TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep IV Cpg 48/2007
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-07-13

spremembe osebe pooblaščene za zastopanje - zavrženje pritožbe

Zgolj navedba okoliščine, da med prejšnjim zakonitim zastopnikom predlagatelja vpisa D.D. ter pritožnikom na eni strani in domnevnim novim zakonitim zastopnikom predlagatelja vpisa M.B. obstajajo določeni spori, ne zadostuje za sklep, da je podan pritožnikov pravni interes za pritožbo proti izpodbijanemu sklepu. Iz navedenih pritožnikovih trditev namreč ni razvidno, katera njegova pravica ali na zakonu temelječ interes naj bi bil prizadet ravno z izpodbijanim sklepom registrskega sodišča.

Zahteva predlagatelja za povrnitev pritožbenih stroškov se zavrne.

Registrsko sodišče je z izpodbijanim sklepom vpisalo spremembo osebe pooblaščene za zastopanje. Namesto dosedanjega direktorja D.D. je vpisalo novega direktorja M.B.

Zoper ta sklep se je pravočasno pritožil družbenik S. D. in predlagal, naj sodišče pritožbi ugodi, vpis spremembe osebe pooblaščene za zastopanje družbe razveljavi in predlog predlagatelja za vpis spremembe osebe pooblaščene za zastopanje omenjene družbe zavrne.

Družba je na pritožbo odgovorila in predlagala zavrnitev pritožbe ter potrditev izpodbijanega sklepa. Zahtevala je povrnitev pritožbenih stroškov.

Pritožnik je v pritožbi pojasnil, da je družbenik predlagatelja, in ima v lasti poslovni delež v višini 40 % celotnega osnovnega kapitala družbe. Družbenik v dosedanjem postopku ni bil stranka registrskega postopka. Vendar je skladno s 1. odst. 17. čl. ZSReg udeleženec v postopku za vpis v sodni register tudi oseba, katere pravni interes utegne biti s sodno odločbo prizadet. Zgolj navedba okoliščine, da med prejšnjim zakonitim zastopnikom predlagatelja vpisa D. D. ter pritožnikom na eni strani in domnevnim novim zakonitim zastopnikom predlagatelja vpisa M. B. obstajajo določeni spori, ne zadostuje za sklep, da je podan pritožnikov pravni interes za pritožbo proti izpodbijanemu sklepu. Iz navedenih pritožnikovih trditev namreč ni razvidno, katera njegova pravica ali na zakonu temelječ interes naj bi bil prizadet ravno z izpodbijanim sklepom registrskega sodišča. Kot je sam navedel pa, med prejšnjim direktorjem in pritožnikom ter novim direktorjem obstajajo določeni spori. Ti se bodo obravnavali v morebitnem pravdnem postopku. Kot je bilo povedano pritožnik pravnega interesa v registrskem postopku ni izkazal, zato pritožbeno sodišče njegove pritožbe ni dopustilo in jo je zavrglo skladno s 1. točko 39. čl. ZSReg.

Izrek o pritožbenih stroških temelji na 18. čl. ZSReg, po katerem vsak udeleženec v registrskem postopku plača svoje stroške.

ZSReg člen 17,  17/1,  18,  39,  39/1,  17,  17/1,  18,  39,  39/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cpg 173/2007
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-12-06

Med pravdnima strankama je bila res sklenjena sodna poravnava, toda le glede dela tožbenega zahtevka (1.384,31 EUR), o drugem delu zahtevka, pa je bilo že delno pravnomočno odločeno, sicer s sodbo Okrožnega sodišča v K. Glede na to je o pravdnih stroških potrebno odločiti po 154. čl. ZPP, to je glede na uspeh strank v celotni pravdi.

Pritožbi tožeče stranke se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se r a z v e l j a v i in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Stroški pritožbenega postopka so del nadaljnjih pravdnih stroškov.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da vsaka stranka nosi svoje stroške postopka, sklicujoč se pri tem na določilo 1. odst. 159. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP).

