TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSK sklep II Ip 545/2007
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-06-01

izvršba na dolžnikova denarna sredstva pri organizaciji za plačilni promet - ustavitev izvršbe

Sodišče izvršbo ustavi, če organizacija za plačilni promet vrne sklep sodišču, ker v enem letu po prejemu sklepa na dolžnikovem računu ni nobenega priliva sredstev oz. sredstev v vezavi.

Pritožba upnika se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje izvršbo na denarna sredstva dolžnika pri banki ustavilo.

Zoper ta sklep se je po pooblaščencu pritožil upnik in predlagal njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da je po vpogledu v bazo podatkov transakcijskih računov dne 23.3.2007 ugotovil, da ima dolžnik še vedno odprt transakcijski račun pri V. banki d.d.. To pa pomeni, da ugotovitev sodišča ne drži. Očitno namerava dolžnik upnika izigrati.

V obrazložitvi izpodbijanega sklepa je sodišče prve stopnje navedlo da so razlogi za ustavitev izvršbe na denarna sredstva v tem, ker: 1. dolžnik pri K. banki d.d. nima več odprtega transakcijskega računa, in 2. ker je V. banka d.d. sklep o izvršbi sodišču vrnila iz razloga po 2. odst. 141. čl. ZIZ. Po določbah 2. odst. 141. čl. ZIZ sodišče izvršbo ustavi, če organizacija za plačilni promet vrne sklep sodišču, ker v enem letu po prejemu sklepa na dolžnikovem računu ni nobenega priliva sredstev oz. sredstev v vezavi. To pa seveda pomeni, da sodišče prve stopnje izvršbe na transakcijskem računu pri V. banki d.d. ni ustavilo iz razloga, ker bi bil dolžnikov transakcijski račun pri tej banki zaprt, pač pa iz povsem drugega razloga. Zato upnikove pritožbene trditve v obravnavani zadevi niso relevantne. Iz navedenega razloga je pritožbeno sodišče njegovo pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 63/2009, enako tudi I R 136/2009, I R 139/2009
VSM sklep III Cp 1189/2007
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-08-10

sprememba priimka mladoletne osebe - soglasje mladoletnika

Mladoletna je bila rojena in je torej v času odločanja že dopolnila 11 let, zato sprememba njenega imena brez njenega soglasja ali ugotovitve sodišča, da ni sposobna izraziti svoje volje, ni dopustna, zaradi česar je pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v ponovno odločanje (tretji odstavek 165. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 37. členom Zakona o nepravdnem postopku - ZNP).

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da se priimek mladoletne, rojene, spremeni v priimek tako, da njeno osebno ime glasi.

Tak sklep izpodbija s pravočasno pritožbo nasprotni udeleženec (oče). Uveljavlja vse pritožbene razloge in predlaga spremembo, podrejeno pa razveljavitev izpodbijanega sklepa in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Predlagateljica na pritožbo ni odgovorila.

Na podlagi določila 12. člena Zakona o osebnem imenu - (ZOI-1) je za spremembo osebnega imena mladoletne osebe potrebno njeno soglasje, če je otrok že dopolnil 9 let in je glede na svoj osebnostni razvoj sposoben izraziti svojo voljo.

Mladoletna je bila rojena in je torej v času odločanja že dopolnila 11 let, zato sprememba njenega imena brez njenega soglasja ali ugotovitve sodišča, da ni sposobna izraziti svoje volje, ni dopustna, zaradi česar je pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v ponovno odločanje (tretji odstavek 165. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 37. členom Zakona o nepravdnem postopku - ZNP).

V ponovljenem postopku bo sodišče prve stopnje ravnalo v skladu z določilom 12. člena ZOI-1, premotrilo pa bo tudi v pritožbi podan dokazni predlog nasprotnega udeleženca po postavitvi izvedenca - kliničnega psihologa ali psihiatra, nato bo o zadevi ponovno odločilo, pri tem pa upoštevalo predvsem otrokovo korist.

Izrek o stroških pritožbenega postopka je odpadel, ker niso bili priglašeni.

