TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 1416/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-02

izločitev sodnika - zahteva za izločitev sodnika - pravočasnost zahteve za izločitev sodnika - zavrženje zahteve za izločitev sodnika

Ker je tožnik izločitev zahteval šele skupaj s pritožbo zoper sklep o zavrnitvi predloga za vrnitev v prejšnje stanje, je sodišče pravilno zahtevo zavrglo.

Ni utemeljen pritožben očitek, da bi moralo sodišče dovoliti zahtevo za izločitev, ker je pritožnik izločitev predlagal že v pritožbi zoper sodbo na podlagi odpovedi, saj je bila tudi ta zahteva že prepozna.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje kot nedovoljeno zavrglo zahtevo za izločitev sodnice S. A. in vseh sodnikov Okrajnega sodišča v Kamniku, ki jo je podal tožnik skupaj s pritožbo zoper sklep (opr. št. I P 127/2008 z dne 26.1.2009), s katerim je bil zavrnjen predlog za vrnitev v prejšnje stanje.

Zoper sklep se je pritožil tožnik zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka (1. točka 1. odstavka 338. člena Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. RS, št. 45-1983/2008, v nadaljevanju ZPP) in predlagal, naj se sklep razveljavi in zadeva vrne v meritorno odločanje pristojnemu sodišču. Navaja, da je pravočasno podal predlog za izločitev sodnice in sicer prvič že v pritožbi zoper sodbo Okrajnega sodišča v Kamniku (I P 127/2008, z dne 16.12.2008) in drugič v pritožbi proti sklepu o zavrnitvi predloga za vrnitev v prejšnje stanje (opr. št. I P 127/2008 z dne 26.1.2009).

Višje sodišče ugotavlja, da bi moral tožnik, v skladu z 2. odstavkom 72. člena ZPP zahtevati izločitev sodnice S. A. takoj, ko je izvedel za odklonitveni razlog iz 6. točke 70. člena ZPP oz. najkasneje do konca obravnave dne 16.12.2008 (list. št. 19,20). Ker je tožnik izločitev zahteval šele 23.2.2009, skupaj s pritožbo zoper sklep o zavrnitvi predloga za vrnitev v prejšnje stanje, je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je zahtevo v skladu s 6. odstavkom 72. člena ZPP zavrglo kot nedovoljeno. Ni utemeljen pritožben očitek, da bi moralo sodišče dovoliti zahtevo za izločitev, ker je pritožnik izločitev predlagal že v pritožbi zoper sodbo na podlagi odpovedi (opr. št. I P 127/2008 z dne 16.12.2008) dne 30.12.2008 (list. št. 30), saj je bila tudi ta zahteva že prepozna. Čeprav se tožnik ni izrecno pritožil zoper del sklepa s katerim je sodišče kot neutemeljeno zavrglo zahtevo za izločitev vseh sodnikov Okrajnega sodišča v Kamniku, višje sodišče dodaja, da je prvostopenjsko sodišče pravilno zavrglo tudi to zahtevo, saj 3. odstavek 72. člena ZPP določa, da se lahko zahteva le izločitev poimensko določenega sodnika.

Višje sodišče je tako ugotovilo, da niso podani razlogi, s katerimi tožnik izpodbija sklep sodišča prve stopnje, prav tako pa tudi ne razlogi, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena ZPP), zato je na podlagi 2. točke 365. člena ZPP zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1978/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-07-01

klavzula o pravnomočnosti in izvršljivosti - predlog za razveljavitev klavzule o pravnomočnosti in izvršljivosti - pogoji za razveljavitev klavzule o pravnomočnosti in izvršljivosti - vročanje

Drugi in tretji toženec ne prebivata na naslovu P…, zato sodišče zanju ni prejelo obvestila, da sta s prebivališča odsotna in jima je bila vročitev pravilno opravljena. Pogoji za razveljavitev klavzule pravnomočnosti in izvršljivosti zato niso podani.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožena stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče je zavrnilo predlog tožencev za razveljavitev klavzule pravnomočnosti in izvršljivosti sodbe in zamudne sodbe Okrajnega sodišča v Ljubljani opr. št. V P 2827/2006 z dne 19.6.2007.

