sporne parcele do celote vknjižena R. K..

(6) Pritožbeno sodišče je opravilo še uradni preizkus izpodbijanega sklepa (2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. RS, št. 26/1999, s spremembami; od tu ZPP, v zvezi s 366. čl. ZPP in 163. čl. ZD), ki je pokazal, da je sodišče prve stopnje materialno pravo uporabilo pravilno, zagrešilo pa tudi ni kakšne od bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odst. 339. čl. ZPP. Ker torej v pritožbi uveljavljani niti uradoma upoštevni pritožbeni razlogi niso podani, je sodišče v skladu z določbo 2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 163. čl. ZD pritožbo zavrnilo in sklep sodišča prve stopnje potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.