ZNP člen 37,  37.  ZPP člen 165,  165/3,  165,  165/3.  ZOI-1 člen 12,  12.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cp 1814/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-04-24

razveljavitev zakona - učinki razveljavitve zakona - obresti, zapadle po pravnomočnosti odločbe, s katero so bile priznane

Po uveljavljeni sodni praksi obresti, zapadle po pravnomočnosti odločbe, s katero so bile priznane, niso judikatna terjatev, o njihovi višini zato dejansko ni pravnomočno odločeno, kar pomeni, da se nanje določbe 44. člena Zakona o ustavnih sodiščih ne nanaša. Prvostopno sodišče je zato pravilno omejilo tek obresti v skladu s 376. členom OZ.

Pritožba se zavrne in se p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Upnik sam krije svoje stroške pritožbenega postopka.

Z izpodbijanim sklepom je Okrajno sodišče v N. odmerilo nadaljnje stroške upnice na 42.556,00 SIT ter odločilo, da se v predmetni zadevi v celoti poplača davek na promet nepremičnin v znesku 33.990,00 SIT in terjatev upnice v znesku 1.470.985,30 SIT. Upnica je dolžna plačati preostanek kupnine v znesku 194.547,20 SIT na račun sodišča, ta preostanek kupnine pa se izroči dolžnici. Ugotovilo je še, da je predmetni izvršilni postopek uspešno končan.

Zoper sklep se pritožuje upnica. V pritožbi navaja, da je sodišče napačno uporabilo odločbo Ustavnega sodišča RS z dne 2.3.2006, št. U-I-300/04-25, saj zakon o ustavnem sodišču izrecno določa, da se zakon ali del zakona, ki ga ustavno sodišče razveljavi, ne uporablja za razmerja, nastala pred dnem, ko je razveljavitev začela veljati, če do tega dne o njih ni bilo pravnomočno odločeno. Ker je bilo v tej zadevi pravnomočno odločeno tudi o teku zamudnih obresti, pri opravi izvršbe določbe 376. člena Obligacijskega zakonika (OZ) ni mogoče upoštevati. Ker je sodišče nepravilno omejilo terjatev upnice, so nepravilni tudi ostali sklepi sodišča (v zvezi s preostankom kupnine).

Pritožbene navedbe, da se razveljavitve zakona ne uporabljajo za razmerja, nastala pred dnem razveljavitve, če o njih še ni bilo pravnomočno odločeno, sicer držijo, vendar v obravnavani zadevi ne gre za tak primer. Po uveljavljeni sodni praksi obresti, zapadle po pravnomočnosti odločbe, s katero so bile priznane, niso judikatna terjatev, o njihovi višini zato dejansko ni pravnomočno odločeno, kar pomeni, da se nanje določba 44. člena Zakona o ustavnih sodiščih ne nanaša. Prvostopno sodišče je zato pravilno upoštevalo odločbo ustavnega sodišča in omejilo tek obresti v skladu s 376. členom OZ. Ker pritožbeno sodišče ni ugotovilo tudi nobenih drugih kršitev, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (353. člen Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju).

Upnik s pritožbo ni uspel, zato mora sam kriti svoje stroške pritožbenega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Ip 557/2007
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-05-29

Prodajni narok je dejanje izvršbe na nepremičnine, gre za fazo oprave izvršbe. Po končani dražbi izda sodišče zato le sklep o domiku, kot to določa 5. odst. 189. čl. ZIZ. Zato tudi ni pritrditi pritožnici, da bi moralo sodišče izdati poseben sklep o tem, da je bil njen predlog, ko je uveljavljala predkupno pravico, neutemeljen.

Pritožba se zavrne in p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom nepremičnino, poslovni prostor v pritličju stavbe - stanovanjska hiša v V., stoječa na parc. št. 56/2.S, vl. št. 1333 k.o. V., ki zajema 102,27 m2 površine, domaknilo najboljšemu ponudniku S. d.o.o..

Zoper sklep se je četrta dolžnica pritožila. Pritožuje se zaradi kršitev pravil postopka. Po določbi 331. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) mora biti sklep, s katerim se zavrača predlog strank, obrazložen. Četrta dolžnica je na javni dražbi, to izhaja tudi zapisnika o naroku, uveljavljala predkupno pravico, o tem ni odločeno. Če sodišče odloči, da dolžnik ne more biti kupec in uveljavljati predkupne pravice, bi moralo o svoji odločitvi izdati ustrezen sklep s pravnim poukom o pravnem sredstvu in šele nato sklep o domiku. Zato predlaga razveljavitev sklepa in priglaša pritožbene stroške.

