VSK sodba I Cpg 92/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-01-27

Res je, da je bilo v 3. odst. 2. čl. ZOMZO izrecno določeno, da se

zamudne obresti obračunavajo po konformni metodi (gre za metodo, ki

je zgrajena na sistemu obrestnega obrestovanja), in da ZPOMZO takšne

izrecne določbe več nima, vendar pa je treba upoštevati, da je za

tisti del obrestne mere zamudnih obresti, ki predstavlja

revalorizacijo, ZPOMZO pooblastil Banko Slovenije, da s sklepom

določa temeljno obrestno mero. Prvi takšen sklep je ta banka izdala

22.12.1995 in je pričel veljati 12.1.1996, v njem pa je določeno (3.

tč.), da se letna temeljna obrestna mera, veljavna za določen mesec,

iz mesečne temeljne obrestne mere izračuna na dve decimalni mesti, na

konformni način. S takšnim načinom, ko je bilo za tisti del obrestne

mere, ki predstavlja revalorizacijo, določen konformni način

izračuna, je zakon določil izjemo od prepovedi obrestnega

obrestovanja iz 1. odst. 279. čl. Zakona o obligacijskih razmerjih

Pritožba tožene stranke se zavrne in se v izpodbijanem delu (tj. del

1. tč. izreka - glede zneska 6.305.086,66 SIT s p.p.) potrdi sodba

S sodbo in delno sodbo na podlagi pripoznave ter sklepom je sodišče

prve stopnje: 1.) ugotovilo, da obstaja terjatev upnika Javno

podjetje O. P. d.o.o. do dolžnika G. - v stečaju, v višini

10.701.200,49 SIT (od tega 4.396.113,83 SIT na podlagi pripoznave

tožene stranke), z obrestmi po temeljni obrestni meri od dneva

vložitve tožbe (18.4.2003) do plačila; 2.) vzelo na znanje umik tožbe

prvo tožeče stranke na ugotovitev obstoja terjatve za znesek

1.835.609,00 SIT, ter v tem delu ustavilo postopek; 3.) zavrnilo

tožbeni zahtevek prvo tožeče stranke v preostalem delu (tj. na

ugotovitev obstoja terjatve za znesek 1.650,51 SIT); 4.) umik tožbe

drugo tožeče stranke vzelo na znanje in ustavilo postopek glede te

Proti sodbi je v ugoditvenem delu, nanašajočem se na znesek

6.305.086,66 SIT s p.p., tožena stranka po svoji zakoniti zastopnici,

stečajni upraviteljici O. T., odvetnici iz R., vložila pritožbo in

predlagala njeno spremembo oz. razveljavitev v navedenem delu. V

pritožbi navaja, da ni sporno, da je bila tožena stranka dolžna

plačati tožeči stranki po Sporazumu o ureditvi medsebojnih razmerij

št. 46/06-98 z dne 1.9.1998 znesek 15.407.975,16 SIT z obrestmi do

začetka stečaja nad tožečo (prav: toženo) stranko. Sodišče je

opravilo svoj obračun zakonitih zamudnih obresti, pri čemer je kot

datume zapadlosti upoštevalo navedbe tožene stranke. Tako je

ugotovilo, da je tožena stranka upravičena še do razlike obresti v

zgoraj navedenem znesku. Tožena stranka vztraja, da je v tej zadevi

ključno vprašanje, na kakšen način se obračunavajo zakonite zamudne

obresti in ali so v obračunu vsebovane tudi obrestne obresti. Zakon o

obrestni meri zamudnih obresti (Ur.l. 14/92, 13/93) je v prvem

odstavku 2. čl. določal, da je obrestna mera zamudnih obresti za

obligacijska razmerja enaka stopnji rasti cen na drobno v preteklem

mesecu, preračunani na letno raven, in realni letni zamudni obrestni

meri. V tretjem odstavku tega člena je bil kot način obračunavanja

obresti predpisan konformni način. Enako določbo je vseboval tudi

Zakon o obrestni meri zamudnih obresti (Ur.l.SFRJ 57/89). V zvezi s

tem je bilo resnično sprejeto pravno mnenje na Vrhovnem sodišču RS,

objavljeno v Poročilu VSS št. 2/91, str. 13. Iz tega poročila izhaja,

da prepoved obrestovanja zamudnih obresti (člen 279/1 ZOR) se ne

nanaša na obračunavanje zamudnih obresti po konformni metodi (člen

1/2 zakona) in da je ta zakon predpisal izjemo od načelne prepovedi

