VSM sodba I Cp 1637/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-06-06

duševne bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti

Ponovno pritožbeno poudarjanje subjektivnih občutkov

tožnika v zvezi z danimi življenjskimi sposobnostmi po

prometni nezgodi, ki da so zmanjšane, glede na vse

navedeno prav tako ni relevantnega pomena, ko tak prikaz

ni doživel potrditve v izvedenskem mnenju kot potrebni

objektivizaciji tožnikovega prikaza. Pritožbeno sodišče

tako nima pomislekov o pravilnosti prvostopenjske

odločitve o zavrnitvi tega dela tožbenega zahtevka.

Pritožbi se delno ugodi in se sodba sodišča prve stopnje

v stroškovnem izreku tako s p r e m e n i , da je

tožena stranka dolžna tožeči stranki povrniti pravdne

stroške v višini 187.382,50 (sto sedeminosemdeset tisoč

tristo dvainosemdeset 50/100) SIT, namesto v znesku

102.092,50 SIT po izpodbijani sodbi, z zakonskimi

zamudnimi obrestmi od 05.05.2005 dalje do plačila v 15

V ostalem se pritožba zavrne in se v zavrnilnem delu

odločitve o glavni stvari v celoti p o t r d i sodba

Tožeča stranka sama nosi svoje stroške pritožbenega

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje delno

ugodilo tožbenemu zahtevku tožeče stranke, ko je tožniku

prisodilo odškodnino za negmotno škodo v nesku

450.000,00 SIT (od zahtevanih 1,250.000,00 SIT po

modificiranem tožbenem zahtevku), od tega 350.000,00 SIT

na račun telesnih bolečin in 100.000,00 SIT na račun

negmotne škode v obliki strahu. V celoti pa je zavrnilo

tožbeni zahtevek glede odškodnine za duševne bolečine

zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti tožnika, po

tem, ko je ugotovilo, da obravnavana poškodba trajnih

posledic ni zapustila. V presežku do uveljavljane višine

terjatve tožeče stranke je tožbeni zahtevek zavrnilo in

toženi stranki naložilo povračilo pravdnih stroškov

tožeče stranke v znesku 102.002,50 SIT z zakonskimi

zamudnimi obrestmi od 05.05.2005 dalje do plačila.

Tožeča stranka se pravočasno pritožuje zoper zavrnilni

del prvostopenjske sodbe ob uveljavljanju vseh

pritožbenih razlogov iz prvega odstavka člena 338 Zakona

o pravdnem postopku - ZPP in se zavzema ob sklicevanju

na pravilno uporabo materialnega prava za prisojo

celotne zahtevane odškodnine za telesne bolečine in

strah tožnika kot tudi za prisojo odškodnine za duševne

bolečine zaradi zmanjšanja njegove življenjske

aktivnosti. Sodišču prve stopnje očita tudi zagrešitev

procesne kršitve, ker ni po predlogu tožeče stranke v

zadevi sodelujočega izvedenca medicinske stroke dr.