Upnica je na pritožbo odgovorila. Meni, da ni utemeljena. 187. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) namreč določa, kdo ne more biti kupec, to ugotovitev pa je sodnik na naroku pojasnil, dal tudi na zapisnik. Pritožba dolžnice predstavlja zgolj zavlačevanje postopka. Pritožbeno sodišče naj zato pritožbo zavrne in potrdi sklep.

Sodišče prve stopnje je izdalo sklep o domiku. Ta sklep je možno izpodbijati zaradi kršitve predpisov o dražbi, torej določb 181. do 189. čl. ZIZ. Nepravilnost, ki jo v zvezi s postopkom javne dražbe, uveljavlja pritožnica v pritožbi, je očitek, da sodišče ni upoštevalo njene predkupne pravice. To pa zato, ker jo je uveljavljala, pa- v razlogih sklepa tega, zakaj to ni utemeljeno, ni, tudi ni predlog dolžnice zavrnjen.

Prodajni narok je dejanje izvršbe na nepremičnine, gre za fazo oprave izvršbe (13. poglavje ZIZ). Ne gre torej več za odločanje o pravicah strank, pač pa za realizacijo terjatve upnika. Po končani dražbi izda sodišče zato le sklep o domiku, kot to določa 5. odst. 189. čl. ZIZ. Zato tudi ni pritrditi pritožnici, da bi moralo sodišče izdati poseben sklep o tem, da je bil njen predlog, ko je uveljavljala predkupno pravico, neutemeljen. Sicer pa je na prodajnem naroku sodišče prve stopnje četrti dolžnici, ko je navedla, da uveljavlja predkupno pravico, pravilno pojasnilo, da ne more biti kupec (187. čl. ZIZ). Drugih kršitev predpisov o dražbi pritožnica ne zatrjuje. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo zavrnilo, saj tudi uradoma upoštevnih kršitev ni zasledilo in potrdilo pravilen prvostopenjski sklep (2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cp 1570/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-05-29

predlog za izvršbo - dokazilo o plačilu sodne takse - prepozna predložitev dokazila o plačilu sodne takse - domneva o umiku predloga za izvršbo

Potrdilo o oddaji priporočenih pošiljk na pošto ne dokazuje drugega, kot da je upnik dne 21.3.2006 oddal na pošto dve priporočeni pošiljki, naslovljeni na Okrajno sodišče P.. Iz potrdila pa ni mogoče sklepati, da naj bi šlo pri eni od teh pošiljk prav za potrdilo o plačilu sodne takse v obravnavani zadevi.

Pritožba se zavrne in p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopenjsko sodišče je z izpodbijanim sklepom štelo, da je predlog za izvršbo umaknjen, ker upnik kljub zahtevi sodišča izvršilnega predloga ni dopolnil s predložitvijo dokazila o plačani sodni taksi za predlog in sklep.

Zoper sklep se pritožuje upnik po pooblaščenki. Navaja, da je sodno takso plačal 17.3.2006 in o tem 23.3.2006 obvestil sodišče prve stopnje. Takso je plačal z elektronskim denarjem, zato zanj velja 3. odst. 6. čl. ZST, ki določa, da pri plačilu z elektronskim denarjem, plačilo sodne takse ugotovi pristojna sodna oseba. Pritožbi prilaga dokazilo o plačilu sodne takse, k pravočasno vloženi dopolnitvi pritožbe pa prilaga potrdilo o oddaji poštne pošiljke, naslovljene na Okrajno sodišče v P. z dne 21.3.2006 in pojasnjuje, da naj bi v pritožbi pomotoma navedel, da je bilo potrdilo poslano 23.3.2006.

Podatki spisa ne potrjujejo pritožbene trditve, da naj bi upnik takso plačal in o tem pravočasno, torej še preden je izdalo izpodbijani sklep, obvestil sodišče. Dokazilo o tem, da je takso plačal z elektronskim denarjem, je namreč priložil šele k pritožbi, kar pa je prepozno, saj pritožbeno sodišče preizkuša pravilnost prvostopenjskega sklepa po stanju, po katerem je odločalo tudi prvostopenjsko sodišče. Tudi potrdilo o oddaji priporočenih pošiljk na pošto ne dokazuje drugega, kot da je upnik dne 21.3.2006 oddal na pošto dve priporočeni pošiljki, naslovljeni na Okrajno sodišče P.. Iz potrdila pa ni mogoče sklepati, da naj bi šlo pri eni od teh pošiljk prav za potrdilo o plačilu sodne takse v obravnavani zadevi.

