TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSK sklep II Cpg 32/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-04-06

ugovor zapadlosti terjatve - nadaljevanje postopka

V konkretnem primeru je dolžnik zatrjeval, da terjatev upnika še ni zapadla, ne torej tudi, da terjatev ne bi obstajala. To pa pomeni, da je dolžnik izpodbijal sklep o izvršbi samo v delu, v katerem je sodišče dovolilo izvršbo. V takih primerih sodišče prve stopnje ob ugoditvi ugovoru ne razveljavi sklepa o izvršbi v celoti, ampak glede na določilo 3. odst. 62. člena ZIZ postopek nadaljuje kot postopek v ugovoru zoper sklep o izvršbi na podlagi izvršilnega naslova.

Pritožbi upnika se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se r a z v e l j a v i in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje postopanje.

Stroški pritožbenega postopka so del nadaljnjih izvršilnih stroškov.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi ugovora dolžnika sklep o izvršbi z dne 1.12.2005 razveljavilo v delu, s katerim je dovoljena izvršba, to je v 2. točki izreka, o zahtevku in stroških pa bo odločalo v pravdnem postopku Okrožno sodišče v N..

Zoper ta sklep se pritožuje upnik po svoji pooblaščenki zaradi zmotne uporabe materialnega prava in kršitve določb Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) in predlaga, naj pritožbeno sodišče napadeni sklep spremeni tako, da se dolžnikov ugovor zavrne oz., da napadeni sklep razveljavi. V pritožbi navaja, da dolžnik za svoje trditve, da naj bi bila z upnikom ustno dogovorjena kasnejša zapadlost računa, ni obrazložil z nobenim dejstvom in niti ni predložil nobenega dokaza. Če se je dolžnik kakorkoli pogovarjal s kakšno upnikovo uslužbenko, to ni bil dogovor, ki bi veljal med strankama izvršilnega postopka in ki bi vezal upnika, saj očitno ni šlo za dogovor z osebo, ki bi imela ustrezna pooblastila.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v nasprotju z določilom 3. odst. 62. člena ZIZ. V konkretnem primeru je namreč dolžnik zatrjeval, da terjatev upnika še ni zapadla, ne torej tudi, da terjatev ne bi obstajala. To pa pomeni, da je dolžnik izpodbijal sklep o izvršbi samo v delu, v katerem je sodišče dovolilo izvršbo. V takih primerih pa sodišče prve stopnje ob ugoditvi ugovoru ne razveljavi sklepa o izvršbi v celoti, ampak glede na določilo 3. odst. 62. člena ZIZ postopek nadaljuje kot postopek v ugovoru zoper sklep o izvršbi na podlagi izvršilnega naslova. Pritožbeno sodišče je zato ob ugoditvi pritožbe upnika izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnje postopanje, to je, da ravna glede na vsebino ugovora dolžnika zoper sklep o izvršbi v skladu s 3. odst. 62. člena ZIZ.

Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na določbi 3. odst. 165. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cpg 229/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-06-22

zamudna sodba - odgovor na tožbo - bistvena kršitev določb pravdnega postopka

Sodišče prve stopnje je izdalo zamudno sodbo v nasprotju z določbami ZPP-ja, s čimer je zagrešilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 7. točke 2. odst. 339. člena ZPP.

Pritožbi tožene stranke se ugodi, zamudna sodba sodišča prve stopnje se

r a z v e l j a v i in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Stroški pritožbenega postopka so del nadaljnjih pravdnih stroškov.

Z izpodbijano zamudno sodbo je sodišče prve stopnje odločilo, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki izročiti v posest poslovni prostor v objektu na parc. št. 460, vpisani v podvložku št. 1398/71 k.o. Š. v gradbenem in uporabnem stanju in površini, kot ga določa kupna pogodba z dne 7.5.1997. Odločilo pa je tudi, da je tožena stranka dolžna plačati tožeči stranki znesek 181.802.000,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 31.7.2004 dalje do plačila.

