VSL sklep I Cpg 286/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-01-11

zastaranje - splošni zastaralni rok - samostojni podjetnik posameznik

Iz 1. odstavka 374. člena ZOR izhaja, da se to določilo nanaša na zastaranje "medsebojnih terjatev družbenih pravnih oseb iz pogodb v prometu blaga in storitev". Pojma "družbenih pravnih oseb" iz pravkar citiranega besedila 1. odstavka 374. člena ZOR po razumevanju pritožbenega sodišča ni mogoče uporabiti za samostojnega podjetnika posameznika, kar je bila tožeča stranka ob sklenitvi zatrjevane pogodbe. Pojem družbenih pravnih oseb se je namreč v času sprejetja ZOR uporabljal za pravne osebe. Samostojni podjetnik posameznik pa je in je bil vselej fizična oseba.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in se zadeva vrne v novo sojenje sodišču prve stopnje.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razveljavilo sklep o izvršbi v 1. in 3. točki izreka in zavrnilo tožbeni zahtevek, s katerim je tožeča stranka uveljavljala plačilo 201.000,00 SIT.

Proti sodbi sodišča prve stopnje vlaga pravočasno pritožbo tožeča stranka. V pritožbi uveljavlja pritožbeni razlog zmotne uporabe materialnega prava. Pritožbenemu sodišču predlaga, naj izpodbijano sodbo spremeni in ugodi tožbenemu zahtevku.

Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

V okviru uradoma upoštevnih razlogov pritožbeno sodišče ugotavlja, da je podan pritožbeni razlog zmotne uporabe materialnega prava.

Iz razlogov izpodbijane sodbe izhaja, da je sodišče prve stopnje upoštevalo triletni zastaralni rok iz 1. odstavka 374. člena ZOR (v zvezi s 1060. členom OZ). Takšno izhodišče pa je po prepričanju pritožbenega sodišča zmotno. Iz 1. odstavka 374. člena ZOR namreč izhaja, da se to določilo nanaša na zastaranje "medsebojnih terjatev družbenih pravnih oseb iz pogodb v prometu blaga in storitev". Pojma "družbenih pravnih oseb" iz pravkar citiranega besedila 1. odstavka 374. člena ZOR po razumevanju pritožbenega sodišča ni mogoče uporabiti za samostojnega podjetnika posameznika, kar je bila tožeča stranka ob sklenitvi zatrjevane pogodbe. Pojem družbenih pravnih oseb se je namreč v času sprejetja ZOR uporabljal za pravne osebe. Samostojni podjetnik posameznik pa je in je bil vselej fizična oseba. V obravnavanem primeru je za presojo o zastaranju zato treba uporabiti splošni zastaralni rok iz 371. člena ZOR. Upoštevaje neizpodbijano dejansko ugotovitev, da naj bi obveznost plačila za zatrjevana dela nastala 16.11.1998, zastaralni rok petih let do vložitve tožbe 4.4.2002 ni mogel poteči. Ugovor zastaranja glede na navedeno zato ne more biti utemeljen, čeprav po prepričanju pritožbenega sodišča ne iz razlogov, ki jih navaja pritožnik.

Iz razlogov izpodbijane sodbe ni razviden odgovor na ugovor pasivne legitimacije. Izpodbijana sodba tako ne ugotavlja obstoja spornega pogodbenega razmerja. Zato je podan razveljavitveni razlog iz 2. odstavka 458. člena ZPP. Pritožbeno sodišče je zato moralo izpodbijano sodbo razveljaviti.

V nadaljevanju postopka bo treba ugotoviti, ali so resnične trditve tožeče stranke, da je tožena stranka naročila izvedbo opravljenih del. Ta dejstva je sodišče prve stopnje v dosedanjem postopku že ugotavljalo z zaslišanjem prič. Pritožbeno sodišče s tem v zvezi opozarja na trditve tožeče stranke iz vloge z dne 27.11.2002, iz katerih sledi, da je pooblaščenec za sklepanje pogodbe za upnico S. M. podpisal pogodbo za opravljanje del in da je dobil tudi ustrezne listine o varstvu pri delu pri varnostnem inženirju tožene stranke za delavce, ki so dela opravljali. Pri ugotavljanju resničnosti teh trditev naj se sodišče prve stopnje osredotoči na izpovedbo S. M. Prav tako naj bo v nadaljevanju postopka pozorno na trditve tožeče stranke o razlogih za prenehanje opravljanja del, ker da niso dobili plače od upnice. Iz izpovedbe zaslišanega A. H. bi namreč bilo mogoče sklepati o drugačnem razlogu za prenehanje opravljanja del. Pritožbeno sodišče še dodaja, da sicer ne more slediti pritožbenim razlogom, ki izpodbijajo presojo sodišča prve stopnje o zatrjevanem priznanju vtoževane terjatve.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na 3. odstavku 165. člena ZPP.

ZOR člen 371,  374,  374/1,  371,  374,  374/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.