Pritožbeno sodišče je zato pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Ip 136/2007
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-04-11

stroški izvršitelja - neuspešna dražba - uporaba določb o neuspešnem rubežu

Dražbi sta torej neuspešni. Na tako ugotovitev pa je prvostopno sodišče pravilno uporabilo materialno pravo in sicer tar.št. 4 Pravilnika o tarifi za plačilo dela izvršiteljev in o povračilu stroškov v zvezi z njihovim delom (v nadaljevanju Pravilnik) v zvezi s četrtim odstavkom tar.št. 1 Pravilnika.

Pritožba se zavrne in se p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je Okrajno sodišče v I.B. ugodilo zahtevi upnice in spremenilo obračun izvršitelja z dne 28.9.2005 tako, da mu je za postavko prodaja po tar. št. 1 namesto 800 točk priznalo 200 točk, obračun z dne 19.12.2005 pa tako, da je za prodajo po tar. št. 1 priznalo 280 točk namesto 800 točk in za postavko osebna vročitev po tar. št. 14 namesto 50 le 20 točk, postavki obračun zahtevka 50 točk in tarifa po porabljenem času pa kot neutemeljeni zavrnilo.

Zoper sklep se pritožuje izvršitelj in v pritožbi navaja, da je sodišče napačno uporabilo pravo, saj tar. št. 1 v četrtem odstavku govori le o neuspešnem oz. neizvedenem rubežu, v tretjem odstavku pa govori o rubežu nepremičnin. Ker je dejansko šlo za dve prodaji in ne za dva rubeža, tretjega in četrtega odstavka ni mogoče uporabiti. Če se upnik ne strinja, bi moral ugovarjati pri izdaji obračuna z dne 3.6.2005, ko se je opravljal rubež nepremičnin, ne pa pri izdaji obračunov za prodajo. Predlaga razveljavitev sklepa v zavrnilnem delu.

Iz dejanskih ugotovitev prvostopnega sodišča, ki jim pritožnik ne oporeka, izhaja, da sta bili po uspešno opravljenem rubežu razpisani dve dražbi, ki pa se ju ni udeležil nihče. Dražbi sta bili torej neuspešni. Na tako ugotovitev pa je prvostopno sodišče pravilno uporabilo materialno pravo in sicer tar.št. 4 Pravilnika o tarifi za plačilo dela izvršiteljev in o povračilu stroškov v zvezi z njihovim delom (v nadaljevanju Pravilnik) v zvezi s četrtim odstavkom tar.št. 1 Pravilnika. Tarifna številka 4 namreč pri prodaji na podlagi javne dražbe napotuje na tar.št. 1 (in ne samo na prvi odstavek tar.št. 1). Po tar.št. 4 je določeno plačilo ne samo za organizacijo javne dražbe, ampak za vsa dejanja v zvezi s prodajo zarubljenih premičnin, za sestavo dokumentacije v zvezi s prodajo in za poplačilo enega upnika. Zato je pri neuspešni dražbi, pri kateri ne pride do prodaje zarubljenih premičnin, potrebno uporabiti določbo četrtega odstavka tar.št. 1, ki ureja smiselno enako situacijo pri izvedbi rubeža. Odločitev prvostopnega sodišča je bila tako pravilna. Ker pritožbeno sodišče ni ugotovilo tudi nobenih kršitev, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, je pritožbo izvršitelja kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep.

Pravilnik o tarifi za plačilo dela izvršiteljev in o povračilu stroškov v zvezi z njihovim delom člen tar št 4,  1,  tar št 4,  1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 583/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-05-22

Iz opisanih dejanskih ugotovitev tako sledi sklep, da so pogoji za odpoved najemne pogodbe v obravnavani zadevi izpolnjeni in je zato odločitev prvostopnega sodišča pravilna in na to ugotovitev kasnejše plačilo obveznosti ne vpliva.

Pritožba se zavrne in se p o t r d i sodba sodišča prve stopnje.