Zoper ta sklep se pritožuje tožeča stranka po svojem pooblaščencu. V pritožbi navaja, da se sodišče prve stopnje pri svoji odločitvi napačno sklicuje na določilo 1. odst. 159. čl. ZPP. Stranki sta res prepustili odločitev o stroških postopka sodišču, s tem, da glede stroškov nista dosegli posebnega dogovora, vendar je bila sodna poravnava dosežena po delno razveljavljeni prvostopni sodbi in se je nanašala zgolj na višino do tedaj še vedno spornega dela odškodninskega zahtevka, to je glede odškodnine iz naslova izgubljenega dobička. Glede ostalih zahtevkov, ki so bili predmet tožbe, vložene na sodišče že dne 15.11.2000 pa je sodišče po dolgotrajnem sodnem postopku, v katerem so nastali tudi znatni pravdni stroški, meritorno odločilo. Zato bi moralo odločiti sodišče o stroških celotnega postopka.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje glede stroškov pravdnega postopka odločilo v nasprotju z določilom 1. odst. 159. čl. ZPP. Po tem določilu vsaka stranka krije svoje stroške, če se pravda konča s sodno poravnavo, pa ni v poravnavi drugače dogovorjeno. Med pravdnima strankama je bila res sklenjena sodna poravnava, toda le glede dela tožbenega zahtevka v znesku 331.736,79 SIT (1.384,31 EUR), o drugem delu zahtevka, ki je v celoti znašal 1.494.847,80 SIT, pa je bilo že delno pravnomočno odločeno, sicer s sodba Okrožnega sodišča v K. z dne 21.2.2006, v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Kopru z dne 13.10.2006, opr.št. I Cpg 205/2006-2. Glede na to je o pravdnih stroških potrebno odločiti po 154. čl. ZPP, to je glede na uspeh strank v celotni pravdi. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče ob ugoditvi pritožbi tožeče stranke izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Pri ponovnem odločanju naj sodišče prve stopnje ugotovi višino potrebnih stroškov tožeče in tožene stranke in nato o pravdnih stroških ponovno odloči, upoštevajoč uspeh pravdnih strank v celotnem postopku.

ZPP člen 154,  159,  159/1,  154,  159,  159/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Ip 502/2008
Sodna praksa višjih sodišč, 2008-10-24

zavrženje predloga za izvršbo - odločanje sodnega referenta

Sodišče je zavrglo predlog za izvršbo, ker je ugotovilo, da ga upnik ni dopolnil tako, kot je razvidno iz sklepa z dne 12.6.2008. ZIZ v 1. odst. 6. čl. določa, katere sklepe lahko izdajajo sodni referenti in strokovni sodelavci. Med naštetimi vrstami sklepov pa ni takšnega, kot je izpodbijani. Gre za kršitev, na katero mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti.

Pritožbi upnika se ugodi, izpodbijani sklep se   r a z v e l j a v i   in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog za izvršbo, ker je ugotovilo, da ga upnik ni dopolnil tako, kot je razvidno iz sklepa z dne 12.6.2008.

Proti navedenemu sklepu je upnik vložil pritožbo in predlagal njegovo razveljavitev. Navaja, da je 29.5.2008 na predpisanih obrazcih vložil predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine in je bila po njegovem vedenju ta vloga pravilno izpolnjena, plačana je bila tudi predpisana taksa. Sodišče ga je pozvalo, naj predlog dopolni in upnik se je obrnil na sodišče, da bi dobil nekaj pojasnil. Predlog za izvršbo je pravočasno izpolnil v skladu s prejetimi navodili. Upniku ni znano, zakaj je sodišče pravilno izpolnjeni obrazec zavrglo.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sicer utemeljeno pritožbeno opozorilo upnika, da iz izpodbijanega sklepa niti ni razviden konkreten razlog, zaradi katerega je sodišče prve stopnje izdalo izpodbijani sklep. Torej je podana kršitev določb postopka iz 14. tč. 2. odst. 339. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), vendar pa poleg tega tudi kršitev določb postopka iz 1. tč. 2. odst. 339. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ (nepravilna sestava sodišča), glede na to, da je izpodbijani sklep izdal sodni referent. ZIZ namreč v 1. odst. 6. čl. določa, katere sklepe lahko izdajajo sodni referenti in strokovni sodelavci. Med naštetimi vrstami sklepov pa ni takšnega, kot je izpodbijani. Ker pa gre za kršitev, na katero mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti, je bilo treba pritožbi ugoditi, izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v ponovno odločanje (3. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Ip 606/2008
Sodna praksa višjih sodišč, 2008-11-20

