VSC sklep II Ip 528/2007
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-05-09

Sodišče prve stopnje se ni opredelilo do ključnega dejstva, ali se dolžnik s svojim ravnanjem namenoma izogiba prilivom na svoj račun in s tem onemogoča ali precej otežuje uveljavitev upnikove terjatve, kot je zatrjeval upnik.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Odločitev o stroških tega pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je z v uvodu navedenim sklepom ugodilo ugovoru dolžnika zoper sklep o začasni odredbi opr. št. Ig 04/01007 z dne 4. 1. 2005 in izdano začasno odredbo razveljavilo.

Proti takšnemu sklepu se je iz vseh pritožbenih razlogov po I. odstavku 338. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) v zvezi s 366. členom ZPP in s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ) pravočasno pritožil upnik po svojem pooblaščencu. V pritožbi je navedel, da je sodišče prve stopnje kršilo določila pravdnega postopka, ker se ni opredelilo do vseh upnikovih navedb, zlasti ne o tem, da ima dolžnik svoje dolžnike, do katerih ima terjatve, ki pa jih prodaja in denarja ne usmeri na svoj poslovni račun z namenom izogiba prilivov na svoj račun. Zaradi navedenega izpodbijanega sklepa ni mogoče preizkusiti. Po mnenju upnika sodišče prve stopnje tudi ni nesporno ugotovilo, da dolžnikov dolžnik do dolžnika nima nobene obveznosti, niti se ni opredelilo do navedb, da dolžnik sam priznava, da sklepa asignacije, torej da ne posluje preko svojega poslovnega računa ter do navedb, da je dolžnik od V. d.d. prejel plačilo.

V odgovoru na pritožbo je dolžnik navedel, da upnik ni izkazal, da bi se naj dolžnik izogibal plačilu upnikove terjatve in tudi, da bi dolžnik imel terjatve do dolžnikovih dolžnikov, za kar pa je dokazno breme na njem.

Upnik v pritožbi upravičeno graja pomanjkljivosti dejanskih ugotovitev in zaključkov izpodbijanega sklepa. V skladu s I. odstavkom 270. člena ZIZ izda sodišče prve stopnje začasno odredbo v zavarovanje denarne terjatve, če upnik izkaže za verjetno, da njegova terjatev obstoji ali mu bo nastala ter hkrati verjetno izkaže tudi nevarnost, da je zaradi dolžnikovega odtujevanja, skrivanja ali kakšnega drugačnega razpolaganja s premoženjem uveljavitev terjatve onemogočena ali precej otežena (II. odstavek 270. člena ZIZ).

Sodišče prve stopnje v obravnavanem primeru ni v celoti ugotovilo pravno pomembnih dejstev za presojo utemeljenosti dolžnikovega ugovora zoper sklep o začasni odredbi opr. št. Ig 04/01007 z dne 4. 1. 2005 in s tem pogojev za izdajo začasne odredbe. V izpodbijanem sklepu je ob odločanju o ugovoru dolžnika zoper sklep o začasni odredbi svojo odločitev oprlo le na asignacijsko pogodbo z dne 26. 7. 2004 in na izjavi (prvotno predlaganih) dolžnikovih dolžnikov E. d.o.o. in G. d.o.o. Zaključilo je, da sta oba dolžnikova dolžnika izjavila, da terjatev dolžnika ne obstoji, kar pa ne drži, saj se dolžnikov dolžnik E. d.o.o. v izjavi z dne 1. 9. 2004 dejansko sploh ni opredelil o tem, kakšno obveznost ima oziroma je imel do dolžnika in na kakšen način je prišlo do prenehanja terjatve dolžnika do navedenega dolžnikovega dolžnika. Sodišče prve stopnje se tudi ni opredelilo do ključnega dejstva, ali se dolžnik s svojim ravnanjem namenoma izogiba prilivom na svoj račun in s tem onemogoča ali precej otežuje uveljavitev upnikove terjatve, kot je zatrjeval upnik. Sklenjeno asignacijsko pogodbo z dne 26. 7. 2004 je namreč sodišče prve stopnje presojalo zgolj z vidika, da je bil upnik delno poplačan na podlagi te pogodbe, ni pa se opredelilo do narave takšnega dolžnikovega načina poslovanja.

Sodišče prve stopnje bo v novem postopku moralo ugotoviti vsa navedena pravno pomembna dejstva za odločitev o ugovoru zoper izdano začasno odredbo, pri tem pa presoditi tudi, ali takšno dolžnikovo ravnanje morebiti ne kaže na to, da dolžnik dejansko favorizira nekatere upnike in s tem onemogoča oziroma precej otežuje uveljavljanje terjatev drugih upnikov, glede na okoliščine primera pa razmisliti tudi o razpisu naroka za obravnavo dolžnikovega ugovora (II. odstavek 58. člena ZIZ).

Ker je dejansko stanje v obravnavani izvršilni zadevi ostalo nepravilno oziroma nepopolno ugotovljeno, je sodišče druge stopnje utemeljeni pritožbi upnika v celoti ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. točka 365. člena ZPP v zvezi s 355. in 366. členom ZPP in s 15. členom ZIZ).

Na podlagi III. odstavka 165. člena ZPP se odločitev o stroških pritožbenega postopka pridrži za končno odločbo.

ZIZ člen 270,  270/1,  270/2,  270,  270/1,  270/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.