Z izpodbijano sodbo je Okrajno sodišče v P. odločilo, da se odpoveduje najemna pogodba za stanovanje, sklenjena med pravdnima strankama, za dvosobno stanovanje št. 1 v P. Toženec je dolžan stanovanje izprazniti v 60 dneh od pravnomočnosti sodbe ter ga praznega stvari in oseb izročiti tožeči stranki. Toženec mora tožeči stranki povrniti še 109.569,60 SIT pravdnih stroškov. Prvostopno sodišče je ugotovilo, da tožena stranka svojih obveznosti za plačilo najemnine ni izpolnjevala v skladu z določili najemne pogodbe, saj je na dan 31.12.2004 njen dolg znašal 960.047,00 SIT.

Zoper sodbo se pritožuje tožena stranka in v pritožbi navaja, da je zaostalo najemnino plačala že pred izdajo sodbe in sicer 11.1.2006, o poplačilu obveznosti bi moral tožečo stranko obvestiti upravljalec stanovanj.

Izpodbijana sodba temelji na določbi 4. alineje 103. člena Stanovanjskega zakona (SZ-1), po kateri lahko najemodajalec odpove najemno pogodbo za stanovanje, če najemnik ne plača najemnine ali stroškov, ki se plačujejo poleg najemnine, v roku, ki ga določa najemna pogodba. Tožena stranka ne nasprotuje dejanskim ugotovitvam sodišča prve stopnje, da je bilo v najemni pogodbi določeno plačevanje najemnin mesečno in da je terjatev tožeče stranke iz naslova neplačanih najemnin na dan 31.12.2004 znašala 960.047,00 SIT. Iz razlogov sodbe poleg tega izhaja, da je bilo v najemni pogodbi za stanovanje določeno, da lahko najemodajalec pogodbo odpove, če najemnik najemnine ne plača dvakrat zaporedoma ali dva meseca v zadnjih 12 mesecih. Iz opisanih dejanskih ugotovitev tako sledi sklep, da so pogoji za odpoved najemne pogodbe v obravnavani zadevi izpolnjeni in je zato odločitev prvostopnega sodišča pravilna in na to ugotovitev kasnejše plačilo obveznosti ne vpliva.

Pritožbeno sodišče je sodbo preverilo še z vidika pritožbenih razlogov, na katere mora paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP ). Ker kršitev ni našlo, je na podlagi povedanega pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 1456/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-02-28

začasni ukrepi za zavarovanje urejanja prostora - zaznamba prepovedi parcelacije zemljišča in prometa z njim ter izvajanje gradenj

Občina je pooblaščena z odlokom sprejeti začasne ukrepe za zavarovanje urejanja prostora po 81. do 84.členu Zakona o urejanju prostora.

Pritožba se zavrne in p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Zaznamba nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa se izbriše.

Prvostopenjsko sodišče je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor nasprotnega udeleženca proti sklepu zemljiškoknjižne referentke z dne 23.02.2006, s katerim je bila pri pritožnikovi nepremičnini - parc.št. 1483/3, vpisani v vl.št. 1101 k.o. K., dovoljena zaznamba prepovedi parcelacije zemljišča in prometa z njim ter izvajanje gradenj, vse v korist Mestne občine.

Zoper sklep se pritožuje nasprotni udeleženec po pooblaščenki. V pritožbi navaja, da je lastnik parcele št. 1483/3 in za zemljišče plačuje vse davčne in druge obveznosti, ki izvirajo iz tega lastništva. Nikoli ni dovolil obremenitve svojih nepremičnin s kakršnokoli prepovedjo parcelacije oziroma s prepovedjo prometa ali izvajanja gradenj v korist Mestne občine. Za to zemljišče tudi nikoli ni prejel nobene odškodnine. Vse od leta 1963 ni možno neodplačno preprečevati razpolaganja lastnikom nepremičnin. Mestna občina nima prav nobenega pravnega naslova, da bi z odlokom, brez predhodnega soglasja lastnika in ne da bi zato plačala ustrezno odškodnino, obremenjevala nepremičnine, ki so zasebna last. Zaradi sklepa, ki ga je izdalo sodišče, pritožnik nima možnosti najeti hipotekarnega kredita, zato so z izdajo sklepa nedvomno kršene njegove ustavne pravice.