Zoper sklep se iz vseh pritožbenih razlogov po 338. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) pritožuje tožena stranka in pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni. Povzema vsebino določb Zakona o pravdnem postopku v zvezi z vročanjem ter poudarja, da je bilo sodno pisanje vsem tožencem vročeno s fikcijo. Naslovno sodišče v sklepu ni upoštevalo dejstva, da je bilo sodišče v pravdnem postopku s strani neznane osebe dne 6.7.2007 obveščeno, da se tožene stranke nahajajo na dopustu in da torej pisanja ne morejo prevzeti. K navedenemu dopisu je bilo prejeto tudi obvestilo o prispelem pismu. V skladu z določbo 143. člena ZPP je potrebno v primeru, če se ugotovi, da je oseba, ki ji je potrebno vročiti pisanje, odsotna in ji pisanja ni mogoče pravočasno izročiti, o navedenem obvestiti sodišče. V takem primeru je sodišče dolžno ponovno vročati pisanje. Ker je v konkretnem primeru sodišče bilo seznanjeno z dejstvom, da se tožene stranke nahajajo na dopustu, do fikcije vročitve ni moglo priti.

Pritožba protispisno navaja, da sodišče ni upoštevalo dejstva, da je bilo s strani neznane osebe dne 6.7.2007 pisno obveščeno, da se tožene stranke nahajajo na dopustu do 27.8.2007 in da torej pisanja ne morejo prevzeti. Takšno obvestilo je sodišče dejansko prejelo le glede prvotožene stranke TZK s prebivališčem P... Zato je omenjeni toženki sodišče sodno odločbo ponovno vročalo 4. in 5. septembra 2007, ko ni bilo več razloga za njeno odsotnost (povratnica na list. št. 103 spisa), pravilnosti te vročitve pa pritožba ne izpodbija. Ker drugi in tretji toženec ne prebivata na naslovu P…, sodišče zanju ni prejelo obvestila, da sta s prebivališča odsotna in jima je bila vročitev tako pravilno opravljena v skladu z določilom 4. in 5. odst. 142. člena ZPP. Pogoji za razveljavitev klavzule pravnomočnosti in izvršljivosti zato niso podani in so nasprotni pritožbeni razlogi neutemeljeni. Zato je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje na podlagi 2. točke 365. člena ZPP.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na določilu 1. odst. 154.  v zvezi s 1. odst. 165. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 671/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-05-27

stroški - stroški zapuščine - dolg zapuščine - odgovornost dedičev za dolgove zapustnika

Pogrebni in drugi stroški zapuščine so dolg zapuščine in se uporabljajo pravila, ki veljajo za odgovornost dedičev za dolgove zapustnika, za katere dedič odgovarja do vrednosti podedovanega premoženja.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugotovilo, da v zapuščino spada osebni avto Renault Clio, delnice oznake G podjetja Slovenijales, vloga na hranilni knjižici PBS in vloga na osebnem računu NLB, d.d. ter na podlagi zakonitega dedovanja za dediča proglasilo zap. ženo E. D. in zap. sina K. Č., vsakega do ½ zapuščine.

Zoper tak sklep se pritožuje zapustnikova vdova, ki v pritožbi navaja, da je na zapuščinski obravnavi vložila v spis popis stroškov, ki jih je imela z zapuščino, vendar sodišče tega v izpodbijanem sklepu ni omenilo. Iz vložene dokumentacije izhaja, da so stroški večji kot znaša vrednost zapuščine. Pritožnica predlaga, da sodišče spremeni sklep tako, da ji prisodi celotno zapuščino, saj njena terjatev presega vrednost zapuščine.

Pritožnica je na naroku 3.10.2008 s pismeno vlogo res priglasila stroške, o katerih se sodišče prve stopnje ni izjasnilo, vendar sodišče prve stopnje ni imelo nikakršne podlage, da bi ugotovilo, da ti stroški presegajo vrednost zapuščine in da celotna vrednost zapuščine pripada pritožnici kot zmotno in neutemeljeno trdi pritožba. O povračilu teh stroškov bi se dediča v zapuščinskem postopku lahko dogovorila. Ker pa tak dogovor ni bil sklenjen, sodišče prve stopnje ni imelo nikakršne zakonske osnove za odločitev o obveznosti sodediča, da povrne stroške pritožnici. V konkretnem primeru gre za dolg zapuščine, ki je nastal šele po smrti zapustnika. Za te dolgove odgovarjajo dediči enako kot za zapustnikove dolgove, torej vsak do višine vrednosti dednega deleža (1. in 3. odstavek čl. 142 ZD). V kolikor pritožnica s sodedičem ne bo dosegla dogovora, bo morala svojo terjatev uveljaviti v pravdi.

