VSL sodba I Cp 1498/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-05-18

Razmerje med tožečo stranko (Jamstveni sklad RS) in dolžnikom

(delodajalec) je mogoče primerjati s poroštvenim razmerjem, kolikor

Zakon o jamstvenem skladu RS ne vsebuje posebnih določil.

Pritožbi se delno ugodi in se izpodbijana sodba spremeni tako, da

zakonske zamudne obresti od zneska 123.700,00 SIT tečejo od dne

13.11.1998 dalje do plačila in se zavrne tožbeni zahtevek za tek

zakonskih zamudnih obresti od 26.6.1998 do 12.11.1998; sicer se

pritožba zavrne in sodba sodišča prve stopnje v preostalem,

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje razsodilo, da je tožena

stranka dolžna plačati tožeči stranki v roku 15 dni znesek 123.700,00

SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dne 26.6.1998 dalje do

Zoper sodbo se tožena stranka pravočasno pritožuje brez navedbe

pritožbenih razlogov in brez pritožbenega predloga. Navaja, da bo

znesek tožeči stranki zelo težko vrnila, ker je dolžna in ker ima

majhno pokojnino. Tožeča stranka naj se obrne na podjetje, ki je

toženi stranki še vedno dolžno. Iz tega naj se poplača dolg do tožeče

stranke. Odgovorila je na vsako pošto ali opomin. Ne ve, kakšne

dokaze bi morala predložiti, niti jih nima.

Pritožbene navedbe so pravno neupoštevne. Ker se tožbeni zahtevek

nanaša na denarno terjatev, ki ne presega 200.000,00 SIT, gre za spor

majhne vrednosti (1. odstavek 443. člena Zakona o pravdnem postopku -

ZPP). Sodba in sklep, s katerima je končan spor v postopku v sporih

majhne vrednosti, se smeta izpodbijati samo zaradi bistvene kršitve

določb pravdnega postopka iz 2. odstavka 339. člena ZPP in zaradi

zmotne uporabe materialnega prava (1. odstavek 458. člena ZPP).

Zmotna ali nepopolna ugotovitev dejanskega stanja v teh sporih torej

ni pritožbeni razlog. Pritožbeno sodišče je zato vezano na dejanske

ugotovitve sodišča prve stopnje: da je tožeča stranka dne 24.6.1998,

toženi stranki plačala znesek 123.700,00 SIT, iz naslova neizplačanih

plač, zaradi začetka stečajnega postopka nad delodajalcem toženke,

podjetjem T. p.o., in sicer na podlagi 19. člena Zakona o jamstvenem

skladu Republike Slovenije (Ur.l. RS št. 25/97 - ZJSRS); da je dne

30.6.1998 toženi stranki delodajalec - T., izplačal terjatev po 160.

členu Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji, iz istega

naslova neizplačanih plač; da tožeča stečajnega dolžnika T. p.o. - v

stečaju, o svojem izplačilu toženi stranki, ni obvestila.

Na tako ugotovljeno dejansko stanje je sodišče prve stopnje

materialno pravo pravilno uporabilo, razen v delu teka zamudnih

obresti, kot bo razvidno kasneje, zagrešilo pa tudi ni bistvenih

kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odstavka 339. člena ZPP.

Jamstveni sklad Republike Slovenije je institucija, ki zagotavlja

izplačilo določenih terjatev delavcev - upnikov v stečajnem postopku

do poplačila v stečaju (v času nastanka spornega razmerja, po

spremembah v primeru insolventnosti delodajalca in iz naslova pravic

otrok v primeru neizplačevanja preživnin). Razmerje med tožečo

stranko in dolžnikom (v konkretnem primeru delodajalcem) je mogoče

primerjati s poroštvenim razmerjem (997. člen do 1019. člen Zakona o

obligacijskih razmerjih - ZOR), kolikor ZJSRS ne vsebuje posebnih

določil, tako kot je to pravilno štelo tudi sodišče prve stopnje. V

konkretnem primeru je tako pravilna uporaba 2. odstavka 1016. člena

ZOR, ki pravi, da porok, ki je plačal upnikovo terjatev, ni pa o tem

obvestil dolžnika in je ta, ker ni vedel za plačilo, znova plačal

isto terjatev, ne more zahtevati povračila od dolžnika, pač pa ima

pravico zahtevati od upnika, naj mu vrne tisto, kar mu je plačal.

Porok ima torej kondikcijski zahtevek zoper upnika. V konkretnem

primeru ima takšen zahtevek tožeča stranka zoper toženo stranko.

Toženka mora vrniti, kar je prejela na podlagi pravnega naslova (19.

člen ZJSRS), ki je kasneje odpadel (ker je dolžnik - toženkin

delodajalec v stečaju, dolg do toženke iz vtoževanega naslova, sam

poravnal) - 4. odstavek 210. člena ZOR. Toženka je dolžna plačati

tudi zamudne obresti in sicer od dneva vložitve zahtevka, saj ni

mogoče govoriti o nepoštenosti toženke in take trditve tožeča stranka

tudi ni postavila (214. člen ZOR). V tem delu je pritožbeno sodišče

po uradni dolžnosti (pravilna uporaba materialnega prava - 2.

odstavek 350. člena ZPP), pritožbi delno ugodilo in izpodbijano sodbo

spremenilo tako, da zakonske zamudne obresti od glavnice tečejo od

dne 13.11.1998 dalje, zavrnilo pa je tožbeni zahtevek za tek zamudnih

obresti od 26.6.1998 do 12.11.1998 (4. točka 358. člena ZPP). Sicer

je pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in v preostalem nespremenjenem

ZOR člen 120,  210/4,  214,  1016,  1016/2,  120,  210/4,  214,  1016,  1016/2.  ZJSRS člen 19,  19.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.