Zoper to zamudno sodbo se pritožuje tožena stranka po svojem pooblaščencu zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka ter predlaga, naj pritožbeno sodišče izpodbijano zamudno sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. V pritožbi navaja, da sodišče prve stopnje ni upoštevalo oz. je spregledalo, da je tožena stranka vložila odgovor na tožbo. Toženi stranki je bila tožba vročena dne 28.9.2004, nanjo pa je pravočasno in pravilno odgovorila saj je odgovor vložila na sodišče dne 28.10.2004, kot izhaja iz spisovnih podatkov na list. št. 22 spisa. Očitno je, da niso bili izpolnjeni pogoji za izdajo zamudne sodbe na podlagi 318. člena ZPP.

Pogoje za izdajo zamudne sodbe določa 318. člen Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Po 1. odst. 318. člena ZPP izda sodišče zamudno sodbo, če tožena stranka v roku iz 277. člena ZPP ne odgovori in če so izpolnjeni nadaljnji v zakonu izrecno v štirih točkah predpisani dodatni pogoji. Ker je iz spisovnih podatkov (list. št. 22 spisa) razvidno, da je tožena stranka pravočasno podala odgovor na tožbo, ki ji je bila vročena 28.9.2004, v obravnavanem primeru za izdajo zamudne sodbe ni bila izpolnjena že osnovna procesna predpostavka, da tožena stranka ni odgovorila na tožbo. Ker pa to dejansko pomeni, da je sodišče prve stopnje izdalo zamudno sodbo v nasprotju z določbami ZZP-ja, je sodišče prve stopnje zagrešilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 7. točke 2. odst. 339. člena ZPP zaradi česar je pritožbeno sodišče v skladu z določbami 1. odst. 354. člena ZPP sodbo sodišča prve stopnje razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču v ponovno sojenje.

ZPP člen 277,  318,  318/1,  339,  339/2-7,  277,  318,  318/1,  339,  339/2-7.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 160/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-11-03

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - vročanje ugovora upniku - zadostno število izvodov ugovora

Ker sodišče ugovora ni bilo dolžno posredovati v odgovor upniku, tudi ni imelo podlage zahtevati od vložnika še en izvod ugovora, kar pomeni, da je brez zakonitega razloga pritožnika pozivalo na dopolnitev vloge.

Pritožbi dolžnika se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se r a z v e l j a v i in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje postopanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo ugovor dolžnika. Ugotovilo je, da je ta ugovor vložil le v enem izvodu in da kljub pozivu po 5. odst. 108. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ sodišču ni predložil še en izvod ugovora.

Zoper ta sklep se je pritožil dolžnik, ki v pritožbi navaja, da gre v obravnavanem primeru za goli formalizem sodišča in za popolno privilegiranje ene strani. Tožnik bi si, četudi je ugovor res vložil le v eni kopiji, zlahka pridobil kopijo ugovora.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je v obravnavanem primeru dolžnik vložil ugovor zoper sklep izdan na podlagi verodostojne listine. Za ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine pa veljajo določbe 53. in 54. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) s tem, da znaša v meničnih in čekovnih sporih rok za ugovor tri dni. To pa pomeni, da v postopku z ugovorom proti sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine ne velja določba 57. člena ZIZ (o obveznem vročanju ugovora dolžnika upniku), razen kadar dolžnik sklep o izvršbi izpodbija samo v delu, v katerem je bila dovoljena izvršba, kar pa ne velja za obravnavani primer. Le vloge, ki jih mora sodišče vročiti nasprotni stranki, mora vložnik vložiti v toliko izvodih, kolikor jih je treba za sodišče in nasprotno stranko (106. čl. ZPP v zvezi s 15.čl. ZIZ). Ker v obravnavanem primeru sodišče ugovora ni bilo dolžno posredovati v odgovor upniku, tudi ni imelo podlage zahtevati od vložnika še en izvod ugovora, kar pomeni, da je brez zakonitega in s tem utemeljenega razloga pritožnika pozivalo na dopolnitev vloge. Zato je pritožbeno sodišče pritožbi dolžnika ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje. Pri nadaljnjem odločanju pa bo moralo sodišče odločiti o utemeljenosti vloženega ugovora.

