TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSK sklep II Cpg 183/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-01-26

obrazložen ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi na podlagi izvršljivega notarskega zapisa - razlogi za ugovor

Sodišče prve stopnje pa ima prav, ko ugotavlja, da zgolj pavšalnih trditev dolžnika, da naj bi dosegel dogovor z upnikom, v katerem naj bi mu ta odložil izpolnitev obveznosti, ob jasnem in izvršljivem notarskem zapisu z dne 10.2.2003, po katerem pa so spremembe pogodbe možne le v pisni obliki z aneksi, ne predstavljajo upoštevnega dokazno podprtega zatrjevanja pravnopomembnih dejstev.

Pritožba dolžnika se zavrne in se p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Predlog upnika za priznanje stroškov odgovora na pritožbo se zavrne.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi, izdan na podlagi izvršljivega notarskega zapisa. Ocenilo je, da je dolžnikov ugovor, da mu je upnik odložil izpolnitev za čas, ki še ni potekel, zgolj pavšalen, zaradi česar ga ni mogoče upoštevati.

Proti navedenemu sklepu je dolžnik vložil pritožbo, v kateri predlaga njegovo razveljavitev. Meni, da je v ugovoru navedel dejstva, ki bi jih sodišče moralo upoštevati, predlagal pa je tudi izvedbo dokazov. Sodišče prve stopnje je enostransko odločilo, da je upnikov predlog, ki temelji na pogodbi dovolj utemeljen, dolžnikov ugovor, ki temelji na kasneje dogovorjenem pogodbenem odnosu pa ne. S tem je dolžnika postavilo v podrejen položaj.

Pritožbeno sodišče smatra, da je odločitev sodišča prve stopnje, ki je dolžnikov ugovor zavrnilo kot neutemeljen, pravilna. Ob dejstvu, da mora dolžnik v ugovoru zatrjevati pravno pomembna (relevantna) dejstva, ki so navedena v 55. čl. ZIZ pa morajo biti trditve o teh dejstvih konkretne in tudi določne. Dolžnik pa tudi po mnenju pritožbenega sodišča v obravnavanem primeru takih navedb ni podal. Tako že svoje ugovorne trditve, da je dobavljeno opremo plačal v več kot 50 %, sploh ni dokazno podprl. Sodišče prve stopnje pa ima tudi prav, ko ugotavlja, da zgolj pavšalnih trditev dolžnika, da naj bi dosegel dogovor z upnikom, v katerem naj bi mu ta odložil izpolnitev obveznosti, ob jasnem in izvršljivem notarskem zapisu z dne 10.2.2003, po katerem pa so spremembe pogodbe možne le v pisni obliki z aneksi, ne predstavljajo upoštevnega dokazno podprtega zatrjevanja pravnopomembnih dejstev. Ker je glede na navedeno popolnoma pravilno stališče sodišča prve stopnje, da ob takem stanju dolžnikovega ugovora ni mogoče šteti kot obrazloženega, je pritožbeno sodišče pritožbo dolžnika kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP).

Pritožbeno sodišče pa upniku ni priznalo stroškov za odgovor na pritožbo, saj je pritožba zoper sklep o ugovoru enostransko pravno sredstvo in odgovor nanjo ni predviden.

ZIZ člen 53,  53/2,  55,  53,  53/2,  55.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 80/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-05-11

sprememba naziva dolžnika - neutemeljeno povzročeni stroški

Glede na to, da je upnik s svojim predlogom, da se postopek nadaljuje zoper dolžnika, tej družbi neutemeljeno povzročil stroške, jih je dolžan povrniti.

Pritožbi F. d.o.o., D. se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se v točki II r a z v e l j a v i in zadeva v tem delu vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje postopanje.

Upnik je dolžan povrniti F. d.o.o., D. stroške pritožbenega postopka v znesku 20.130,00 SIT, v 15-ih dneh pod izvršbo.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje, potem ko je ugotovilo, da je namesto prvotnega upnika v izvršbo vstopil nov upnik in sicer P. d.d. v točki II odločilo, da se spremeni naziv dolžnika in se pravilno glasi: F. d.o.o., D.