Zaznamba, ki je za pritožnika sporna, ima podlago v občinskem Odloku o začasnih ukrepih za zavarovanje urejanja prostora za območje centralne dejavnosti KC-58 (Ur.l. RS, št. 110/2005), kot je to pritožniku pojasnilo že sodišče prve stopnje. Z navedenim odlokom je v zavarovano območje KC-58 zajeta tudi pritožnikova parcela št. 1483/3 k.o. K. in do sprejema predvidenega prostorskega akta sprejet začasen ukrep prepovedi parcelacije zemljišča in promet z njim ter izvajanje gradenj. Gre za ukrep, namenjen zavarovanju občinskega prostorskega načrtovanja, s katerim se za čas izdelave in sprejemanja prostorskega akta na določenem območju zadrži zatečeno stanje, ki je podlaga za nadaljnje odločitve. Občina je pooblaščena z odlokom sprejeti začasne ukrepe za zavarovanje urejanja prostora po 81. do 84.členu Zakona o urejanju prostora (ZureP-1, Ur.l. RS, št. 110/2002). Zato pritožbene trditve, da Občina nima nobenega pravnega naslova za ukrepe, ki jih je sprejela in da pritožnik sam nikoli ni dovolil obremenitve svojih nepremičnin, niso utemeljene.

Pritožbeno sodišče je zato pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2.tč. 3.odst. 161.čl. Zakona o zemljiški knjigi - ZZK-1) in hkrati dovolilo izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o dovolitvi vpisa.

ZureP-1 člen 81,  81/1,  82,  82/3,  83,  83/1,  81,  81/1,  82,  82/3,  83,  83/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Kp 130/2007
Sodna praksa višjih sodišč, 2007-05-31

vrnitev v prejšnje stanje - neznanje slovenščine - rok za napoved pritožbe - zamuda

Obdolženec-neslovenec, ki na glavni obravnavi sploh ni omenil, da v celoti ne obvlada slovenščine, po razglasitvi sodbe pa je bil ustno poučen o dolžnosti napovedati pritožbo, se v prošnji za vrnitev v prejšnje stanje, ki jo je vložil šele po prejemu brez razlogov, ne more uspešno sklicevati na ta vrnitveni razlog, zaradi katerega da je zamudil rok za vložitev napovedi.

Pritožba obsojenega Ž. R. se zavrne kot neutemeljena.

Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo kot neutemeljeno obsojenčevo zahtevo za vrnitev v prejšnje stanje z dne 9.2.2007.

Zoper ta sklep se je pravočasno pritožil obsojenec po zagovorniku zaradi bistvene kršitve določb Zakona o kazenskem postopku. Predlagal je njegovo spremembo ter dovolitev vrnitve v prejšnje stanje z napovedjo pritožbe.

Višji državni tožilec Vrhovnega državnega tožilstva Republike Slovenije, Zunanji oddelek v ..., svétnik F. H. je z dopisom z dne 28.3.2007, št. Ktp/0/-II-63/07 sporočil, da glede pritožbe ne bo dal predloga.

Odločitev sodišča prve stopnje je v skladu s I. odstavkom 89. in I. odstavkom 90. člena ZKP, saj v pritožbi navedeni razlog ne more biti podlaga za spregled prepozne napovedi pritožbe. Na dlani je, da se je obsojenec spomnil na svoje pomanjkljivo znanje slovenščine šele tedaj, ko je prejel pisni odpravek sodbe z dne 4.1.2007, seveda brez razlogov. Sodišče druge stopnje poudarja, da je bil ob razglasitvi te sodbe ustrezno poučen o dolžnosti napovedati pritožbo in ne samo s sklicevanjem na IV. odstavek 367. člena ZKP, ki je naveden v pritožbi. Sploh pa je bilo to opozorilo v tem smislu namenjeno oškodovancem. V razpravnem zapisniku z dne 4.1.2007 sta tudi citirana člena 362 in 368 ZKP, nato pa tudi ustrezno tekstovno obrazložena. Neustrezno opozorilo glede denarnega kaznovanja za primer nevložitve pritožbe nima na sam pouk o dolžnosti napovedati pritožbo nobenega vpliva. Iz tega zapisnika tudi ne izhaja, da bi imel obsojenec kakršnekoli težave z razumevanjem slovenščine. Sklicevanje na razburjenost in nervozo, zaradi česar da ni razumel pomena razglasitve sodbe, pa tedaj tega nerazumevanja sploh ni izrazil, zato ne more biti uspešno. Očitno je, da je obsojene zamudil rok za napoved pritožbe po lastni krivdi. Zato pritožbi ni bilo mogoče ugoditi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.