iz 279. čl. ZOR. Tako sta oba navedena zakona resnično derogirala

uporabo 279. čl. ZOR, vse dokler sta bila v veljavi. Zakon o

predpisani obrestni meri zamudnih obresti in temeljni obrestni meri

(Ur.l. 45/95, 109/2001), ki je začel veljati 5.8.1995, ni več določal

konformnega načina obračunavanja obresti. V 1. členu pa je bilo zopet

določeno, da je predpisana obrestna mera zamudnih obresti letna

obrestna mera, po kateri se obrestujejo denarne obveznosti v domačem

denarju od dneva nastanka dolžnikove zamude do dneva plačila. V 2.

členu je bila določena kot zamudna obrestna mera 1,8 kratnik splošne

eskontne mere Banke Slovenije. Ker se obračun obresti nanaša v tej

zadevi na čas od 1.10.1998 do 29.11.2002, je potrebno uporabiti ta

zakon pri obračunu spornih obresti. Ker pa od 5. 8.1995 dalje ni več

predpisan konformni način, se torej lahko uporablja tudi linearni

način obračunavanja obresti. Kateri obračun je pravilen, mora

odločiti sodišče, saj gre za pravno vprašanje. Tožena stranka meni,

da je pravilen linearni način (kar je enako kot konformni način na

letni ravni). Šele po razjasnitvi te okoliščine bi bilo mogoče

opraviti konkreten obračun. Sodišče pa se je v konkretni zadevi

postavilo na stališče, da je še vedno predpisan konformni način po

Zakonu o obrestni meri zamudnih obresti (Ur.l. 14/92, 13/93), ki pa

je 5.8.1995 prenehal veljati z uveljavitvijo Zakona o predpisani

obrestni meri zamudnih obresti in temeljni obrestni meri (Ur.l.

45/95). Iz obračuna sodišča nedvomno izhaja, da gre za konformni

obračun obresti, pri čemer ni revalorizacijskih obresti, pač pa so

zgolj realne. Prav tako navedeni obračun potrjuje, da gre za obrestne

obresti, saj se znesek mesečno povečuje, ne glede na to, da se realna

letna obrestna mera spreminja in bi torej morale biti obresti

različne po mesecih, ne pa konstantno višje iz meseca v mesec.

Program sodišča ni kot takšen nikjer predpisan z zakonom ali drugim

pravnim aktom in s tem ne verificiran. Gre le za računalniški

program, za katerega ni izkazano, da je sestavljen v skladu z

Pritožba tožene stranke ni utemeljena. Med pravdnima strankama ni

sporno, da ima tožeča stranka do tožene stranke terjatev po Sporazumu

o ureditvi medsebojnih razmerij št. 46/06-98 z dne 1.9.1998 v znesku

15.407.975,16 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi :

- od zneska 6.000.000,00 SIT od 1.10.1998 do 29.11.2002;

Tožeča stranka je zgoraj navedeno terjatev prijavila v stečajnem

postopku nad toženo stranko, ki je bil začet 29.11.2002 in stečajna

upraviteljica je priznala celotno terjatev iz naslova glavnice v

znesku 15.407.975,16 SIT, iz naslova zakonskih zamudnih obresti pa

znesek v višini 10.222.956,62 SIT. V obravnavanem pravdnem postopku

pa je tožena stranka pripoznala zahtevek iz naslova zakonskih

zamudnih obresti še za znesek 4.396.113,83 SIT (sodba na podlagi

pripoznave v navedenem delu), kar pomeni, da znašajo po izračunu

tožene stranke zakonske zamudne obresti skupaj 14.619.070,45 SIT. Kot

je razvidno iz navedb tožene stranke in iz obračuna zamudnih obresti,

ki ga je predložila, je uporabila linearno metodo obračuna zamudnih

Po izračunu sodišča prve stopnje pa znašajo zakonske zamudne obresti

20.924.157,11 SIT in upoštevaje po stečajni upraviteljici priznan

znesek iz tega naslova še pred pravdo (tj. 10.222.956,62 SIT) ter

pripoznavo v obravnavani pravdi (tj. 4.396.113,83 SIT), dolguje

tožena stranka iz naslova zakonskih zamudnih obresti še znesek

6.305.086,66 SIT, kar je z izpodbijano sodbo (katere priloga so

obračuni obresti), dosodilo sodišče prve stopnje tožeči stranki. Pri

tem je za izračun uporabilo konformno metodo.