Zoper ta sklep se v točki II pritožuje F. d.o.o., D. po svojih pooblaščencih, torej družba, ki je označena v izpodbijanem sklepu kot novi dolžnik, in predlaga v tem delu njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da dejansko F. d.o.o., D. ne more biti dolžnik v predmetni zadevi, ampak gre očitno za napako, saj je z istim imenom poslovalo tudi podjetje F. d.o.o., A.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep v delu, v katerem se izpodbija s pritožbo, izdalo neutemeljeno. Upnik je po svojem pooblaščencu z vlogo z dne 10.10.2005 sporočil sodišču prve stopnje, da se pravi naslov dolžnika glasi Podjetje F. d.o.o., D., zaradi česar ji je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep tudi izdalo. Da gre pri tem za pomoto pa je razvidno tudi iz vloge upnikovega pooblaščenca z dne 03.02.2006. Pritožbeno sodišče je zato ob ugoditvi pritožbi izpodbijani sklep v točki II razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnje postopanje.

Glede na to, da je upnik s svojim predlogom, da se postopek nadaljuje zoper dolžnika F. d.o.o., D., tej družbi neutemeljeno povzročil stroške, jih je dolžan povrniti. Pritožbeno sodišče jih je zato odmerilo in sicer v skladu z Odvetniško tarifo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 74/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-05-11

nadaljevanje izvršilnega postopka - odgovornost družbenikov za dolgove družbe

O tem, da se postopek, ki je bil prvotno voden zoper izbrisano družbo V. d.o.o., nadaljuje zoper dolžnico C.S., je bilo sicer že pravnomočno odločeno s sklepom Okrajnega sodišča v P. z dne 09.08.2001. Zato sedaj ni mogoče upoštevati tistih navedb dolžnice, ki se nanašajo na to, da sama ni prevzela obveznosti izbrisane družbe.

Pritožba dolžnice se zavrne in v izpodbijanem delu p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje med drugim odločilo, da se predmetni izvršilni postopek, ki je bil prekinjen, nadaljuje z dnem 04.11.2002.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnica zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in smiselno predlaga razveljavitev sklepa. V pritožbi navaja, da je bil poleg nje soustanovitelj izbrisane družbe tudi J.A. iz P., ki je solidarno odgovoren za obveznosti družbe V. d.o.o., od njega pa upnik ničesar ne terja. Sicer pa dolžnica ne more poplačati nastalih dolgov, saj preživlja štiričlansko družino in je poleg tega bolna. Sklicuje se tudi na odločitev Ustavnega sodišča Republike Slovenije z dne 23.05.2002, ki je odločilo, da se do končne odločitve prekinejo izvršilni postopki začeti zoper družbenike tistih družb, ki se bile izbrisane iz sodnega registra po Zakonu o finančnem poslovanju podjetij (ZFPPod). V samem izvršilnem postopku pa so bile tudi sicer neke terjatve poravnane, ker je upnik iz poslovnih prostorov odnesel premično premoženje družbe, kar vse je razvidno iz izvršilnega spisa.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje utemeljeno odločilo, da se predmetni izvršilni postopek nadaljuje z dnem 04.11.2002. O tem, da se postopek, ki je bil prvotno voden zoper izbrisano družbo V. d.o.o. P., nadaljuje zoper dolžnico C.S., je bilo sicer že pravnomočno odločeno s sklepom Okrajnega sodišča v P. z dne 09.08.2001. Zato sedaj ni mogoče upoštevati tistih navedb dolžnice, ki se nanašajo na to, da sama ni prevzela obveznosti izbrisane družbe. Kar pa se tiče dolžničinega ugovora, da naj bi bila terjatev upnika že delno poravnana, pa to ni predmet pritožbe zoper predmetni sklep, ampak bi lahko ta del pritožbe dolžnice sodišče prve stopnje obravnavalo le kot ugovor zoper sklep o izvršbi po izteku roka po 56.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Iz vseh navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbo dolžnice zavrnilo kot neutemeljeno in v izpodbijanem delu potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

ZPP člen 208,  208/1,  208,  208/1.  ZFPPod člen 27,  27.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 91/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-05-26

ugotovitev vrednosti nepremičnine - cenitev cenilca gradbene stroke - internetni oglasi

Dolžnik v pritožbi le dokazno nepodprto zatrjuje, da naj bi bile take nepremičnine naprodaj najmanj za ceno 1.000 EUR/m2 oziroma da vrednost nepremičnine ne bi mogla znašati manj kot 24.000.000,00 SIT. To svoje zatrjevanje pa ni podprl z dodatno cenitvijo, ampak le z navedbami, za koliko naj bi se nepremičnine prodajale, upoštevajoč pri tem internetne oglase. Taki oglasi pa seveda ne pomenijo tudi dejanske prodajne cene, ki bi jo bilo mogoče na tak način kot to dolžnik želi v predmetni zadevi, upoštevati.

