VSC sklep Kp 161/2007
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-06-07

obnova postopka - preklic pogojne obsodbe - izpolnitev obveznosti

Tudi, če obsojenec šele po pravnomočnosti sodbe o preklicu plača določeno obveznost in s tem izpolni posebni pogoj iz pogojne obsodbe tega novega dejstva ni mogoče več upoštevati, ker postopka za preklic pogojne obsodbe ni mogoče obnoviti.

Pritožba obsojenega S. G. se zavrne kot neutemeljena.

Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo zahtevo obsojenčevih zagovornikov za obnovo kazenskega postopka (pravilno: zahtevo za obnovo postopka za preklic pogojne obsodbe).

Zoper ta sklep se je pravočasno pritožil obsojeni po zagovornikih zaradi kršitve določb ZKP. V. s. v C. je predlagal, naj izpodbijani sklep razveljavi.

Zadeva je bila s strani sodišča druge stopnje odstopljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije, Zunanji oddelek v .. Višji državni tožilec svétnik F. H. jo je vrnil z dopisom z dne 24.04.2007, št. Ktp/1/-II 77/07, da o pritožbi ne bo podal svojega predloga.

Sodišče druge stopnje zavrača pritožbeno stališče, da je izpodbijani sklep nepravilen in nezakonit, ker meni, da je ravno obratno. V celoti sprejema pravilno pravno naziranje sodišča prve stopnje, da obnova postopka za preklic pogojne obsodbe zaradi novega dejstva, ki je nastalo šele po pravnomočnosti sodbe o preklicu pogojne obsodbe, ni mogoča. Res 406. člena ZKP izrecno ne določa, kateri kazenski postopek je mogoče obnoviti (splošni ali posebni postopek). Vendar je iz določb 407. člena ZKP jasno razlogovati, da je mogoča samo obnova splošnega oz. rednega kazenskega postopka, ki se je po opravljeni glavni obravnavi končal z obsodilno sodbo.

V tej zadevi se je kazenski postopek na prvi stopnji končal z obsodilno sodbo sodišča prve stopnje z dne 22.02.2004, opr. št. K 42/99-94, s katero je bil obsojenec spoznan za krivega nadaljevanega kaznivega dejanja zatajitve po IV. in I. odstavku 215. člena KZ ter kaznovan s pogojno obsodbo, v kateri je bil poleg kazni eno leto zapora in triletne preizkusne dobe določen še posebni pogoj prostovoljnega plačila premoženjske koristi v znesku 1,566.000,00 SIT (sedaj 6.534,80 EUR) v roku enega leta in pol. Pogojna obsodba iz te sodbe, ki je postala pravnomočna dne 22.04.2002, je bila s sodbo sodišča prve stopnje z dne 01.06.2005, opr. št. Ks 443/2004-54, v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Celju z dne 15.11.2005, opr. št. Kp 342/2005, preklicana in izrečena v njej določena kazen eno leto zapora. V postopku za izredno omilitev kazni je bila ta kazen s sklepom Vrhovnega sodišča Republike Slovenije v Ljubljani z dne 28.09.2006, opr. št. IX Ips 69/2006, znižana na enajst mesecev zapora.

Obnova kazenskega postopka iz obnovitvenega razloga po 3. točki I. odstavka 410. člena ZKP (nova dejstva ali novi dokazi) je uspešna, če je mogoče v zvezi s prejšnjimi dokazi pričakovati spremembo obsodilne sodbe v oprostilno ali obsodbo po milejšem zakonu (npr. po temeljnem kaznivem dejanju namesto po kvalificiranem). Obsojenec se v pritožbi sicer pravilno sklicuje na IV. odstavek 506.člena ZKP , v katerem so določene pristojnosti sodišča prve stopnje v preklicnem postopku. Vendar med temi ni možnosti izdaje oprostilne sodbe ali obsodbe po milejšem zakonu. Ugotavlja se le, zakaj posebni pogoj ni izpolnjen. Tej ugotovitvi sledijo samo tri možnosti: preklic pogojne obsodbe in izrek že določene kazni (ta ne more biti niti nižja niti višja od kazni zapora, ki je določena v pogojni obsodbi), določitev novega izpolnitvenega roka v okviru pogojne obsodbe in končno ustavitev postopka za preklic pogojne obsodbe.

Ker je obsojenec plačal preostanek obveznosti v znesku 1,136.000,00 SIT (sedaj 4,740,44 EUR) šele dne 23.02.2006, torej več kot tri mesece po pravnomočnosti sodbe o preklicu, to dejstvo na preklic ali nepreklic pogojne obsodbe ne more več vplivati na noben način. Uspešen bi bil le, če bi bilo plačilo opravljeno v samem preklicnem postopku. Zato je to plačilo prepozno. Pritožbena trditev, da je bila z izpodbijanim sklepom obsojencu kršena pravica do sodnega varstva iz 23. člena Ustave Republike Slovenije, tako ne drži.

Iz teh razlogov sodišče druge stopnje pritožbi ni ugodilo.

ZKP člen 410,  410/1,  410/1-3,  506,  506/4,  410,  410/1,  410/1-3,  506,  506/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.