Glede na navedeno je bilo pritožbo zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje (čl. 365/2 ZPP v zvezi s čl. 163 ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cp 1276/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-05-28

zavarovalna pogodba - plačevanje premij - prenehanje plačevanja premij - prenehanje veljavnosti zavarovalne pogodbe

Pravilen je materialnopravni zaključek sodišča prve stopnje, da je zavarovalna pogodba nehala veljati po samem zakonu v letu dni od zapadlosti (prve) neplačane premije. Toženka za ta čas tožnici še dolguje plačilo po pogodbi.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo ohranilo v veljavi svoj sklep o izvršbi I 2006/00638 z dne 5.5.2006, po katerem je toženka dolžna plačati tožnici 158,64 EUR z zamudnimi obrestmi in izvršilnimi stroški. Obenem je toženki naložilo, da mora tožnici povrniti tudi 25,47 EUR nadaljnjih pravdnih stroškov z obrestmi.

2. Toženka se je pravočasno pritožila brez navedbe zakonskih pritožbenih razlogov in brez opredeljenega pritožbenega predloga. Vztraja, da tožnici ničesar ne dolguje. Poudarja, da jo je tožnica sama odjavila iz zavarovanja. Do takrat je toženka redno plačevala. Zdaj kot invalidna oseba brez dohodkov nima denarja, da bi poravnala, kar ji nalaga sodba.

5. Kot izhaja iz dejanskih ugotovitev izpodbijane sodbe, je bila toženka na podlagi police zdravstvenega zavarovanja z veljavnostjo od 1.11.1997 do 1.11.2009 tožničina zavarovanka. Aprila 2003 je prenehala s plačevanjem premij, ne da bi pisno odpovedala zavarovalno pogodbo. Pravilen je zato materialnopravni zaključek sodišča prve stopnje, da je zavarovalna pogodba v skladu s 4. odst. 913. čl. Zakona o obligacijskih razmerjih (Ur. l. SFRJ, št. 29/78, 39/85 in 57/89) in v zvezi s 1060. čl. Obligacijskega zakonika (Ur. l. RS, št. 97/07-UPB-1) nehala veljati po samem zakonu v letu dni od zapadlosti (prve) neplačane premije. Toženka za ta čas tožnici še dolguje plačilo po pogodbi. Toženka namreč ni dokazala, da bi pogodbeno razmerje že prej prenehalo, niti da je vtoževano terjatev že poravnala. Za svojo pritožbeno trditev, da tožnici v resnici ničesar več ne dolguje, tudi v pritožbi ni ponudila nobenega dokaza. Sicer pa na prvi stopnji ugotovljenega dejanskega stanja, ker gre za spor majhne vrednosti, po 1. odst. 458. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 73/07-UPB3 in 45/08) s tem ne bi več mogla uspešno izpodbiti. Tudi toženkino slabo premoženjsko stanje ni upošteven pritožbeni razlog, saj ne vpliva na obstoj in višino vtoževane terjatve.

6. Uradni pritožbeni preizkus je še pokazal, da sodišče prve stopnje pri odločanju ni zagrešilo nobene od absolutnih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odst. 350. čl. ZPP. Drugih kršitev te vrste toženka ne uveljavlja. Sodišče druge stopnje je zato njeno pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in na podlagi 353. čl. ZPP potrdilo prvo sodbo.

7. Izrek o stroških pritožbenega postopka je odpadel, ker niso bili priglašeni.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1558/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-05-27

začasna odredba - ugovor zoper začasno odredbo - dopustnost ugovora zoper začasno odredbo - pravni interes - zavrženje ugovora

Zoper izdano začasno odredbo lahko ugovarja stranka, zoper katero je izdana začasna odredba.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo ugovor četrtotožene stranke zoper izdani sklep o začasni odredbi.