Pritožba dolžnika se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugotovilo, da je vrednost nepremičnine z identifikacijsko številko 37.E, na naslovu D., stanovanjska raba, v izmeri 99,55 (ident.št. stavbe 542.ES na parc.št. 638/1 k.o. D.), last dolžnika do celote, 20.500.000,00 SIT.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga njegovo razveljavitev oziroma ustrezno spremembo. V pritožbi navaja, da nepremičninska agencija R. ni najbolj usposobljena za ocenjevanje nepremičnin, saj ni uspešna pri prodaji ostalih nepremičnin. Sicer pa tudi sama agencija R. oglaša prodajo stanovanj v istem objektu, v katerem se nahaja sporno stanovanje, po višjih cenah od cen iz izpodbijanega sklepa. Iz internetnih oglasov izhaja, da se nepremičnine na tej lokaciji ne prodajajo za ceno manj kot 1.000 EUR/m2. Zato vrednost nepremičnine v predmetnem primeru ni pravilno ugotovljena in bi ne mogla znašati manj kot 24.000.000,00 SIT.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v skladu z določilom 178.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Vrednost nepremičnine, last dolžnika, je v konkretni zadevi določil cenilec gradbene stroke D.D.. Dolžnik je podal na njegovo cenitev pripombe dne 23.08.2005, o teh pripombah pa se je cenilec tudi izjasnil dne 10.10.2005, nakar je sodišče prve stopnje izdalo izpodbijani sklep. Dolžnik v pritožbi le dokazno nepodprto zatrjuje, da naj bi bile take nepremičnine naprodaj najmanj za ceno 1.000 EUR/m2 oziroma da vrednost nepremičnine ne bi mogla znašati manj kot 24.000.000,00 SIT. To svoje zatrjevanje pa ni podprl z dodatno cenitvijo, ampak le z navedbami, za koliko naj bi se nepremičnine prodajale, upoštevajoč pri tem internetne oglase. Taki oglasi pa seveda ne pomenijo tudi dejanske prodajne cene, ki bi jo bilo mogoče na tak način kot to dolžnik želi v predmetni zadevi, upoštevati. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbo dolžnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 31/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-04-06

nepopoln predlog za izvršbo - rok za dopolnitev vloge

Kot pravilno navaja upnik je dejansko upnik sklep, s katerim je sodišče prve stopnje od njega zahtevalo, naj predlog dopolni tako, da navede organizacijo za plačilni promet, pri kateri se nahajajo dolžničina denarna sredstva, prejel dne 3.1.2006. To pa pomeni, da do dneva izdaje izpodbijanega sklepa, to je do 25.1.2006 rok 30 dni sploh še ni potekel. Dne 1.2.2006 je sicer upnik tudi predlagal podaljšanje roka. Vendar pa že prej omenjeno dejstvo pomeni, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo pred potekom 30 dnevnega roka, ki ga je dodelilo upniku.

Pritožbi upnice se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se v točki I razveljavi in v tem obsegu zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Stroški pritožbenega postopka so del nadaljnjih izvršilnih stroškov.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje predlog upnika za izvršbo na dolžničina denarna sredstva pri organizacijah za plačilni promet z dne 13.12.2005 zavrglo, potem, ko je prišlo do zaključka, da upnik predloga v danem roku 30 dni ni dopolnil tako, da bi navedel organizacijo za plačilni promet, pri kateri se nahajajo dolžničina denarna sredstva.

Zoper ta sklep se pritožuje upnik po svoji pooblaščenki iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga razveljavitev. V pritožbi navaja, da je upnik sklep o dopolnitvi predloga v roku 30 dni prejel 3.1.2006, tako da do dne izdaje izpodbijanega sklepa, to je do 25.1.2006 30 dnevni rok sploh ni mogel poteči. Upnik je v 30 dnevnem roku tudi predlagal podaljšanje roka.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v nasprotju z določilom 4. odst. 108. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Kot pravilno navaja upnik je dejansko upnik sklep, s katerim je sodišče prve stopnje od njega zahtevalo, naj predlog dopolni tako, da navede organizacijo za plačilni promet, pri kateri se nahajajo dolžničina denarna sredstva, prejel dne 3.1.2006. To pa pomeni, da do dneva izdaje izpodbijanega sklepa, to je do 25.1.2006 rok 30 dni sploh še ni potekel. Dne 1.2.2006 je sicer upnik tudi predlagal podaljšanje roka. Vendar pa že prej omenjeno dejstvo pomeni, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo pred potekom 30 dnevnega roka, ki ga je dodelilo upniku. Že zato je bilo potrebno ob ugoditvi pritožbe upniku izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v nadaljnje postopanje.

