VSL sodba I Cp 1886/05
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-05-25

Toženka ne more ugovarjati kvaliteti in obsegu del, ki jih v skladu z

gradbeno pogodbo potrdil nadzornik, ki je istočasno pooblaščenec

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu (tč. I/2 in II/2) potrdi

Sodišče prve stopnje je odločilo, da se zaradi umika tožbe za znesek

60.709,00 SIT plačilni nalog Pl... z dne 3.9.1998 razveljavi in

postopek v tem delu ustavilo. Nadalje je odločilo, da plačilni nalog

ostane v veljavi za plačilo zneska 1.466.506,00 SIT z zakonskimi

zamudnimi obrestmi od 1.12.1997 in za stroške v znesku 17.994,00 SIT.

Zgoraj navedeni plačilni nalog pa je razveljavilo za znesek

1.306.682,00 SIT in tožbeni zahtevek zavrnilo. Glede nasprotne tožbe

je odločilo, da je tožeča stranka dolžna plačati toženki 33.500,00

SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 2.2.1999 dalje. V presežku je

tožbeni zahtevek iz nasprotne tožbe zavrnilo. Glede stroškov je

sodišče prve stopnje odločilo, da vsaka stranka trpi svoje stroške.

Tako sodbo izpodbija tožena stranka v obsodilnem delu in zavrnilnem

delu glede nasprotne tožbe iz vseh pritožbenih razlogov in v pritožbi

predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njeni pritožbi ter v

izpodbijanem delu sodbo sodišča prve stopnje spremeni tako, da

stroškovno zavrne tožbeni zahtevek v zavrnilnem delu iz nasprotne

tožbe pa ugodi tožbenemu zahtevku, podrejeno pa da izpodbijano sodbo

razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje. V pritožbi toženka

navaja, da sodba nima razlogov o odločilnih dejstvih, to je, kaj je

sodišče štelo za dokazano iz obeh izvedenskih mnenj. Sodba govori, da

je mnenje izvedenca nejasno, pri tem pa ne pojasni natančno, v

katerem delu in zakaj ni bil izvedenec vabljen na zaslišanje. S

takšnim postopanjem je sodišče prve stopnje zagrešilo absolutno

bistveno kršitev določb postopka iz drugega odstavka člena 339. točka

14. ZPP. Dejansko stanje je zmotno ugotovljeno, ker sodišče ni

upoštevalo mnenja izvedenca B.. Toženka nadalje navaja, da ne ve

zakaj mora tožniku plačati zamudne obresti v znesku 604.630,57 SIT,

ki naj bi se nanašale na tretjo začasno situacijo, saj je tožeča

stranka ni obvestila o tem. Nadalje navaja, da je tožeča stranka ni

omogočila vpogled v gradbeno knjigo niti v obračunu situacij in je

netočna ugotovitev A. K., da je bila gradbena knjiga vodena sproti.

Gradbena knjiga je bila izdelana za nazaj na zahtevo izvedenca

A.. Neutemeljeno sodišče prve stopnje v nasprotni tožbi ni upoštevalo

stroškov sanacije strehe, pri čemer se sklicuje na mnenje izvedenca

J. Z., po katerem se sodišče ni izjasnilo. Ker tožena stranka ni

vedela, kaj je navajano in ji tožeča stranka tudi na njeno zahtevo ni

izročilo gradbene knjige, tožena stranka ni mogla priti v zamudo in

tudi ni dolžna plačati vtoževanih zamudnih obresti. V novem postopku

bi bilo potrebno zaslišati izvedenca B. in J. Z..

Predmet preizkusa izpodbijane sodbe je le pravilnost odločitve

sodišča prve stopnje glede obsodilnega dela sodbe pod tč. I/2 in

zavrnilnega dela po nasprotni tožbi tč. II/2 glede na to, da sodbo

izpodbija le tožena stranka, tako, da je sodba pravnomočna v

zavrnilnem delu (tč.I/3) in obsodilnem delu II/1) po nasprotni tožbi.

