VSK sodba PRp 132/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-05-22

dejansko stanje - dokazna ocena - telesna poškodba - smiselna uporaba določb Kazenskega zakonika

Ni utemeljena pritožbena navedba glede teže telesne poškodbe. Kaj je lahka telesna poškodba je treba presojati ob smiselni uporabi določbe prvega odstavka 133. čl. KZ, ki je veljal v času storitve prekrška. Ta določa, da gre za lahko telesno poškodbo v primeru, ko storilec koga tako telesno poškoduje, da je bil zaradi tega začasno okvarjen ali oslabljen kakšen del njegovega telesa ali njegov organ, ali je oškodovančeva zmožnost za delo začasno zmanjšana, ali je prizadeta njegova zunanjost, ali je začasno okvarjeno njegovo zdravje. Glede na navedeno je sodišče prve stopnje na podlagi izvedenskega mnenja Inštituta za sodno medicino, ki ga je izdelal izvedenec, pravilno zaključilo, da je obdolženčev sopotnik v prometni nesreči utrpel lahko telesno poškodbo.

Pritožba obdolženega A.S. se kot neutemeljena zavrne in   p o t r d i

Obdolženi mora kot stroške pritožbenega postopka plačati sodno takso.

Z izpodbijano sodbo je Okrajno sodišče v Tolminu razsodilo, da je obdolženi A.S. odgovoren za prekršek po določbi petega odstavka 25. čl., v zvezi z 234. čl. ZVCP-1. Na podlagi navedenih zakonskih določb in osmega odstavka 135. čl. ZVCP-1 je sodišče prve stopnje obdolžencu izreklo globo 125,19 EUR in 18 kazenskih točk za prekršek storjen z motornim vozilom B kategorije s prenehanjem veljavnosti vozniškega dovoljenja za vse kategorije motornih vozil. Sklenilo je še, da mora obdolženi na podlagi prvega odstavka 144. čl. Zakona o prekrških (dalje: ZP-1) plačati stroške postopka iz 143. čl. ZP-1 v znesku 606,55 EUR.

Proti takšni sodbi je pritožbo vložil obdolženčev zagovornik, kot navaja, iz vseh pritožbenih razlogov. Višjemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo razveljavi ter postopek zoper obdolženca ustavi.

Pritožbene navedbe, s katerimi obdolženec izpodbija dejansko stanje – trdi namreč, da v kritičnem času ni vozil osebnega avtomobila v cestnem prometu - so nove in se v skladu z določbo tretjega odstavka 157. čl. ZP-1 ne upoštevajo. Pritožnik mora namreč pri uveljavljanju zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja na podlagi novih dejstev in dokazov verjetno izkazati, da jih brez svoje krivde ni mogel uveljavljati v postopku na prvi stopnji. Obdolženi pa, v nasprotju s tem kar je povedal v svoj zagovor, sedaj trdi, da ni bil voznik osebnega  avtomobila v cestnem prometu. Iz vsebine njegovega zagovora namreč izhaja izrecna potrditev tega dejstva. Prav tako je obdolženčev zagovor skladen z ugotovitvami policistov ob pogledu kraja prometne nesreče (glej zapisnik o ogledu kraja prometne nesreče -priloga A7 spisa, skico prometne nesreče -priloga A6 spisa, kot tudi fotografije posnete ob ogledu kraja prometne nesreče-priloga A8 spisa). Sodišče prve stopnje je dokazno oceno sprejelo v skladu z določbami 133. čl. ZP-1, kar pomeni, da je vestno pretehtalo vse dokaze in pravilno ugotovilo odločilna dejstva, ki jih zagovornik z neargumentiranimi navedbami ne more izpodbiti. Slednje velja tudi glede ugotovljene koncentracije alkohola v obdolženčevem organizmu. Razglabljanje o tem, da bi obdolženi po zaključku ogleda oziroma ob prihodu v bolnišnico lahko užival alkoholne pijače je brezpredmetno, saj tega v pritožbi ne trdi, kaj takšnega pa obdolženi niti v postopku pred sodiščem prve stopnje ni trdil. Zato bi bila tudi sicer takšna trditev v pritožbi prepozna. Zato višje sodišče nima nikakršnih pomislekov v izvedensko mnenje Inštituta za sodno medicino pri Medicinski fakulteti, ki ga je izdelala sodna izvedenka za forenzično toksikologijo in alkoholometrijo, iz katerega izhaja, da je imel obdolženi v času prometne nesreče v krvi od 1,63 do 2,01 g/kg alkohola. Glede na takšno navedbo izvedenke je sodišče prve stopnje obdolžencu v korist sprejelo najnižjo vrednost in štelo, da je obdolžencu dokazano, da je vozil motorno vozilo v cestnem prometu z najmanj 1,63 g alkohola na kg krvi.

Prav tako ni utemeljena pritožbena navedba glede teže telesne poškodbe. Kaj je lahka telesna poškodba je treba presojati ob smiselni uporabi določbe prvega odstavka 133. čl. KZ, ki je veljal v času storitve prekrška. Ta določa, da gre za lahko telesno poškodbo v primeru, ko storilec koga tako telesno poškoduje, da je bil zaradi tega začasno okvarjen ali oslabljen kakšen del njegovega telesa ali njegov organ, ali je oškodovančeva zmožnost za delo začasno zmanjšana, ali je prizadeta njegova zunanjost, ali je začasno okvarjeno njegovo zdravje. Glede na navedeno je sodišče prve stopnje na podlagi izvedenskega mnenja Inštituta za sodno medicino, ki ga je izdelal izvedenec A.Š. (list. št. 19 do 21 spisa), pravilno zaključilo, da je obdolženčev sopotnik v prometni nesreči utrpel lahko telesno poškodbo.

Čeprav pritožba konkretnih navedb glede odločitve o sankcijah nima, je višje sodišče preizkus v tej smeri opravilo na podlagi določbe 165. čl. ZP-1. Ugotovilo je, da so bile  obdolžencu izrečene primerne sankcije glede na težo prekrška in stopnjo obdolženčeve odgovornosti. Ker posebne olajševalne okoliščine, ki bi narekovale omilitev sankcij pod mejo predpisanih, niso podane, višje sodišče v odločitev o sankcijah ni posegalo.

Glede na navedeno se tako izkaže, da obdolženčeva pritožba ni utemeljena. Ker sodišče prve stopnje tudi ni zagrešilo nobene od kršitev, na katere je treba paziti po uradni dolžnosti (159. čl. ZP-1), jo je višje sodišče zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (tretji odstavek 163. čl. ZP-1).

Ker obdolženec s pritožbo ni uspel, je v skladu z določbo prvega odstavka 147. čl. ZP-1, v zvezi z določbami 143. in 144. čl. ZP-1, dolžan kot stroške pritožbenega postopka plačati sodno takso, ki se odmeri po tarifnih št. 8111, 8114 in 8132 Zakona o sodnih taksah (ZST-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.