VSL sklep III Cp 1630/05
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-20

Izguba stanovanja, v katerem tretji živi s svojo družino in le-ta

predstavlja njihov dom, pri čemer pa bi bil s prodajo stanovanja

ogrožen tudi njihov socialni položaj, zagotovo predstavlja

nenadomestljivo škodo po prvem odstavku 73. člena ZIZ.

Pritožbi se delno ugodi, izpodbijani sklep se v 2. točki izreka

razveljavi ter se v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v nov

postopek. V ostalem se pritožba zavrne in se v izpodbijanem, a

nerazveljavljenem delu (1. točka izreka) potrdi sklep sodišča prve

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugovor tretjega

zavrnilo (1. točka izreka), zavrnilo pa je tudi njegov predlog za

odlog izvršbe (2. točka izreka). Zavrnilo je tudi ugovor dolžnice

zoper sklep z dne 22.11.2004, opr. št. In 2004/01244 (3. točka

izreka), in njen predlog za odlog izvršbe (4. točka izreka).

Zoper 1. in 2. točko izreka izpodbijanega sklepa se je tretji

pravočasno pritožil iz razloga napačne uporabe materialnega prava po

341. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s

15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) in

bistvene kršitve določb pravdnega postopka po 339. členu ZPP v zvezi

s 15. členom ZIZ. Predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep

razveljavi v 1. in 2. točki izreka in samo odloči tako, da v celoti

ugodi ugovoru tretjega. Navaja, da bi moralo sodišče prve stopnje, če

je ugovor tretjega zavrnilo, napotitev na pravdo izreči v izreku

sklepa, ne pa to zapisati med obrazložitvijo sklepa. Zavrnitev

ugovora tretjega na nedopustnost izvršbe na nepremičnini, ki je

skupno premoženje tretjega in dolžnice, je tudi v nasprotju z

najnovejšo sodno prakso oz. odločbo Ustavnega sodišča RS, opr. št.

Up-128/03-27 z dne 27.1.2005. Po mnenju Ustavnega sodišča, zgolj to,

da dobi upnik poplačano svojo terjatev, ne more biti ustavno dopusten

razlog za poseg v lastninsko pravico osebe, ki ni dolžnik, že zlasti,

ker je bila ta lastninska pravica pridobljena na originaren način. Da

ne more biti nobenega dvoma, da je tretji solastnik oz. skupni

lastnik nepremičnine, ki je predmet izvršbe, izhaja tudi iz aneksa k

prodajni pogodbi. Tudi pri zavrnitvi predloga za odlog izvršbe je

tretji mnenja, da je sodišče zmotno oz. preveč ekstenzivno tolmačilo

določila ZIZ, zlasti s svojim stališčem, da socialni razlogi ne

predstavljajo nenadomestljive škode. Tretji je mnenja, da so ti

razlogi pomembnejši kot pa razlogi, ki se lahko izrazijo v denarni

vrednosti, saj se denarno vrednost lahko nadomesti, obratno pa ne.

V skladu z določbo drugega odstavka 65. člena ZIZ sodišče ugovor

zavrne, če upnik v danem roku izjavi, da ugovoru nasprotuje. Vložnik

ugovora lahko v 30 dneh od pravnomočnosti sklepa o zavrnitvi ugovora

začne pravdo za ugotovitev, da izvršba na ta predmet ni dopustna

(tretji odstavek 65. člena ZIZ). Glede na navedeno sodišče tretjega

ne napoti na pravdo, saj ima tretji že na podlagi tretjega odstavka

65. člena ZIZ možnost, da sam vloži tožbo na nedopustnost izvršbe.

Pravni interes pa bo tretji izkazal s pravnomočnim sklepom o

zavrnitvi ugovora (primerjaj komentar Zakona o izvršbi in

zavarovanju, GV, Letnik 2002, stran 226). Neutemeljena je zato

pritožbena navedba, da bi moralo sodišče prve stopnje v izreku sklepa

Neutemeljen pa je tudi pritožbeni očitek, da je sodišče odločilo v

nasprotju z odločbo Ustavnega sodišča RS, opr. št. Up-128/03-27, ki

se po vsebini nanaša na tožbo na nedopustnost izvršbe, in ne na

ugovor tretjega v izvršilnem postopku. Sodišče prve stopnje je namreč

odločilo v skladu z določbo drugega odstavka 65. člena ZIZ, in sicer

je ugovor zavrnilo le iz razloga, ker je upnik ugovoru nasprotoval v

danem roku, utemeljenosti ugovornih navedb pa sodišče prve stopnje ni

in tudi ni smelo presojati. O tem bo namreč odločalo pravdno sodišče,

če bo tretji pravočasno vložil tožbo na nedopustnost izvršbe. V

pravdnem postopku pa bo tretji tudi lahko uveljavljal citirano

stališče Ustavnega sodišča RS. Odločitev sodišča prve stopnje, da se

ugovor tretjega zavrne, je glede na navedeno pravilna in zakonita.

Pritožbeno sodišče je zato pritožbo tretjega zoper 1. točko izreka

zavrnilo ter izpodbijani sklep v tem delu potrdilo (2. točka 365.

člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Sodišče prve stopnje namreč tudi

ni zagrešilo nobene izmed kršitev, na katere pazi pritožbeno sodišče

po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena ZPP v zvezi s 15. členom

Pritožbeno sodišče pa se strinja s stališčem pritožbe, da izguba

stanovanja, v katerem tretji živi s svojo družino in le-ta

predstavlja njihov dom, pri čemer pa bi bil s prodajo stanovanja

ogrožen tudi njihov socialni položaj, zagotovo predstavlja

nenadomestljivo škodo po prvem odstavku 73. člena ZIZ. Res je sicer,

kar navaja sodišče prve stopnje, da vsaka izvršba pomeni določeno

škodo oz. neugodnost in da je treba razloge za odlog interpretirati

restriktivno, saj bi bil v nasprotnem primeru za vsako izvršbo, ki

vedno pomeni neko prikrajšanje za dolžnika, izpolnjen pogoj za odlog

izvršbe. Vendar pa sodišče prve stopnje v konkretnem primeru

spregleda, da gre za predlog za odlog izvršbe tretjega, ki ni

dolžnik, in ki bo imel možnost dokazovati svojo pravico na predmetu

izvršbe šele v pravdnem postopku. Pritožbeno sodišče je zato pritožbi

tretjega zoper 2. točko izreka ugodilo, izpodbijani sklep v tem delu

razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek

(3. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Sodišče prve

stopnje bo moralo v novem postopku izvesti predlagane dokaze ter o

predlogu za odlog izvršbe ponovno odločiti.

Odločitev o pritožbenih stroških temelji na določbi 4. odstavka v

zvezi s 3. odstavkom 165. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

ZIZ člen 65,  65/2,  73,  65,  65/2,  73.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.