VSL sodba in sklep II Cpg 198/2010
Sodna praksa višjih sodišč, 2010-03-04

kontradiktornost postopka - pravica do izjave - dokazni postopek - vnaprejšnja dokazna ocena

Sodišče prve stopnje je s tem, ko je dokazno ocenjevalo zgolj listino, ki jo je predložila tožena stranka, ne da bi izvedlo dokazov, ki sta jih glede na podano trditveno podlago tožeče stranke ponudili obe pravdni stranki, tožeči stranki odvzelo možnost uveljavljanja pravice stranke do izjavljanja in kontradiktornosti postopka.

1. Pritožba se zavrne v delu, s katerim se izpodbija odločitev prvostopenjskega sodišča o razveljavitvi sklepa o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. VL 12787/2009 z dne 12. 02. 2009 in zavrnitvi tožbenega zahtevka na plačilo zneska 5.240,00 EUR in se v tem delu izpodbijana sodba potrdi.

2. V preostalem delu se pritožbi ugodi in se nepotrjeni del prvostopenjske sodbe razveljavi in zadeva v tem delu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

3. Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje razveljavilo sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. VL 12787/2009 z dne 12. 02. 2009 in zavrnilo tožbeni zahtevek tožeče stranke, s katerim je le ta uveljavljala plačilo 32.071,37 EUR s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznega zneska dalje.

Zoper sodbo je pravočasno vložila pritožbo tožeča stranka zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava ter pritožbenemu sodišču predlagala, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno sojenje.

Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

Sodišče prve stopnje je v izpodbijani sodbi odločitev o zavrnitvi tožbenega zahtevka utemeljilo na ugotovitvi, da je tožena stranka uspela s svojim ugovorom, s katerim je prerekala aktivno legitimacijo upnika za uveljavljanje vtoževane terjatve, ker naj bi tožeča stranka sporno terjatev prenesla na novega upnika na podlagi sklenjene cesijske pogodbe z dne 21. 01. 2009. Iz izvedenih listinskih dokazov je sodišče prve stopnje očitno sklepalo na neutemeljenost trditev tožeče stranke o ponarejenosti cesijske pogodbe, ki jo je v dokazne namene predložila tožena stranka.

Iz navedb tožeče stranke v pripravljalni vlogi z dne 25. 05. 2009 in v pritožbi izhaja, da tožeča stranka izrecno priznava, da je sklenila cesijsko pogodbo z novim upnikom T., katero je podpisala tudi tožena stranka kot dolžnik. Tožeča stranka pa je s tem v zvezi zatrjevala, da naj bi se pogodba o odstopu terjatve glasila na znesek 5.240,00 EUR in ne na znesek 31.828,12 EUR, na katerega se je glasila pogodba, ki jo je v dokazne namene predložila tožena stranka. Ob takšni trditveni podlagi tožeča stranka torej sama izrecno priznava, da je izgubila podlago za uveljavljanje vtoževane terjatve do višine sklenjene cesijske pogodbe, kot jo sama zatrjuje. Ker gre v tem delu za nesporno dejansko podlago, tožeča stranka s pritožbo ne more uspeti, saj tako zatrjevana dejanska podlaga s strani tožeče stranke izključuje utemeljenost tožbenega zahtevka do višine s cesijsko pogodbo prenesene terjatve na novega upnika. Pritožba se zato izkaže za neutemeljeno v delu, ki se nanaša na zavrnitev tožbenega zahtevka do višine prenosa terjatve s cesijsko pogodbo na novega upnika, ki jo priznava tudi tudi tožeča stranka (5.240,00 EUR). Pritožbeno sodišče je zato v tem delu pritožbo zavrnilo in izpodbijano sodbo potrdilo (353. čl. ZPP).

Utemeljena pa je pritožba v delu, s katerim je sodišče tožbeni zahtevek zavrnilo tudi v delu, ki presega s strani tožeče stranke priznani znesek cesijske pogodbe z dne 21. 01. 2009. Tožeča stranka je s tem v zvezi izpodbijala verodostojnost pogodbe o odstopu terjatve, ki jo je v dokazne namene predložila tožena stranka ob vložitvi ugovora zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine. Pri tem je zatrjevala, da je tožeča stranka podpisala pogodbo z drugačno vsebino, kot izhaja iz prve strani predložene pogodbe. Sodišče je na neutemeljenost takšnih ugovorov tožeče stranke sklepalo zgolj na podlagi dokazne ocene zapisa pogodbe, ki ga je predložila tožena stranka in sicer da naj bi iz same listine izhajala volja pogodbenih strank, ker je zapis pogodbe opremljen s pečati družb in podpisi odgovornih oseb.