umik predloga za izvršbo - ustavitev izvršilnega postopka

Upnik ne izpodbija ugotovitve sodišča prve stopnje, da je z vlogo, ki jo je sodišče prejelo 3.10.2005, podal umik predloga za izvršbo. Takšno ravnanje upnika pa ima konstitutivne učinke, sklep o ustavitvi postopka, ki ga na takšni podlagi izda sodišče, pa je le deklaratorne narave.

Pritožba upnika se zavrne in se   p o t r d i    izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom z dne 12.10.2005, ki ga je pritožbeno sodišče prejelo v reševanje 29.9.2008, je sodišče prve stopnje umik predloga za izvršbo vzelo na znanje in ustavilo predmetni izvršilni postopek. Ugotovilo je, da je upnik 3.10.2005 s pisno vlogo podal umik predloga za izvršbo.

Proti navedenemu sklepu je upnik po svojem pooblaščencu vložil pritožbo zaradi kršitve določb ZIZ, predlagal, da se ji ugodi, odmerijo nadaljnji izvršilni stroški in se nato izvršba nadaljuje z novim izvršilnim sredstvom. Navaja, da je 11.3.2008 prejel sklep o ustavitvi izvršilnega postopka z dne 12.10.2005 in dopis sodišča, da je bil sklep upniku vročen „represivno“, zaradi česar naj upnik izjavi, ali vztraja pri predlogu z dne 11.12.2007. Opozarja, da se izvršba ustavi, ko postane sklep o ustavitvi izvršbe pravnomočen. Sklep o ustavitvi izvršbe z dne 12.10.2008 (pravilno: 2005) ni pravnomočen, saj je bil upniku vročen šele 11.3.2008, zoper njega pa se upnik tudi pritožuje. Vse do konca izvršilnega postopka sme upnik predlagati dodatna izvršilna sredstva in zahtevati povračilo potrebnih stroškov. Upnik je 11.12.2007, torej predno je bil izvršilni postopek končan, predlagal dodatno izvršilno sredstvo, in sicer rubež dolžnikovih denarnih sredstev na njegovem transakcijskem računu.

Zakon o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) v 43. čl. določa, da lahko upnik med postopkom brez dolžnikove privolitve v celoti ali delno umakne predlog za izvršbo (1. odst.) in v primeru umika sodišče ustavi postopek (2. odst.). V obravnavanem primeru upnik ne izpodbija ugotovitve sodišča prve stopnje, da je z vlogo, ki jo je sodišče prejelo 3.10.2005, podal umik predloga za izvršbo. Takšno ravnanje upnika pa ima konstitutivne učinke, sklep o ustavitvi postopka, ki ga na takšni podlagi izda sodišče, pa je le deklaratorne narave. Glede na to nima prav pritožnik, ko trdi, da povzroči pravno učinkovanje šele pravnomočnost sklepa o ustavitvi izvršbe, ta pa je bil upniku oz. pravilno njegovemu pooblaščencu vročen šele 11.3.2008. To hkrati pomeni, da je upnik z vlogo z dne 11.12.2007 prepozno predlagal dodatno izvršilno sredstvo zoper dolžnika.

Upoštevaje gornjo obrazložitev je pritožbeno sodišče, na podlagi 2. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ, pritožbo upnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Ip 401/2008
Sodna praksa višjih sodišč, 2008-09-26

prepozen ugovor dolžnika - ugovor po izteku roka

Za ugovor po izteku roka je značilno, da temelji na dejstvu, ki se nanaša na samo terjatev in je nastopilo po izvršljivosti odločbe. Dolžnik tega dejstva ni mogel uveljavljati v rednem ugovoru.