Zoper tak sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje četrtotožena stranka, ki v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njeni pritožbi ter izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje. V pritožbi četrtotožena stranka navaja, da bi moralo sodišče zavreči tožbo in verjetnost terjatve ni izkazana.

Začasna odredba je bila izdana samo zoper prvotoženo stranko in samo njej naložena prepoved in odtujitev spornih nepremičnin. Četrtotožena stranka kot pravilno ugotavlja sodišče prve stopnje, nima pravnega interesa za vložitev ugovora, saj se izdana začasna odredba ne nanaša na njo ter je sodišče prve stopnje pravilno zavrglo njen ugovor. Okoliščine, ki jih opisuje četrtotožena stranka v pritožbi, se nanašajo na odločanje o glavni stvari in nimajo nikakršne povezave z izdajo začasne odredbe in zaradi nepotrebnosti pritožbeno sodišče na njih ne odgovarja.

Glede na navedeno je bilo pritožbo zavrniti in potrditi izpodbijani sklep (člen 365 v zvezi s členom 366.a ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 4879/2008
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-05-06

Tožeča stranka je v odgovoru na ugovor dolžnika navedla dejstva in predložila dokaze, ki zadoščajo za popolnost tožbe, saj omogočajo individualizacijo zahtevka in njegovo ločitev od morebitnih drugih zahtevkov.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o izvršbi istega sodišča, opr. št. 1389 I 851/2007 z dne 5. 10. 2007 tudi v 1. in 3. tč. izreka, tožbo pa je zavrglo. Obrazložilo je, da tožeča stranka kljub pozivu sodišča ni dopolnila tožbe oziroma predloga za izvršbo z manjkajočimi trditvami.

(2) Zoper sklep se zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka ter nepopolne ugotovitve dejanskega stanja pritožuje tožeča stranka. Pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Stroškov ne priglaša. Trdi, da sklepa s pozivom sodišča na dopolnitev tožbe ni prejela (8. tč. 2. odst. 339. čl. Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. RS, št. 26/99, s spremembami; od tu ZPP). Poleg tega pa je zadostne trditve in dokaze podala že dne 28. 8. 3008, ko je odgovorila na ugovor dolžnice. To vlogo je sicer pomotoma označila z napačno opravilno številko (1389 I 8

2007), a ker gre za očitno pisno pomoto, bi moralo sodišče vlogo upoštevati.

Sodišče prve stopnje je svojo odločitev oprlo na določbe ZPP o nepopolnih vlogah (108. in 180. čl. ZPP). Le-te predvidevajo zavrženje vloge, v kolikor je stranka po pozivu sodišča ne dopolni, česar tožeča stranka v konkretnem primeru tudi ni storila. Vendar uporabo določbe 108. čl. ZPP opravičuje zgolj nepopolna vloga, takšne lastnosti pa po oceni pritožbenega sodišča konkretni tožbi oziroma predlogu za izvršbo ni več mogoče pripisati. Kot utemeljeno opozarja pritožba, je tožeča stranka že v odgovoru na ugovor dolžnika (list. št. 20-21) navedla dejstva in predložila dokaze, ki zadoščajo za popolnost tožbe, saj omogočajo individualizacijo zahtevka ter njegovo ločitev od morebitnih drugih zahtevkov. Kot izhaja iz omenjene vloge, predstavlja vtoževani znesek strošek dostave zbirke zgoščenk (DVD-jev), ki jih je toženka naročila pri tožeči stranki; slednja ji je zbirko dostavila, toženka pa dostave niti po opominu ni plačala. Tožeči stranki ne more iti v škodo niti dejstvo, da se ji je pri navedbi opravilne številke na tej vlogi pripetila očitna pisna napaka; kot izhaja iz spisa, je napako opazilo in popravilo že sodišče prve stopnje (list. št. 20). Kasnejši poziv na dopolnitev je bil torej nepotreben, zato je izpodbijani sklep o zavrženju nepravilen in nezakonit (1. odst. 339. čl. ZPP v zvezi s 366. čl. ZPP). Posledično ga je moralo pritožbeno sodišče razveljaviti in vrniti zadevo v nov postopek (3. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 681/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-05-20

O prekinitvi postopka v zvezi s smrtjo udeleženca v nepravdnem postopku se odloča po določbah ZPP.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Sodišče prve stopnje je sklicujoč se na 2. odst. 9. čl. Zakona o nepravdnem postopku – ZNP prekinilo nepravdni postopek do pravnomočnega zaključka zapuščinskega postopka po pok. nasprotnem udeležencu A. Z., kajti slednji je med nepravdnim postopkom umrl.