ZIZ člen 53,  54,  57,  53,  54,  57.  ZPP člen 106,  106.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 165/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-11-03

izvršba na podlagi verodostojne listine - ustavitev izvršbe

Sodišče prve stopnje je imelo v sporočilih podlago, da v skladu z 2. odst. 141. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju izvršbo na računu pri organizaciji za plačilni promet ustavi.

Pritožba upnika se zavrne in se p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ustavilo izvršbo na računu pri organizaciji za plačilni promet. Ugotovilo je, da je organizacija za plačilni promet sklep o izvršbi vrnila sodišču s pojasnilom, da v enem letu po prejemu le tega na dolžnikovem računu ni bilo nobenega priliva sredstev oz. sredstev v vezavi.

Proti navedenemu sklepu je upnik vložil pritožbo zaradi napačne ugotovitve dejanskega stanja ter nepravilno uporabe materialnega prava. V pritožbi navaja, da je dne 23.6.2003 sodišču predlagal nadaljevanje izvršbe na dolžnikov transakcijski račun, ki ga ima odprtega pri N. d.d.. Ker do 29.5.2006 upnik od dolžnika ne prejel nobenega plačila, je z vlogo z dne 29.5.2006 sodišču predlagal nadaljevanje izvršbe na transakcijski račun, ki ga ima dolžnik odprtega pri B. d.d.. Z izpodbijanim sklepom je sodišče ustavilo izvršbo na računu pri organizaciji za plačilni promet. Predvideva, da se ta sklep nanaša na transakcijski račun N. d.d., ne pa tudi na transakcijski račun, ki ga ima dolžnik pri B. d.d.. Ker je le N. d.d. vrnila sklep o izvršbi sodišču, bi to smelo ustaviti izvršbo le na njen transakcijski račun. Ker je torej sodišče prve stopnje izvršbo na računu pri organizaciji za plačilni promet ustavilo v nasprotju z zakonom o izvršbi in zavarovanju predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi ter nadaljuje z izvršbo skladno s predlogom upnika.

Iz spisovnih podatkov je razvidno, da je upnik že v predlogu za izvršbo na podlagi verodostojne listine sodišču predlagal, da se dovoli izvršba z rubežem denarnih sredstev, ki jim ima dolžnik na računu št. pri N. d.d. in z rubežem denarnih sredstev, ki jih ima na računu št. pri B. d.d.. Sodišče prve stopnje je nato s sklepom z dne 4.4.2003 dovolilo predlagano izvršbo. Z dopisom z dne 7.3.2006 je B. d.d. sodišče prve stopnje obvestila, da vrača sklep o izvršbi, ker v obdobju enega leta od zadnjega priliva dne 18.2.2005 na računu dolžnika ni bilo nobenih prilivov in sklepa o izvršbi ni mogla izvršiti, tako sporočilo pa je dne 13.4.2006 sodišču posredovala tudi N. d.d.. To pa pomeni, da je imelo sodišče prve stopnje v navedenih sporočilih podlago, da v skladu z 2. odst. 141. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju izvršbo na računu pri organizaciji za plačilni promet ustavi. Zato je pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo upnika zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cpg 196/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-11-03

stroški do začetka stečajnega postopka - predujem za kritje stroškov

Predlagateljica zatrjuje zgolj, da predujma glede na svoje ekonomsko in socialno stanje ni sposobna poravnati. Ta okoliščina po stališču pritožbenega sodišča na višino predujma ne more vplivati.