Izrek o stroških temelji na določilu 3. odst. 165. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 26/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-04-06

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - obrazložen in utemeljen ugovor - zatrjevanje negativnega dejstva - dokazno breme

Tudi po mnenju pritožbenega sodišča je potrebno ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi v konkretnem primeru opredeliti kot obrazložen in utemeljen. V ugovoru je namreč dolžnik izrecno navajal, da predložene listine ne dokazujejo poslovnega razmerja med upnikom in dolžnikom, saj iz njih ni mogoče razbrati, iz česa naj bi dolg sploh izhajal. Ni mogoče ugotoviti, na katere storitve oz. material se nanaša vtoževani dolg. Take navedbe tudi po mnenju pritožbenega sodišča pomenijo zatrjevanje, da upnik ni izkazal nastanka pravnega razmerja, kar pa je njegovo dokazno breme. Dolžnik je tako zatrjeval negativno dejstvo, ki ga mora dokazovati sicer upnik, zato seveda tudi dolžnik ni dolžan predložiti nobenih dokazov.

Pritožba upnika se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje razveljavilo sklep o izvršbi z dne 1.12.2005 v delu, s katerim je dovoljena izvršba, to je v 2. točki izreka, o zahtevku in stroških pa bo odločalo v pravdnem postopku Okrožno sodišče v N.

Zoper ta sklep je vložil pritožbo upnik po svojem pooblaščencu iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odst. 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) in predlagal, naj pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi. V pritožbi navaja, da je dejansko ugovor zoper sklep o izvršbi neobrazložen in s tem neutemeljen. Temelj zahtevka je prodajna pogodba, sama višina terjatve pa izhaja iz seštevka posameznih faktur. Dolžnik ne trdi, da navedenega blaga ni naročil, niti ne prejel, ampak zgolj navaja, da bi upnica ne izkazala, da je dolžnik od nje karkoli prejel. Dokazov za svoje trditve pa dolžnik niti ni predložil.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v skladu z določilom 2. odst. 53. v zvezi z 1. odst. 61. člena in v skladu z 2. odst. 62. člena ZIZ. Tudi po mnenju pritožbenega sodišča je potrebno ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi v konkretnem primeru opredeliti kot obrazložen in utemeljen. V ugovoru je namreč dolžnik izrecno navajal, da predložene listine ne dokazujejo poslovnega razmerja med upnikom in dolžnikom, saj iz njih ni mogoče razbrati, iz česa naj bi dolg sploh izhajal. Ni mogoče ugotoviti, na katere storitve oz. material se nanaša vtoževani dolg. Take navedbe tudi po mnenju pritožbenega sodišča pomenijo zatrjevanje, da upnik ni izkazal nastanka pravnega razmerja, kar pa je njegovo dokazno breme. Dolžnik je tako zatrjeval negativno dejstvo, ki ga mora dokazovati sicer upnik, zato seveda tudi dolžnik ni dolžan predložiti nobenih dokazov. Že iz teh razlogov je pritožbeno sodišče pritožbo upnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 53,  53/2,  61,  61/1,  62,  62/2,  53,  53/2,  61,  61/1,  62,  62/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 81/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-06-22

pogoji prisilne poravnave - odložitev roka plačila

Odložitev roka plačila ne pomeni, da terjatev upnika še ni zapadla.

Pritožbi upnika se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se r a z v e l j a v i in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno obravnavanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje predlog upnika za izdajo sklepa o izvršbi zoper dolžnika zavrglo ter odločilo, da upnik nosi stroške predloga izvršbe, ker z njim ni uspel.

