VSL sklep II Cp 316/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-20

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

zamudna sodba - odškodnina za negmotno škodo - pogoji za izdajo zamudne sodbe - bistvena kršitev določb postopka - pomanjkljiva tožba

V spornem primeru tožba ni v zadostni meri substancirana (predvsem

manjkajo navedbe o trajanju posameznih vrst telesnih bolečin, o

trajanju in intenzivnosti strahu ter intenzivnosti duševnih bolečin

zaradi zmanjšanja življenjskih aktivnosti). Zato ni bilo pogojev za

izdajo zamudne sodbe. Izpodbijana sodba ne vsebuje vseh potrebnih

dejanskih ugotovitev in je zato onemogočen njen preizkus, zaradi

česar je izkazana bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 14.

točke 339. člena ZPP. V novem postopku bo moralo sodišče pozvati

tožečo stranko, da dopolni in popravi tožbo.

Pritožbi se ugodi, sodba sodišča prve stopnje se razveljavi in se

zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za

Z izpodbijano zamudno sodbo je sodišče prve stopnje ugodilo tožbenemu

zahtevku, po katerem je tožena stranka dolžna plačati tožeči stranki

nerazdelno odškodnino v znesku 7.500.000,00 SIT z zakonskimi

zamudnimi obrestmi od 13.5.2004 dalje do plačila in mu nerazdelno

povrniti pravdne stroške, vse v 15 dneh, pod izvršbo.

Proti sodbi vlaga pritožbo tožena stranka. Uveljavlja

pritožbena razloga bistvene kršitve določb pravdnega

postopka iz 1. točke 1. odstavka 338. člena ZPP in zmotne

uporabe materialnega prava. Predlaga, da pritožbeno sodišče

odločitev sodišča prve stopnje spremeni ali pa sodbo

razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno

sojenje. Poudarja, da niso bili izkazani pogoji za izdajo

zamudne sodbe, saj utemeljenost tožbenega zahtevka, ne

izhaja iz dejstev, ki so navedena v tožbi. Spričevalo o

invalidnosti dr. P. ni izdelano v skladu z vsemi odškodninskimi

postavkami. Izvedenec ne ugotovi jakosti oziroma intenzivnosti in

trajanja bolečin, prav tako tudi ne vseh nevšečnosti, ki so tožnika

spremljale, kot tudi ne pretrpljenega strahu. Sodišče ni imelo opore

v izvedenskem spričevalu, ki je zelo pomanjkljivo, tožnik pa tudi ni

bil zaslišan glede navedb v tožbi predvsem tudi glede duševnih

bolečin, ki se jih lahko ugotavlja le z zaslišanjem. Zmotno je

uporabljeno materialno pravo, ker je odškodnina odmerjena previsoko.

Sodišče bi moralo izvesti kontradiktoren postopek. Neodgovorno je

prisoditi tožniku za duševne bolečine zaradi trajnega zmanjšanja

življenjskih aktivnosti, ki se odražajo v minimalni gibljivosti

levega skočnega sklepa, odškodnino v znesku 5.000.000,00 SIT. Sodišče

pri dosoji za skaženost ni imelo opore v zdravniškem spričevalu, saj

se ni neposredno prepričalo ali je ta brazgotina res tako moteča, da

vzbuja gnus pri ljudeh. Kljub temu pa sodišče prisodi iz tega naslova

200.000,00 SIT, čeprav je brazgotine izvedenec zajel že v odstotku

trajnega zmanjšanja življenjskih aktivnosti v višini 3 %.

Pritožbeno sodišče ugotavlja da izpodbijana zamudna sodba ne

vsebuje vseh pravno odločilnih razlogov, zaradi česar je

onemogočen njen materialnopravni preizkus, med drugim tudi

preizkus očitkov materialnopravne narave, uveljavljanih v

pritožbi. Predvsem razlogi ne vsebujejo ugotovitev o

trajanju posameznih vrst oziroma stopenj telesnih bolečin, o

trajanju in intenzivnosti primarnega in sekundarnega strahu

(strahu zaradi izida zdravljenja), o natančno opisanem

mestu, velikosti ter izrazitosti brazgotin, v zvezi s

katerimi tožnik uveljavlja odškodnino zaradi skaženosti ter

o morebitnih čustvenih reakcijah, ki jih pogled nanje

povzroča pri okolici oziroma drugih ljudeh, pomanjkljivo pa

so tudi iz tožbenih trditev in izvedenčevih ugotovitev

povzete zatrjevane zmanjšane tožnikove življenske

aktivnosti. Pri nobeni od odškodninskih postavk tudi ni

navedena stopnja duševnih bolečin tožnika.

Takšna pomanjkljivost izpodbijane sodbe je delno tudi

posledica pomanjkljivih - premalo substanciranih tožbenih

trditev, zaradi česar pa tožba sicer ni nesklepčna, kot

poskuša prikazati pritožnik (nesklepčnost pomeni, da iz

dejstev navedenih v tožbi ne izhaja uveljavljana oz.

zatrjevana pravna posledica oziroma ne izhaja nobena pravna

posledica ali pa izhaja pravna posledica za drugo osebo in

ne za toženo stranko; noben od opisanih primerov pa v

konkretnem priemru ni izkazan). Tako v tožbi pa tudi v

izvedenskem mnenju, na katerega se tožnik v tožbi sklicuje,

predvsem manjkajo navedbe o trajanju posameznih vrst

telesnih bolečin, o trajanju in intenzivnosti tako

primarnega strahu kot tudi strahu zaradi izzida zdravljenja,

v zvezi z zatrjevanimi duševnimi bolečinami zaradi

zmanjšanja življenskih aktivnosti pa ni navedbe o

intenzivnosti tovrstnih duševnih bolečin. Zato v teh delih

tožbeni zahtevek ni dovolj določen, kot to terja določba 1.

odstavka 180. člena ZPP in zato tudi ne vsebuje vsega, da bi

se lahko tožba obravnavala (člen 108 ZPP). Zato bi moralo

sodišče prve stopnje že v okviru predhodnega preizkusa tožbe

na podlagi 108. člena v zvezi z 273. členom ZPP pozvati

tožnika k dopolnitvi oziroma popravi tožbe in šele

popravljeno tožbo vročiti toženi stranki v odgovor.

Sodišče druge stopnje je moralo ob povedanem ugoditi

pritožbi iz uveljavljanega pritožbenega razloga bistvene

kršitve določb pravdnega postopka iz 14. točke 2. odstavka

339. člena ZPP, izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje pa

razveljaviti ter vrniti zadevo v novo sojenje (1. odstavek

V novem postopku bo moralo sodišče prve stopnje najprej

pozvati tožnika, da v zgoraj nakazanih smereh popravi tožbo

na podlagi določbe 108. člena ZPP. V kolikor bo tožnik tožbo

popravil, pa bo moralo sodišče prve stopnje popravljeno

tožbo ponovno vročiti toženi stranki v odgovor.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na

ZPP člen 108,  180,  273,  316,  339,  339/2,  339/2-4,  108,  180,  273,  316,  339,  339/2,  339/2-4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.