V obravnavani zadevi je bilo torej sporno, po kakšni metodi je treba

obračunati zakonske zamudne obresti za obdobje od 1.10.1998 do

29.11.2002. V navedenem obdobju je veljal Zakon o predpisani obrestni

meri zamudnih obresti in temeljni obrestni meri (ZPOMZO, Ur.l.RS št.

45/95, v veljavi od 5.8.1995 dalje) in od 1.1.2002 dalje Zakon o

spremembah in dopolnitvah Zakona o predpisani obrestni meri zamudnih

obresti in temeljni obrestni meri (ZPOMZO-A, Ur.l.RS št. 109/2001, v

veljavi od 1.1.2002, z izjemo 4. čl., ki je v veljavi od 1.7.2002

ZPOMZO je ohranil ureditev iz Zakona o obrestni meri zamudnih obresti

(ZOMZO, Ur.l.RS št. 14/92), po katerem je obrestna mera zamudnih

obresti sestavljena iz dveh elementov, in sicer iz revalorizacije in

realne obrestne mere, s tem, da je revalorizacijo v ZOMZO

predstavljala stopnja rasti cen na drobno v preteklem mesecu,

preračunano na letno raven, realna obrestna mera pa je ob uveljavitvi

tega zakona znašala 30 % (2. čl.), po spremembi od 13.3.1993 dalje pa

25 %; ZPOMZO pa je revalorizacijski del obrestne mere zamudnih

obresti opredelil kot temeljno obrestno mero (TOM) in jo definiral

kot letno obrestno mero za denarne obveznosti v domačem denarju, ki

zagotavlja ohranitev njihove realne vrednosti (1. odst. 3. čl.),

realni del obrestne mere zamudnih obresti pa so odstotne točke v

višini 1,8-kratnika splošne eskontne mere Banke Slovenije, za katere

se TOM poveča (2. čl. ZPOMZO) oz. predstavlja od 1.1.2002 realni del

obrestne mere za 13,5 odstotnih točk povečana temeljna obrestna mera.

Res je, da je bilo v 3. odst. 2. čl. ZOMZO izrecno določeno, da se

zamudne obresti obračunavajo po konformni metodi (gre za metodo, ki

je zgrajena na sistemu obrestnega obrestovanja), in da ZPOMZO takšne

izrecne določbe več nima, vendar pa je treba upoštevati, da je za

tisti del obrestne mere zamudnih obresti, ki predstavlja

revalorizacijo, ZPOMZO v 2. odst. 3. čl. pooblastil Banko Slovenije,

da s sklepom določa temeljno obrestno mero. Prvi takšen sklep je ta

banka izdala 22.12.1995 in je pričel veljati 12.1.1996 (Ur.l.RS št.

1/96), v njem pa je določeno (3. tč.), da se letna temeljna obrestna

mera, veljavna za določen mesec, iz mesečne temeljne obrestne mere

izračuna na dve decimalni mesti, na konformni način ter z

upoštevanjem dejanskega števila dni v mesecu in letu. S takšnim

načinom, ko je bilo za tisti del obrestne mere, ki predstavlja

revalorizacijo, določen konformni način izračuna, je zakon določil

izjemo od prepovedi obrestnega obrestovanja iz 1. odst. 279. čl.

Zakona o obligacijskih razmerjih (ZOR). Z vidika valorizacije

denarnih terjatev je ureditev logična, saj bi valorizacija izgubila

svoj osnovni smisel, če se ne bi obračunavala sproti - kot del

obrestne mere in se vse od nastanka zamude pa do izpolnitve

obveznosti, pripisovala h glavnici. Šele Zakon o predpisani obrestni

meri zamudnih obresti (ZPOMZO-1), ki je pričel veljati 28.6.2003,

prinaša takšno ureditev, po kateri predpisana obrestna mera zamudnih

obresti ne vsebuje več revalorizacije; ob njegovi uveljavitvi je bilo

v 1. odst. 2. čl. določeno, da znaša predpisana obrestna mera

zamudnih obresti 17 odstotkov letno. Glede na to od navedenega datuma

dalje konformna metoda obračunavanja zamudnih obresti ni več

dopustna, ampak se zamudne obresti obračunavajo na podlagi linearne

Upoštevaje gornjo obrazložitev je pritožbeno sodišče, na podlagi 353.

čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP), pritožbo tožene stranke

zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve

ZOR člen 279,  279/1,  279,  279/1.  ZOMZO člen 2,  2/3,  2,  2/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.