VSK sklep II Cp 35/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-04-25

terjatev - prisilna poravnava - izvršilni predlog

Terjatev nastane že takrat, ko upnik pridobi pravico od dolžnika zahtevati njeno izpolnitev.

Pritožba se zavrne in se p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Upnik sam nosi stroške pritožbenega postopka.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugodilo dolžnikovemu ugovoru, razveljavilo sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v N. G. z dne 02.12.2005, opr.št. I 1022/2005 in opravljena izvršilna dejanja ter zavrnilo predlog za izvršbo. Ugotovilo je, da je podan ugovorni razlog iz 6. točke 1. odst. 55. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ), ki preprečuje predmetno izvršbo (ugovor nezapadle terjatve).

Zoper navedeni sklep se pritožuje upnik po pooblaščencu iz vseh pritožbenih razlogov. V pritožbi navaja, da je sodišče prve stopnje z napadenim sklepom na ugovor dolžnika zavrnilo upnikov predlog za izdajo sklepa o izvršbi, ker je ugotovilo, da izvršbe zoper dolžnika, zoper katerega je bil uveden in zaključen postopek prisilne poravnave, ni moč dovoliti, saj naj bi terjatev upnika nastala že pred začetkom postopka prisilne poravnave. Sodišče prve stopnje je v tem primeru napačno uporabilo materialno pravo, saj je upnika obravnavalo, kot da gre za upnika, čigar terjatev je nastala pred dnem uvedbe postopka prisilne poravnave, kar pa ni res in ne more vzdržati pravne presoje. Sodišče bi predlagano izvršbo moralo dovoliti, saj ni mogoče trditi, da je upnikova terjatev nastala pred začetkom postopka prisilne poravnave nad dolžnikom, ker naj bi bilo iz sodbe Delovnega sodišča v K., Oddelek v N. G. opr.št. Pd 143/2001 z dne 14.03.2003 razvidno, da gre za terjatev iz leta 2001. Sporna terjatev je bila res priznana z navedeno sodbo, vendar je ta sodba postala pravnomočna šele po začetku postopka prisilne poravnave nad dolžnikom, zaradi česar zanjo postopek prisilne poravnave ne more imeti učinka. Dokler dolžnik in upnik navedene pravnomočne sodbe nista prejela, terjatev ni mogla nastati in je upnik tudi ni mogel izterjevati oz. prijavljati v postopku prisilne poravnave, saj mu ni bil znan ne njen obstoj in ne njena višina. Dolžnik je vedno vztrajno ugovarjal upnikovim zahtevam za plačilo dolga, ki je nastal v času, ko je bil upnik v delovnem razmerju pri dolžniku. Terjatev upnika se je sicer nanašala na razdobje pred začetkom postopka prisilne poravnave, vendar ni bila niti določno niti dokončno ugotovljena. Iz tega sledi, da ta terjatev pred dnem začetka postopka prisilne poravnave ni obstajala ne za dolžnika in tudi ne za upnika, zaradi česar je ni bilo moč uveljavljati v postopku prisilne poravnave in končana prisilna poravnava nanjo ne more imeti učinka. Tudi sicer se terjatev upnika nanaša na neplačane osebne dohodke in materialne stroške, povezane z opravljanjem dela pri dolžniku. Dolžnik se o tem vidiku temelja terjatve sploh ni izrekel in je sodišče prve stopnje samovoljno in v nasprotju s temeljnimi načeli civilnega prava in ZPP, ki se smiselno uporablja v postopkih izvršbe, arbitrarno ugotavljalo in obrazlagalo, v kateri smeri in kako je jemati terjatev upnika - ta naj ne bi bila taka, da sodi v razred D. Sodišče prve stopnje je vpogledalo v sodbo, jo preučilo in nato obrazlagalo, da terjatev ni tista, ki je določena za terjatve iz 2. odst. 160. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (v nadaljevanju: ZPPSL). S tem je kršilo določbe ZIZ in Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) o svobodni dispoziciji strank in razsodilo na škodo upnika tudi mimo zahtevka strank. Predlaga, da pritožbeno sodišče napadeni sklep v celoti razveljavi oziroma spremeni tako, da ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi zavrne.

Predmet tega pritožbenega postopka je sklep, s katerim je sodišče prve stopnje ugodilo ugovoru dolžnika. Sodišče prve stopnje je v izpodbijanem sklepu obrazložilo, da je upnikova terjatev nastala že pred začetkom postopka prisilne poravnave nad dolžnikom dne 16.02.2005, in sicer v letu 2001, kar izhaja iz sodbe Delovnega sodišča v K., Oddelek v N. G. opr.št. Pd 143/2001. Pritožbeno sodišče v celoti sprejema navedeno ugotovitev sodišča prve stopnje, saj je pravno pravilna ter pri tem poudarja, da terjatev nastane že takrat, ko upnik pridobi pravico od dolžnika zahtevati njeno izpolnitev, to pa je v konkretnem primeru v letu 2001, in ne šele takrat, kot zmotno navaja pritožnik, ko je bila pooblaščencu upnika vročena sodba sodišča druge stopnje. Posledično je sodišče prve stopnje pravilno obrazložilo, da se upnikova terjatev skladno s 3. odst. 59. člena ZPPSL, ki določa, da ima potrjena prisilna poravnava pravni učinek tudi proti upnikom, ki se niso udeležili postopka, ter proti upnikom, ki so se postopka udeležili, pa so bile njihove terjatve prerekane, če se naknadno ugotovijo, in skladno z 2. odst. 64. člena ZPPSL, lahko izvrši le pod pogoji iz potrjene prisilne poravnave. Upoštevaje navedeno pritožbeno sodišče ugotavlja, da so neutemeljene pritožbene navedbe, da potrjena prisilna poravnava nad dolžnikom nima pravnega učinka za upnika. Nenazadnje je tudi obrazložitev sodišča prve stopnje, da upnikova terjatev spada v razred B in se v skladu s pravnomočnim sklepom o potrditvi prisilne poravnave poplača v višini 20% in v roku 1 leta od pravnomočnosti omenjenega sklepa, in ne, kot zmotno navaja pritožba, v razred D, pravno pravilna in skladna z 2. odst. 160. člena ZPPSL. Pritožbene navedbe zaključka sodišča prve stopnje, da je upnikov predlog za izvršbo zaradi izterjave denarne terjatve preuranjen in ga je zato potrebno zavrniti, saj bo upnikova terjatev na podlagi sklepa o potrditvi prisilne poravnave nad dolžnikom, ki je postal pravnomočen dne 30.07.2005 in v katerem je določen 1-letni rok za poplačilo terjatev, zapadla šele 30.07.2006, tako niso uspele izpodbiti.

Ker pritožba upnika ni utemeljena, pritožbeno sodišče pa tudi ni ugotovilo nobene izmed kršitev, na katere po 2. odst. 350. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

O stroških pritožbenega postopka je sodišče druge stopnje odločalo na podlagi 165. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ. Ker upnik s pritožbo ni uspel, sam krije svoje stroške pritožbenega postopka (154. člen ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZPPSL člen 59,  59/3,  64,  64/2,  160,  160/2,  59,  59/3,  64,  64/2,  160,  160/2.  ZIZ člen 40,  55,  55/1-6,  40,  55,  55/1-6.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.