Pritožba se zavrne in   p o t r d i   izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo ugovor dolžnika, ker je ugotovilo, da ga je ta vložil po preteku osemdnevnega roka.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik po svojem pooblaščencu in predlaga njegovo razveljavitev. Meni, da bi moralo sodišče prve stopnje dolžnikov ugovor obravnavati kot ugovor po izteku roka po določbah 56. čl. ZIZ. Opozarja, da je Okrožno sodišče v Novi Gorici dne 29.11.2007 izdalo sklep o začasni odredbi opr. št. St 1, s katerim je dolžniku prepovedalo, med drugim tudi razpolaganje z njegovimi sredstvi ter opravljanje vsakršnih izplačil razen izhodiščnih plač, določenih s kolektivno pogodbo. Ta sklep je postal pravnomočen s sklepom Višjega sodišča v Kopru z dne 15.2.2008 opr. št. Cpg 21/2008. Če bi sodišče poslalo v izvršitev sklep o izvršbi, bi to pomenilo neupravičeno plačilo upniku.

Ugovor po izteku roka po 56. čl. ZIZ je izredno pravno sredstvo dolžnika. Zanj je značilno, da temelji na dejstvu, ki se nanaša na samo terjatev in je nastopilo po izvršljivosti odločbe. Dodaten pogoj za dopustnost uveljavljanja tega sredstva pa je tudi dejstvo, da dolžnik tega dejstva ni mogel uveljavljati v rednem ugovoru. Te predpostavke v obravnavanem primeru nedvomno niso podane, zato pritožnikovi trditvi, da bi moralo sodišče prve stopnje njegov ugovor tako opredeliti, ni sprejemljivo. Zato in ker dolžnik niti ne izpodbija ugotovitve sodišča prve stopnje, da pa je bil njegov ugovor vložen po izteku osem  dnevnega pritožbenega roka, torej prepozno, je pritožbeno sodišče njegovo pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2.tč.365.čl.ZPP v zvezi s 15.čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Ip 624/2008
Sodna praksa višjih sodišč, 2008-11-28

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor

Zaradi plačilne nesposobnosti in trenutne nelikvidnosti do zavrnitve upnikovega zahtevka ne more priti.

Pritožba dolžnika se zavrne in p o t r d i

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi izdan na podlagi verodostojne listine. V utemeljitev svoje odločitve je navedlo, da dolžnik v ugovoru ni uveljavljal pravno relevantnih dejstev, zaradi česar njegovega ugovora ni mogoče šteti kot obrazloženega.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik in predlaga njegovo razveljavitev. Navaja, da je sodišče nekritično dovolilo predlagano izvršbo. Poudarja, da ni plačilno sposoben, saj ima lokal pozimi zaprt. Zato spornega kredita ni poravnal, saj trenutno nima likvidnih finančnih sredstev.

Pritožbeno sodišče se v celoti strinja s stališčem sodišča prve stopnje, da dejstva, ki jih je v svojem ugovoru navedel dolžnik niso taka, ki bi, v kolikor bi se izkazala za resnična, privedla do zavrnitve tožbenega zahtevka, saj zaradi plačilne nesposobnosti in trenutne nelikvidnosti do zavrnitve upnikovega zahtevka ne more priti. Zato je pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo dolžnika zavrnilo ter potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Ip 633/2008
Sodna praksa višjih sodišč, 2008-11-28

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - utemeljen ugovor - zastaranje terjatve

Trditev, da so upnikove terjatve zastarale je nedvomno trditev o takem pravno pomembnem dejstvu, ki bi, v kolikor bi se izkazal za resnično, lahko imelo za posledico zavrnitev tožbenega zahtevka.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje sklep o izvršbi opr. št. VL z dne 9.4.2008 razveljavilo v delu, v katerem je dovoljena izvršba in določen izvršitelj ter sklenilo, da bo o zahtevku in stroških odločeno v pravdnem postopku pred Okrožnim sodiščem v Kopru. Svojo odločitev je utemeljilo s tem, da je dolžnik zoper sklep o izvršbi vložil obrazložen ugovor.