zaslišalo neposredno na glavni obravnavi. Pritožba graja

tudi stroškovno odločitev v smeri izračuna pravdnega

uspeha tožeče stranke v fazi pravde do modifikacije

tožbenega zahtevka. Pritožba se zavzema za spremembo

napadene sodbe na pritožbeni stopnji v skladu s

pritožbenimi stališči oziroma za razveljavitev

prvostopenjske sodbe s ponovljenim odločanjem pred

Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

Pritožba je utemeljena v zvezi z grajo stroškovne

Pritožbeno sodišče tako v okviru presoje utemeljenosti

pritožbenih navedb kot tudi v okviru uradnega

pritožbenega preizkusa zadeve po drugem odstavku člena

350 ZPP ocenjuje izpodbijano odločitev glede glavne

stvari kot materialnopravno sprejemljivo, oprto na

dovolj ugotovljeno dejansko stanje in tudi ustrezno

obrazloženo v obrazložitvi napadene sodbe. Sodišče prve

stopnje tudi ni zašlo v očitane procesne kršitve, niti

ne v morebitne uradno upoštevne. Pritožbeno sodišče tako

najprej povzema zanesljive in obširne razloge

prvostopenjske sodbe in se sklicuje nanje, v zvezi s

Prvostopenjsko sodišče je v zadostni meri razčistilo

dejstva v zvezi z obstojem tožnikove negmotne škode v

obliki duševnih bolečin zaradi zmanjšanja življenjske

aktivnosti, ko je ugotavljalo, ali je obravnavana

nezgoda pri tožniku zaradi utrpelih poškodb pustila

trajne posledice (kar je upoštevno dejansko stanje v

zvezi s to obliko škode in posledično prisojo

odškodnine). Potem, ko je v zadevi sodelujoči izvedenec

medicinske stroke dr. ocenil, da pri tožniku ni ostala

omejena gibljivost trajne narave, niti ne druga podlaga

za zmanjšanje njegovih življenjskih aktivnosti oziroma

invalidnost, je utemeljeno zaključilo, da ta oblika

negmotne škode kot pravno priznana oblika škode pri

tožniku ne obstoji, ker ni omejene gibljivosti, sicer pa

je pri tem utemeljeno izhajalo iz navedenih izvedenskih

ugotovitev kot z vidika pravil stroke dane

objektivizacije lastnega tožnikovega prikaza v tej

smeri, ki pa je subjektivno obarvan in prikazuje večji

obstoj škode pri tožniku v tej smeri. Zgolj subjektivna

ocena tožnika pa ne zadostuje, saj mora doživeti

potrditev z objektivizacijo z vidika pravil stroke.

Pritožbeno sodišče tudi nima nobenih pomislekov glede

materialnopravno pravilne odločitve o višini prisojene

odškodnine za telesne bolečine in za strah. Pri telesnih

bolečinah je sodišče prve stopnje pravilno upoštevalo

obseg, trajanje in intenziteto prestanih telesnih

bolečin pri tožniku kot tudi neugodnosti med

zdravljenjem, prav tako pa je pri tej odškodninski

postavki utemeljeno upoštevalo pri višini prisojene

odškodnine tudi dejstvo, da je tožnik trpel določeno

obdobje začasno zmanjšanje življenjskih aktivnosti, kar

vse je sodišče prve stopnje v dejanskem oziru izčrpno

ugotovilo in obrazložilo v razlogih napadene sodbe ter

pritožbeno sodišče v tej smeri sprejema dokazne in

dejanske zaključke sodišča prve stopnje. Sodišče prve

stopnje pa pravilno ni prezrlo dejstva, da obstoja

bodočih telesnih bolečin pri tožniku izvedenec ne

potrjuje. Tudi pretekla škoda v smeri preteklih

kontinuiranih in občasnih telesnih bolečin ter narave in

trajanja neugodnosti med zdravljenjem se pokaže glede na

ugotovljeno stopnjo teh oblik negmotne škode primerno

ovrednotena, prisojena odškodnina za telesne bolečine in

za strah pa povsem primerno denarno zadoščenje za ti

obliki negmotne škode v skladu s pravnimi pravili

določbe člena 200 za to pravno razmerje še upoštevnih

pravnih pravil Zakona o obligacijskih razmerjih - ZOR. V

pritožbi predlagano zviševanje odškodnine na celotni

Pritožbeno oponiranje oceni sodišča prve stopnje, da

obravnavana nezgoda pri tožniku trajnih posledic in

posledičnega zmanjšanja življenjske aktivnosti ni

zapustila, ne more biti utemeljeno ob že navedenem

pravilnem sklicevanju sodišča prve stopnje na izvedensko

mnenje izvedenca medicinske stroke dr.. Slednji je svoje

mnenje o neobstoju te oblike škode pri tožniku oprl na

opravljene izmere gibljivosti in primerjavo s povprečno

gibljivostjo udov. Sodišče prve stopnje pa tudi ni

zagrešilo procesne kršitve in pomanjkljivosti, ko ni

sledilo dokaznemu predlogu tožeče stranke na dodatno

zaslišanje izvedenca dr. na zadnji glavni obravnavi dne

05.05.2005, saj je že prej navedeni izvedenec podal dve

pisni dopolnitvi svojega mnenja, pa se je tožeča stranka

s tem strinjala, kar kaže, da ni uporabila procesne

opcije v smislu člena 253 ZPP, tedaj predlagala podaje

izvida in mnenja izvedenca samo ustno na obravnavi.