Zoper sklep se pritožuje predlagatelj J. Z. in predlagala razveljavitev sklepa. Sklicuje se na določbe Zakona o pravdnem postopku – ZPP o tem, kdaj se postopek lahko prekine. Meni, da ni razlogov za prekinitev postopka. Sklicuje se tudi na sodno prakso.

ZNP, ki določa postopek za delitev stvari, ureja vprašanje prekinitve postopka le v zvezi s predhodnim vprašanjem po 9. členu. Drugi primeri prekinitve nepravdnega postopka v ZNP niso urejeni. 37. člen ZNP določa, da se v nepravdnem postopku smiselno uporabljajo določbe zakona o pravdnem postopku, če s tem ali drugim zakonom ni drugače določeno.

V tem primeru je torej treba uporabiti določbe ZPP. Sodišče prve stopnje se namreč v zvezi s prekinitvijo postopka napačno sklicuje na 9. čl. ZNP. Slednji določa prekinitev postopka v zvezi s predhodnim vprašanjem in takrat, kadar so med udeleženci sporna dejstva, od katerih je odvisna rešitev predhodnega vprašanja. Smrt udeleženca torej ni razlog za prekinitev postopka po navedenem členu.

Prva alineja 1. odst. 205. čl. ZPP določa, da če stranka umre ali izgubi pravdno sposobnost, pa v pravdi nima pooblaščenca, se postopek prekine. Prvi odstavek 208. čl. ZPP pa med drugim določa, da se postopek, ki je bil prekinjen zaradi smrti stranke, nadaljuje, ko ga dedič prevzame. V konkretnem primeru so dediči na naroku 13.1.2009 izjavili, da vstopajo v nepravdni postopek. Tako niti ni več pomembno, da je imel nasprotni udeleženec pooblaščenca in da razlogov za prekinitev že zato ni bilo. Dediči so v nepravdni postopek vstopili. Njihov nadaljnji predlog za prekinitev postopka je brez pomena. Razlogov za prekinitev nepravdnega postopka torej ni.

Res je, da je nedokončan zapuščinski postopek, s tem pa neusklajeno zemljiškoknjižno stanje lahko začasna ovira za dokončanje nepravdnega postopka. Vendar pa to ni razlog za prekinitev postopka s posledicami, ki jih prekinitev prinaša (207. čl. ZPP in 37. čl. ZNP).

Pritožbeno sodišče je zato pritožbi ugodilo in sklep razveljavilo po 3. točki 365. čl. ZPP v zvezi s 37. čl. ZNP. Sodišče prve stopnje bo torej moralo s postopkom nadaljevati.

ZPP člen 205, 205/1, 205/1-1, 207, 207/1, 207/2, 208, 208/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 629/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-06-01

stroški sodnega tolmača - sodni tolmač - odmera stroškov tolmača - uporaba pravilnika - gospodarska družba kot sodni tolmač - pravilnik o sodnih tolmačih

Pritožnica kot gospodarska družba lahko nastopa v skladu s tržnimi pravili in svojimi cenami na trgu storitev, vendar pa to ne velja za primere, ko je angažirana s strani sodišča. Sodišče je zavezano spoštovati določila Pravilnika, ki nedvoumno in brez izjem določa izračun nagrade z uporabo točkovne tarife po tem Pravilniku, tako da odmik od te uporabe ni dopusten.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom prevajalski pisarni B.... d.o.o. za pisno prevajanje listin odmerilo nagrado v znesku 242,35 EUR, skupaj s pripadajočim DDV in odredilo izplačilo navedenega zneska iz sredstev sodišča.

Zoper navedeno odločitev se imenovana prevajalska pisarna pritožuje in vztraja pri izplačilu priglašenega zneska v izdanem računu. Meni, da je ta znesek pravilen, saj niso zavezani k spoštovanju Pravilnika o sodnih tolmačih, katerega cenika se od 1.7.2008 dalje ne poslužujejo več in so sami pripravili nov cenik. Poleg tega je potrebno upoštevati, da je sodišče za storitev prevajanja postavilo gospodarsko družbo in ne fizično osebo.