Zoper ta sklep se je pritožil upnik in predlagal njegovo razveljavitev, podrejeno pa spremembo tako, da se ugovor zavrne. V pritožbi navaja, da je sodišče prve stopnje nepravilno štelo, da je dolžnikov ugovor obrazložen, saj ni upoštevalo pet letni splošni zastaralni rok v katerem lahko terjatev zapade (prav: zastara). Tudi ne drži dolžnikova trditev, da ni lastnik  nikakršnega premoženja. Prepričan je, da prave podlage za razveljavitev sklepa o izvršbi v konkretnem primeru ni najti.

Ugovor dolžnika je utemeljen, kadar dolžnik v njem dokazno podprto navede dejstva, ki so pravno pomembna, to pa so tista, ki imajo lahko za posledico zavrnitev tožbenega zahtevka, če se izkažejo za resnična. Dolžnik je v obravnavanem primeru poleg pravno nepomembnih dejstev navedel tudi, da uveljavlja upnik plačilo terjatve na podlagi šestih računov v skupni višini 3.798,81 EUR s pp, čeprav je njegova terjatev že zastarala, zaradi česar ugovarja zastaranje. Trditev, da so upnikove terjatve zastarale je nedvomno trditev o takem pravno pomembnem dejstvu, ki bi, v kolikor bi se izkazal za resnično, lahko imelo za posledico zavrnitev tožbenega zahtevka, zlasti, ker sta v obravnavanem primeru tako upnik kot dolžnik gospodarska subjekta in ker je iz samega predloga za izdajo izvršbe na podlagi verodostojne listine razvidno, da uveljavlja upnik plačilo računov, ki naj bi zapadli v drugi polovici leta 2004. Zato je pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo upnika zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Ip 673/2008
Sodna praksa višjih sodišč, 2008-12-04

ugovor zoper sklep o izvršbi - neobrazložen ugovor - ugovor po izteku roka

Ker pritožnik dejansko navaja dejstva, ki se nanašajo na samo terjatev in ki so nastopila po izvršljivosti odločbe in katerih z rednim ugovorom tudi ni mogel uveljaviti, bo moralo sodišče prve stopnje to njegovo vlogo obravnavati tudi kot ugovor po izteku roka po 56. členu ZIZ.

Pritožba dolžnika se zavrne in p o t r d i

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor dolžnika po tem, ko je ugotovilo, da je ta neutemeljen.

Zoper ta sklep se je pritožil dolžnik in smiselno predlagal njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da njegova obveznost do upnika znaša le 1.943,02 EUR. V zvezi s tem pojasnjuje, da je upnik v prvi prisilni poravnavi nad dolžnikom prijavil svojo terjatev v višini 3.477.561,02 SIT. V zvezi s to terjatvijo je nato  upnik s sklepom o pravnomočno potrjeni prisilni poravnavi St 1 pridobil izvršilni naslov le v višini 1.750.593,72 SIT. Ponovno je upnik to terjatev prijavil v postopek druge prisilne poravnave nad dolžnikom. Zaradi učinkov prve prisilne poravnave, se je upnikova terjatev dodatno znižala za 60%. Glede na pravnomočen sklep druge potrjene prisilne poravnave je tako upnik pridobil izvršilni naslov  zgolj v višini 465.625,44 SIT, kar znaša 1.943,02 EUR.

Po pregledu spisovnih podatkov pritožbeno sodišče ugotavlja, da je v obravnavnem primeru sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom odločalo o ugovoru, ki ga je dolžnik podal dne 15.3.2001 (list. št. 6 spisa). V tem ugovoru pa je dolžnik navedel zgolj to, da zoper izdan izvršilni sklep ugovarja v odprtem roku iz vseh ugovornih razlogov. Ob takem stanju je stališče sodišča prve stopnje, da ugovor ni obrazložen in da se tak ugovor šteje kot neutemeljen popolnoma pravilno. Zato tudi glede odločitve sodišča prve stopnje, da se ugovor zavrne, pritožbeno sodišče nima prav nobenih pomislekov. Ob takem stanju je tudi pritožba dolžnika neutemeljena in jo je pritožbeno sodišče pravilno zavrnilo.