Pritožba predlagateljice se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da mora predlagateljica za pokritje stroškov do začetka stečajnega postopka položiti predujem v višini 400.000,00 SIT. Predlagateljico je tudi opozorilo, da bo sodišče, v kolikor določenega predujma v roku 15 ne bo položila, njen predlog zavrglo.

Zoper ta sklep se pritožuje predlagateljica. V pritožbi navaja, da s sklepom določenega zneska ne more plačati, saj nima toliko denarja. Zato predlaga, da se ji določi predujem v višini 200.000,00 SIT. Navaja še, da je že iz predlogu priloženih listin razvidno, da je podjetje že dalj časa nelikvidno. V letu 2005 je poslovalo z izgubo v višini 3.201.309,00 SIT. Že iz teh podatkov je razvidno, da nima denarja. Če njeni pritožbi ne bi ugodili, bo s.p. ostal še naprej odprt, prispevkov ne bo mogla plačevati, s tem pa se bo povzročala še večja škoda državi, ki je največji upnik.

Po določilih 93. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (ZPPSL, Ur. l. RS, št. 67/93 s spremembami), mora predlagatelj stečajnega postopka dati predujem, ki ga določi stečajni senat za kritje stroškov do začetka stečajnega postopka. Če predlagatelj ne da določenega predujma, predsednik stečajnega senata predlog zavrže. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je stečajni senat izpodbijani sklep izdal v skladu z navedeno zakonsko določbo, pri čemer je še dodatno pojasnil, da je predujem namenjen stroškom raznih objav, največji del pa odpade na stroške, povezane z ugotavljanjem dolžnikovega ekonomsko-finančnega stanja zaradi ugotovitve, ali naj se vodi stečajni postopek oz. ali naj pride zaradi pomanjkanja premoženja do njegove takojšnje zaključitve. Pritožnica v svoji pritožbi ne navaja nobenih razlogov, zaradi katerih naj bi bil predujem v višini, kot ga je z izpodbijanim sklepom določilo sodišče prve stopnje, neustrezen, oz. previsok. Zatrjuje zgolj, da predujma glede na svoje ekonomsko in socialno stanje ni sposobna poravnati. Ta okoliščina pa po stališču pritožbenega sodišča na višino predujma ne more vplivati. Zato je iz navedenih razlogov pritožbeno sodišče pritožbo predlagateljice zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2.tč.365.čl. ZPP v zvezi s 15.čl. ZPPSL).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 189/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-11-30

oprostitev plačila sodnih taks za pravne osebe

Po 5. odst. 168. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) sodišče sicer lahko oprosti plačila sodnih taks tudi pravne osebe, vendar le za vlogo iz 1. odst. 105.a člena ZPP, med katerimi pa ni naveden ugovor zoper sklep o izvršbi.

Pritožba dolžnika se zavrne in se v izpodbijanem delu p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje: 1. sklep o izvršbi z dne 16.11.2005 razveljavilo v 2., 3. in 4. točki izreka in odločilo, da se postopek nadaljuje kot pri ugovoru proti plačilnemu nalogu pri pristojnem Okrožnem sodišču v K.; 2. odločitev o dolžnikovih stroških za ugovor in upnikovih stroških za ugovor pridržalo za pravdo pri Okrožnem sodišču v K.; in 3. dolžnikov predlog za oprostitev plačila sodne takse za ugovor zavrglo.