Zoper ta sklep se je po svojem pooblaščencu pritožil upnik in predlagal njegovo spremembo oziroma razveljavitev. V pritožbi opozarja, da je stališče sodišča prve stopnje, da je zahtevek upnika preuranjen saj bi njegova terjatev glede na izglasovano prisilno poravnalo zapadla šele 5.5.2006, napačno. Navaja, da je svoj predlog za izdajo sklepa o izvršbi vložil že v mesecu februarju 2005, ko je bil njegov predlog utemeljen, nikakor pa ne preuranjen. Kasneje sprožen postopek prisilne poravnave, kjer upnik sploh ni sodeloval, ne glede na to pa je svoj predlog z vlogo z dne 1.3.2006 prilagodil izglasovani prisilni poravnavi, je popolnoma utemeljen. Sodišče mora predlagano izvršbo dovoliti, sklep o potrjeni prisilni poravnavi pa seveda sam po sebi preprečuje poplačilo pred iztekom v prisilni poravnavi določenega roka plačila. Zaradi izglasovane prisilne poravnave je prišlo zaradi kasneje spremenjenih okoliščin do drugačnih rokov zapadlosti zaveze poplačila. To pa pomeni, da je tudi odločitev glede stroškov postopka sodišča prve stopnje nepravilna.

Tudi pritožbeno sodišče smatra, da v obravnavanem primeru pritožba pravilno opozarja, da odločitev sodišča nima podlage v veljavnih predpisih.

Upnikov predlog v konkretnem primeru dejansko predstavlja uveljavljanje terjatve po 3. odst. 64. člena Zakona o prisilni poravnavi in stečaju (ZPPSL). Gre namreč za terjatev, za katero je upnik predlagal izdajo sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine, ki pa ni bil izdan, saj je bil po vložitvi predloga zoper dolžnika uveden postopek prisilne poravnave. Ta je bil sicer zaključen in je bila prisilna poravnava zoper dolžnika izglasovana. Za upnikovo terjatev pa še ne obstaja izvršilni naslov. Njegova terjatev pa tudi ni bila ugotovljena v sklepu o potrditvi prisilne poravnave.

To pa pomeni, da je dolžno sodišče prve stopnje predlagano izvršbo dovoliti pri čemer pa je vezano na to, da se sme dolžniku naložiti plačilo le v skladu s pogoji iz potrjene prisilne poravnave. Eden od pogojev, ki je bil v potrjeni prisilni poravnavi izglasovan, pa je tudi plačilni rok, ki je bil odložen. Odložitev tega roka pa ne pomeni, kot je zmotno menilo sodišče prve stopnje, da terjatev upnika še ni zapadla. Pomeni le, da bo lahko upnikova terjatev poplačana šele pod pogoji iz potrjene prisilne poravnave, med katerimi pa je tudi ta, da se plačilni rok odloži. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbi upnika ugodilo ter izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnje postopanje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 56/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-04-20

ugovor zoper sklep o izvršbi - neobrazložen ugovor- pravnomočen izvršilni naslov

V konkretni zadevi gre za izvršbo na podlagi izvršilnega naslova. Dolžnik v svojem ugovoru navaja okoliščine, ki bi bile lahko pomembne v pravdi, v kateri je izšla navedena sodba, ne more pa z njimi napadati samega izvršilnega naslova, potem ko je ta postal pravnomočen in izvršljiv.

Pritožba dolžnika se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi zavrnilo in obenem odločilo, da mora dolžnik v roku osmih dni povrniti upniku nadaljnje izvršilne stroške v višini 52.800,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 1.2.2006 dalje do plačila.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik po svojem pooblaščencu iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga njegovo razveljavitev. V pritožbi ponavlja svoje trditve iz ugovora o tem, kakšno pogodbo sta upnik in dolžnik dne 6.3.2002 hotela skleniti in predvsem zatrjuje, da je upnik dne 22.3.2002 v znak resnosti nakazal dolžniku znesek 1.197.917,37 SIT, ki je pomenil aro. Ker pa upnik kasneje pogodbe ni sklenil, ima dolžnik pravico to aro zadržati.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v skladu z določilom 2. odst. 53. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), saj je dejansko ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi mogoče opredeliti kot neobrazložen in neutemeljen. V konkretni zadevi gre za izvršbo na podlagi izvršilnega naslova - sodbe Okrožnega sodišča v K. z dne 21.1.2004. Dolžnik pa v svojem ugovoru navaja okoliščine, ki bi bile lahko pomembne v pravdi, v kateri je izšla navedena sodba, ne more pa z njimi napadati samega izvršilnega naslova, potem ko je ta postal pravnomočen in izvršljiv. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.