Pritožbene navedbe s katerimi dolžnik pojasnjuje, da pa se je njegova terjatev zaradi dveh sklenjenih prisilnih poravnal (do katerih pa je prišlo bistveno kasneje, po vložitvi ugovora) bistveno zmanjšala, glede na zgoraj obrazloženo, ni mogoče šteti za relevantne pri odločanju o utemeljenosti izpodbijanega sklepa. Ker pa pritožnik dejansko v njih navaja dejstva, ki se nanašajo na samo terjatev in ki so nastopila po izvršljivosti odločbe in katerih z rednim ugovorom tudi ni mogel uveljaviti, bo moralo sodišče prve stopnje to njegovo vlogo obravnavati tudi kot ugovor po izteku roka po 56. členu ZIZ ter se v tem postopku opredeliti do teh dolžnikovih navedb.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 1060/2007
Sodna praksa višjih sodišč, 2008-04-22

sodna taksa za tožbo - procesna predpostavka - delna oprostitev plačila sodne takse - obročno plačilo

Plačilo sodne takse za tožbo ni procesna predpostavka v primeru, če tožeča stranka izpolni pogoj za oprostitev plačila sodnih taks. Oprostitev pa je lahko tudi delna. Podvrsta delne oprostitve plačila sodnih taks je tudi obročno plačilo sodne takse.

in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Prvostopenjsko sodišče je z izpodbijanim sklepom ustavilo pravdni postopek na podlagi določbe 105.a čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Tožnik namreč v roku ni plačal takse (pet mesečnih obrokov takse) oziroma predložil potrdila o plačanih obrokih sodne  takse.

Zoper sklep se je tožnik pritožil. Podal je zahtevo za varstvo zakonitosti, zadeva naj se ponovno prouči in obravnava na prvi stopnji, lahko plača namreč le obroke po 5 EUR mesečno. Predlaga smiselno razveljavitev sklepa.

Sodišče v primeru, če tožbi ni priloženo dokazilo o plačilu sodne takse, ki mora biti plačana po predpisih o sodnih taksah in tudi niso podani pogoji za oprostitev plačila sodnih taks, ravna s tako vlogo kot z nepopolno vlogo. Če dokazilo tudi v roku za dopolnitev ni predloženo se šteje, da je tožba umaknjena (2. odst. 105.a čl. ZPP). Tako je torej plačana sodna taksa za tožbo procesna predpostavka za obravnavanje tožbe. Ni pa plačilo sodne takse za tožbo procesna predpostavka v primeru, če tožeča stranka izpolni pogoj za oprostitev plačila sodnih taks. Oprostitev pa je lahko tudi delna. Podvrsta delne oprostitve plačila sodnih taks je tudi obročno plačilo sodne takse (primerjaj 168.čl. ZPP). V predmetni pravdi pa je tožniku dovoljeno, da sodno takso za tožbo v višini 96,00 EUR poravna v petih mesečnih obrokih (sklep z dne 21.3.2007 opr.št. P 1 v zvezi s sklepom Višjega sodišča v Kopru opr.št. I Cp 529/2007 z dne 3.7.2007). Če je torej sodišče odločilo, da se stranki dovoli obročno plačilo sodne takse, plačilo le-te za tožbo ne more več biti procesna predpostavka in zato ni mogoče govoriti o domnevi umika iz 2.odst. 105.a čl. ZPP. Sklep je zato nezakonit, kljub temu da torej, kot ugotavlja prvostopenjsko sodišče, tožnik dolžnih obrokov sodne takse v rokih, ki so mu bili s sklepom določeni, ni plačal, ne more sodišče več ustaviti postopka na podlagi določbe 105.a čl. ZPP, postopek s tožbo mora torej nadaljevati, tožniku je bila s tem, ko je postopek sodišče ustavilo, vzeta možnost obravnavanja pred sodiščem ter je pritožbeno sodišče zato pritožbi ugodilo, sklep razveljavilo (3.tč. 365.čl. ZPP) in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.