Proti navedenemu sklepu je dolžnik vložil pritožbo v delu, kjer je bilo odločeno o zavrženju njegovega predloga za oprostitev plačila sodne takse. Pritožbenemu sodišču je predlagal, da sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu odpravi in hkrati tožeči stranki odobri oprostitev plačila sodne takse. V pritožbi navaja, da mu je bilo z začasno odredbo Okrožnega sodišča v K. prepovedano razpolaganje z denarnimi sredstvi na računih, da se ne strinja s tem, da oprostitev plačila sodne takse v obravnavanem primeru ni mogoča, saj je dolžnik v podobnem sporu pred Upravnim sodiščem že uspel, da je sklep sodišča prve stopnje nezakonit in v nasprotju z obstoječo sodno prakso, da sodišče ni popolno in pravilno ugotovilo dejansko stanje obravnavane zadeve in da dejansko tako stališče sodišča prve stopnje pomeni, da ni upravičen do sodnega varstva.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje popolnoma pravilno odločilo, ko dolžnikovemu predlogu za oprostitev plačila sodne takse za ugovor ni ugodilo. Po 5. odst. 168. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) sodišče sicer lahko oprosti plačila sodnih taks tudi pravne osebe, vendar le za vloge iz 1. odst. 105.a člena ZPP, med katerimi pa ni naveden ugovor zoper sklep o izvršbi. To sicer pomeni, da bi moralo sodišče prve stopnje dolžnikov predlog pravilno zavrniti, ne pa zavreči, vendar pa takšna odločitev ni v škodo pritožniku. Ob taki zakonski ureditvi, ko dejansko že po zakonu ni mogoče oprostiti dolžnika za plačilo sodne takse za ugovor zoper sklep o izvršbi, so povsem nepomembne in pravne neupoštevne navedbe, ki jih je v pritožbi podal dolžnik. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ pritožbo dolžnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZPP člen 105a,  105a/1,  168,  168/5,  105a,  105a/1,  168,  168/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 301/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-11-21

zaznamba sklepa o izvršbi po uradni dolžnosti - prisilna poravnava nad dolžnikom

ZPPSL ne določa nobenih posledic prisilne poravnave v zvezi z zemljiško knjigo.

Pritožba se zavrne in p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Dovoli se izbris zaznambe nepravnomočnosti vpisa pri vl.št. 92 k.o. R. (za parc.št. 901/1) in pri vl.št. 490 k.o. S. (za parc.št. 4445/3).

Okrajno sodišče v P. je 6.1.2005 izdalo sklep , s katerim je na podlagi sklepa o izvršbi Okrajnega sodišča v P. z dne 20.11.2004, opr.št. I , odredilo zaznambo izvršbe in vknjižbo hipoteke za zavarovanje denarne terjatve upnice N. Š., na parc.št. 901/1, vpisani v vl.št. 92 k.o. R. in na parc.št. 4445/3, vpisani v vl.št. 490 k.o. S.

Zoper sklep je vložila pritožbo K.z.P., dolžnik v izvršilnem postopku in zemljiško knjižni lastnik nepremičnin, na katerih je bil odrejen vpis. V pritožbi navaja, da je bil 9.12.2004 nad njo začet postopek prisilne poravnave in da je upnica terjatve, v zvezi s katero je bil odrejen vpis, po presoji upravitelja prisilne poravnave nezavarovana upnica.

Sodišče je z napadenim sklepom v skladu s 86. členom Zakona o zemljiški knjigi (ZZK-1) po uradni dolžnosti zaznamovalo sklep o izvršbi, s katerim je izvršilno sodišče dovolilo izvršbo na nepremičnino in na nepremičnini vknjižilo hipoteko. Pritožnik se sklicuje na 36. člen Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (ZPPSL), ki določa pravne posledice uvedbe postopka prisilne poravnave, med njimi tudi prekinitev začetih izvršilnih postopkov (izvršilni postopek je bil z dnem začetka postopka prisilne poravnave 9.12.2004 prekinjen). ZPPSL pa ne določa nobenih posledic prisilne poravnave v zvezi z zemljiško knjigo. Sklep o izvršbi je bil izdan pred prekinitvijo izvršilnega postopka, zato je sodišče pravilno odredilo vpise na njegovi podlagi. Zatrjevana okoliščina, da naj bi upravitelj prisilne poravnave upnico štel za nezavarovano upnico (oziroma, da naj ji ne bi priznaval ločitvene pravice), na zemljiškoknjižni postopek zaznambe sklepa o izvršbi prav tako ne vpliva, saj se nanaša le na postopek prisilne poravnave.