Pravdni stranki sta medsebojne pravice in obveznosti določile z

gradbeno pogodbo z dne 1/96. Po tej pogodbi se je tožeča stranka

zavezala opraviti gradbena, obrtniška in inštalacijska dela na

poslovno stanovanjskem objektu M., toženka pa se je zavezala ta dela

plačati po izstavljenih začasnih nerešenih situacijah, ki jih je

naročnik dolžan potrditi v roku 8 dni in jih plačati v nadaljnjih 15

dneh. Pravdni stranki sta se tudi dogovorili, če naročnik ne pregleda

in potrdi situacije in ji tudi ne ugovarja se šteje, da je potrjen s

potekom roka (3. odstavek člena 4. gradbene pogodbe). Ob tem, ko je

gradbeni nadzor opravljala A. K., ki je bila tudi pooblaščenka

toženke pri izvedbi gradbenih del, in je tudi potrdila sporno četrto

mesečno sitaucijo in s tem potrdila izvedbo in količino del, je

obveznost tožene stranke iz sporne 4. mesečne sitacije zapadla v

plačilo, tako, da je sodišče prve stopnje odločilo pravilno, ko je

ugodilo tožbenemu zahtevku, pri čemer je po nepotrebnem postavilo dva

izvedenca gradbene stroke, da sta ugotavljala pravilnost obračuna in

kvaliteto opravljenega dela, saj bi tožbenemu zahtevku, tožeči

stranki lahko ugodilo že na podlagi določil gradbene pogodbe in

izpovedi nadzornice in pooblaščenke toženke, kar je v pvem delu

obrazložitve tudi storilo, tako, da je pritožba tožene stranke

neutemeljena ko trdi, da sodišče ni navedlo, zakaj ni verjelo

izvedencu B. in se je ne da preizkusiti. Sicer pa je sodišče v

nadaljevanju sodbe na ustrezen način pojasnilo, zakaj je oprlo svojo

odločitev na izvedenca A. in zakaj ne sprejema izvedeniškega mnenja

A. B. in se v izogib ponavljanju pritožbeno sodišče v celoti sklicuje

na razloge izpodbijane sodbe. Ali je K. A. ustrezno zastopala toženko

in opravljala nadzor in kakšni so bili njeni odnosi s tožečo stranko,

ne more biti prednost obravnavanja v tem postopku, prav tako je

neutemeljena trditev v zvezi z izročitvijo gradbenega dnevnika in

onemogočanja vpogleda. Sicer pa je ta trditev tudi v nasprotju z

izpovedjo K., ki je izpovedala, da se je gradbeni dnevnik vseskozi

vodil. Glede trditve v pritožbi, da toženka ne ve, od kod trditve v

sodbi, da je dolžna plačati zamudne obresti od 3. začasne sitacije je

toženki pojasniti, da se je toženka zavezala plačati zamudne obresti

v višini obrestne mere za likvidnostne kredite pri LB GB s pogodbo

(člen 4. 5. odstavek), katerih višino je tožeča stranka dokazala z

izračunom NLB. Glede na to, da gre za pogodbeno dogovorjene obresti,

tožeča stranka tudi ni bila dolžna obveščati o tem toženke. Odločitev

sodišča prve stopnje o zavrnitvi tožbenega zahtevka iz nasprotne

tožbe je pravilna ne samo iz razlogov, ki jih navaja sodišče prve

stopnje temveč tudi zaradi tega, ker toženka kot naročnik o domnevnih

napakah ni obvestila izvajalca v roku šestih mesecev, tožbo pa je

vložila po več kot enem letu, ko je nastal spor med pravdnima

strankama (nasprotna tožba vložena 2.2.1999) glede plačila sporne 4.

začasne situacije (toženka je zavrnila situacijo 4.12.1997), s tem pa

je izgubila pravico uveljavljati napake (člen 645. ZOR). Toženka bi

se na izvedeniško mnenje J. Z. izdelano po njenem naročilu lahko

sklicevala samo, če bi se z njim strinjala tožeča stranka. S tem, ko

toženka v pritožbi predlaga njegovo zaslišanje in zaslišanje

izvedenca A. B., predlaga izvedbo novih dokazov, kar v pritožbenem

postopku ni dopustno, saj toženka za to ne navaja nobenih

opravičljivih razlogov (prvi odstavek člena 337. ZPP).

Glede na navedeno je bilo pritožbo toženke zavrniti in v izpodbijanem

delu potrditi sodbo sodišča prve stopnje (člen 353. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.