Nagrajevanje sodnih tolmačev ureja Pravilnik o sodnih tolmačih (Ur. l. RS, št. 49/02 – v nadaljevanju Pravilnik), ki v 39. členu določa, da imajo tolmači pravico do nagrade za svoje delo in pravico do povrnitve stroškov v zvezi z delom. Pravilnik v členu 42 predpisuje, da se za izračun nagrade za delo tolmača uporablja točkovna tarifa, določena s tem pravilnikom. Ravno proti tej določbi so v pretežnem delu usmerjene pritožbene navedbe in pritožnica vztraja, da je upravičena do plačila v skladu z lastnim cenikom, ki velja od 1.7.2008 dalje. Pritožnica kot gospodarska družba sicer lahko res nastopa v skladu s tržnimi pravili in svojimi cenami na trgu storitev, vendar pa to ne velja za primere, ko je angažirana s strani sodišča. Kot je uvodoma že navedeno, je sodišče zavezano spoštovati določila Pravilnika, ki nedvoumno in brez izjem določa izračun nagrade z uporabo točkovne tarife po tem Pravilniku, tako da s pritožbo zahtevani odmik od te uporabe ni dopusten.

Pritožnica smiselno ne izpodbija odločitve o odmeri količine opravljenih storitev oziroma strani listin in same odmere nagrade po določbah člena 45 Pravilnika, zato je pritožbeno sodišče v tem delu opravilo preizkus pravilnosti odločitve le po uradni dolžnosti (1. in 2. odst. 350. člena ZPP), vendar tako upoštevnih kršitev v tem delu ni našlo.

Upoštevajoč zgornje navedbe, se izkaže odločitev sodišča prve stopnje za materialnopravno pravilno, pritožbene navedbe pa kot neutemeljene. Sodišče druge stopnje je zato pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (1. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1102/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2009-05-21

zaznamba - sklep o izvršbi - zaznamba sklepa o izvršbi

Zemljiškoknjižno sodišče ne presoja razlogov, od katerih je odvisna morebitna utemeljenost ugovora zoper sklep o izvršbi, katerega zaznamba je predmet postopka.

1. Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

2. Dovoli se izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa.

Sodišče prve stopnje je na podlagi odredbe izvršilnega sodišča, ki je bila poslana zemljiškoknjižnemu sodišču, in na podlagi sklepa o izvršbi sklenilo, da se sklep o izvršbi zaznamuje v zemljiški knjigi. Obenem je sklenilo, naj se vknjiži hipoteka za zavarovanje denarne terjatve in sicer glavnico v znesku 1.354,27 EUR z obrestmi.

Proti sklepu vlagata pritožbo S. in N. P.. Vloga je laična. Njeno bistvo pa je v trditvi, da sta celoten dolg že plačala.

Na pritožbo je odgovorila upnica in predlagala njeno zavrnitev.

Vse, kar navajata pritožnika, sodi v okvir izvršilnega postopka. Zemljiškoknjižno sodišče se ne sme spuščati v pravilnost odločitve izvršilnega sodišča. Prav tako ne more ocenjevati in predvidevati, ali bo sklep o izvršbi na morebiten ugovor kasneje razveljavljen. Zaznamba sklepa o izvršbi (86. čl. ZZK-1 (1)) se opravi tudi na podlagi nepravnomočnega sklepa o izvršbi in poslanega obvestila izvršilnega sodišča. To izhaja iz pravil o izbrisu zaznambe izvršbe (90. čl. ZZK-1). Če namreč dolžnik v izvršilnem postopku uspe s pravnimi sredstvi, se zaznamba izbriše. Vse dotlej pa je vpisana. Pritožba zato ni utemeljena. Razloge, ki jih navajata, lahko dolžnika uveljavljata kvečjemu v izvršilnem postopku. V njihovo utemeljenost pa se pritožbeno sodišče v tem zemljiškoknjižnem postopku ni smelo spuščati saj to ni predmet odločanja. Na podlagi 2. točke 3. odst. 161. čl. ZZK-1 je zato pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo. Na podlagi citiranega določila je dovolilo tudi izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa.

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

(1) Zakon o zemljiški knjigi (Ur. l. RS, št. 58/2003).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.