Ker prvostopenjsko sodišče v postopku ni zagrešilo tudi nobenih absolutnih bistvenih kršitev postopka, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep zemljiškoknjižnega sodnika ter hkrati na podlagi določbe 2. točke 3. odstavka 161. člena ZZK-1 dovolilo izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 1143/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-02-28

umik tožbe - stroški postopka - smrt tožeče stranke - nepremoženjska škoda

Terjatev iz naslova nepremoženjske škode je prenehala po 176. čl. Obligacijskega zakonika - OZ. Gre torej za primer umika tožbe zaradi neutemeljenosti zahtevka, čeprav je za tožečo stranko to nesporno postal šele naknadno in tudi brez njene krivde. Za odločanje o stroških pa je bistveno ravno to.

Pritožba se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom naložilo tožeči stranki, da mora toženi stranki povrniti 886.585,00 SIT pravdnih stroškov.

Zoper ta sklep se je pritožila tožeče stranka in v pritožbi navaja, da je v predmetni zadevi prišlo do umika tožbe zaradi smrti tožeče stranke. Čeprav se je postopek na prvi stopnji zaključil sorazmerno hitro, je bolezen pri tožniku hitro napredovala, tako, da je na dan, ko bi se morala zadeva na prvi stopnji zaključiti, umrl. Tožnik je bil v tem postopku oproščen plačila stroškov postopka. Do umika tožbe ni prišlo po njegovi krivdi, niti ni prišlo iz razloga, ker bi tožena stranka tožbeni zahtevek izpolnila. Do umika tudi ni prišlo, ker stranka v pravdi ne bi uspela, saj temelj tožbenega zahtevka vse od začetka ni bil sporen. Do umika je prišlo zgolj in samo zaradi višje sile, torej smrti, ki je prehitela sodni postopek in zaradi veljavne zakonodaje, po kateri mora tožnik v primeru vtoževanega zahtevka iz naslova nematerialne škode dočakati pravnomočno sodno odločbo. V konkretnem primeru temu ni bilo tako, zato prav iz tega razloga tožeči stranki ni mogoče naprtiti stroškov postopka tožene stranke.

Med pravdnim postopkom je tožnik umrl, zato so njegovi dediči kot procesni nasledniki, kar je v njihovem imenu storila odvetnica, tožbo umaknili. Terjatev iz naslova nepremoženjske škode je prenehala po 176. čl. Obligacijskega zakonika - OZ. Taka terjatev, če ni priznana s pravnomočno odločbo, ali pisnim sporazumom, ne preide na dediče. Gre torej za primer umika tožbe zaradi neutemeljenosti zahtevka, čeprav je za tožečo stranko to nesporno postal šele naknadno in tudi brez njene krivde. Za odločanje o stroških pa je bistveno ravno to. Drugačna situacija bi bila le, če bi tožena stranka zahtevek izpolnila. Pravilo o povrnitvi stroškov umika tožbe namreč določa, da mora tožeča stranka, ki umakne tožbo nasprotni stranki povrniti pravdne stroške, razen če jo je umaknila takoj, ko je tožena stranka izpolnila zahtevek (1. odst. 158. čl. ZPP). Prenehanje terjatve za povrnitev nepremoženjske škode zaradi oškodovančeve smrti ni mogoče izenačiti z izpolnitvijo zahtevka. Čim je tako pa ima pri odločanju o stroških postopka umik tožbe enak pravni pomen kot , če tožnik s tožbenim zahtevkom ne bi uspel. Ker je odločitev sodišča prve stopnje pravilna, višina stroškov pa ni sporna, je pritožbeno sodišče pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP).

ZPP člen 158,  158/1,  158,  158/1.  OZ člen 176,  176.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.