Pritožbeno sodišče soglaša s pritožbenim očitkom, da je sodišče prve stopnje s tem, ko je dokazno ocenjevalo zgolj listino, ki jo je predložila tožena stranka, ne da bi izvedlo dokaze, ki sta jih glede na podano trditveno podlago tožeče stranke ponudili obe pravdni stranki, tožeči stranki odvzelo možnost uveljavljanja pravice stranke do izjavljanja in kontradiktornosti postopka. Sodišče prve stopnje bi se v tem okviru moralo opredeliti do konkretiziranih trditev tožeče stranke o tem, da je bila pogodba o cesiji terjatve sklenjena z drugačno vsebino, kot izhaja iz listine, ki jo je v dokaz predložila tožena stranka. Ob tem, ko je tožeča stranka v trditvenih navedbah pojasnila, da ne razpolaga s pisnimi izvodi pogodbe z zapisom vsebine, ki je bila dejansko dogovorjena med pravdnimi strankami zaradi tega, ker naj bi bili podpisani izvodi pogodbe izročeni pooblaščencu prevzemnika terjatve, ugovorov tožeče stranke glede neverodostojnosti predložene listine s strani tožene stranke ni mogoče ovreči zgolj z očitkom v izpodbijani sodbi, da tožeča stranka ni predložila prvotnega zapisa pogodbe, ki naj bi izražala pravo voljo pogodbenih strank. Ker se je tožeča stranka sklicevala na ponarejenost zgolj prve strani pogodbe, tega ugovora ni mogoče zavrniti zgolj na temelju ugotovitev prvostopenjskega sodišča, da je na pravo voljo pogodbenih strank mogoče sklepati iz okoliščine, da je pogodba opremljena s pečati družb in podpisi odgovornih oseb. Iz s strani tožene stranke predložene cesijske pogodbe izhaja, da je na ta način opremljena le druga stran predložene pogodbe in ne tudi prva stran, za katero tožeča stranka zatrjuje, da ni skladna s pravo voljo pogodbenih strank. Ob takšni dokazni oceni pa se izkaže ocena sodišča prve stopnje, da zaslišanje predlaganih prič ne bi pripeljalo do drugačne odločitve, kot nedopustno dokazno oceno dokaza, ki ga sodišče sploh ni izvedlo. Pravdni stranki sta v zvezi s ponujeno trditveno podlago poleg dokaznih listin predlagali tudi zaslišanje zastopnikov pravdnih strank in zastopnika družbe T. (glej pripravljalno vlogo tožene stranke z dne 21. 05. 2009 in dokazni predlog tožeče stranke na naroku za glavno obravnavo 28. 05. 2009). S tem, ko sodišče ni izvedlo tako ponujenih dokazov pravdnih strank, je tožeči stranki odvzelo možnost dokazovanja zatrjevanih relevantnih okoliščin glede prave vsebine pogodbene volje pri sklenitvi cesijske pogodbe z dne 21. 01. 2009. Takšna kršitev pa pomeni absolutno bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 8. točke 2. odst. 339. čl. ZPP. Ker sodišče prve stopnje ni izvajalo predlaganih dokazov glede ugotavljanja prave pogodbene volje pogodbenih strank, takšne pomanjkljivosti v sodbi ne more odpraviti pritožbeno sodišče. Pritožbeno sodišče je zato v tem delu izpodbijano sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo v novo sojenje prvostopenjskemu sodišču (1. odst. 354. čl. ZPP). V ponovljenem postopku bo prvostopenjsko sodišče moralo dokazni postopek dopolniti v okviru ponujenih dokazov pravdnih strank in ponovno odločiti o utemeljenosti preostalega dela tožbenega zahtevka. Ne glede na to, ali bo tožeča stranka na osnovi izvedenih dokazov uspela dokazati drugačno voljo pogodbenih strank, kot izhaja iz predložene listine s strani tožene stranke, pa sodišče prve stopnje ne bo moglo mimo okoliščine, da terjatev, ki jo tožeča stranka s tožbenim zahtevkom po višini in glede na specifikacijo zahtevka v pripravljalni vlogi z dne 07. 07. 2009 presega znesek terjatve, ki naj bi bila predmet cesijske pogodbe, na katero se je sklicevala tožena stranka.

Odločitev o pritožbenih stroških temelji na 4. odst. 165. čl. ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.