Sicer pa je izvedenec odgovoril na ugovore tožeče

stranke že v podanih pisnih dopolnitvah mnenja in je

navedeno poudarjanje procesnih kršitev sodišče prve

stopnje v zvezi z inštitutom izvedenstva prej odraz

nesprejemanja podanega izvedenskega mnenja v tej smeri s

strani tožeče stranke, kar pa glede na vse navedeno ni

utemeljeno. Izvedenec je tudi sicer odgovoril na očitek

pritožnika, da naj bi v dopolnitvi mnenja spremenil

prvotno diagnozo tožnikove poškodbe, utrpele v

obravnavani nezgodi in ga ovrgel, zato je tudi

neutemeljeno ponovno pritožbeno nakazovanje na domnevno

tovrstno nepravilnost pri izvedenskem delu. Ponovno

pritožbeno poudarjanje subjektivnih občutkov tožnika v

zvezi z danimi življenjskimi sposobnostmi po prometni

nezgodi, ki da so zmanjšane, glede na vse navedeno prav

tako ni relevantnega pomena, ko tak prikaz ni doživel

potrditve v izvedenskem mnenju kot potrebni

objektivizaciji tožnikovega prikaza. Pritožbeno sodišče

tako nima pomislekov o pravilnosti prvostopenjske

odločitve o zavrnitvi tega dela tožbenega zahtevka in

pri tem prav tako napotuje na sprejemljive razloge

Pritožbeno sodišče je tako v zvezi z odločitvijo o

glavni stvari, potem ko tudi samo ni našlo uradno

upoštevnih kršitev procesnega in materialnega prava, ob

zavrnitvi tožnikove pritožbe kot neutemeljene, potrdilo

sodbo sodišča prve stopnje (člen 353 ZPP).

V tej smeri je treba priznati uspeh pritožbi, ko

opozarja, da sodišče prve stopnje pri oceni pravdnega

uspeha posamezne pravdne stranke v pravdi ni upoštevalo,

da je tožena stranka tudi odškodnino za gmotno škodo

tožnika v znesku 436.272,00 SIT izplačala v teku pravde

in je treba tudi to odškodnino upoštevati v okviru

uspeha tožeče stranke v tem delu pravde, kar res pomeni,

da je v bistvu v prvi fazi pravde tožeča stranka

uveljavljala zahtevek v višini 1,787.371,00 SIT, uspela

pa do višine 886.272,00 SIT, kar je v prvi fazi pravde

do modifikacije tožbenega zahtevka (z delnim umikom

tožbe zaradi plačila že navedene odškodnine za

materialno škodo), za tožečo stranko polovični uspeh.

Zato je upravičena do povračila pravdnih stroškov, po

nesporni stroškovni odmeri tožeče stranke v prvi fazi

pravde odmerjenih v znesku 193.585,00 SIT, v znesku

96.792,50 SIT. Toženi stranki pripada povračilo njenih

pravdnih stroškov v tej fazi pravde odmerjenih na

10.936,50 SIT v znesku 5.468,00 SIT in je tako za prvo

fazo pravde tožeča stranka upravičena do povračila

pravdnih stroškov v breme tožene stranke v znesku

91.324,50 SIT. V drugi fazi pravde ji pripade od

odmerjenih pravdnih stroškov v znesku 435.516,80 SIT v

sorazmerju s pravdnim uspehom 36 % znesek 156.786,00

SIT, toženi stranki pa od odmerjenih 94.887,42 SIT ob 64

% uspehu v pravdi znesek 60.728,00 SIT. Po pobotanju

obeh zneskov mora za to fazo pravde tožena stranka

tožeči stranki povrniti pravdne stroške v znesku 96.

058,00 SIT oziroma za celotno pravdo pravdne stroške v

znesku 187.382,50 SIT. Temu ustrezno je sodišče druge

stopnje ob uporabi pooblastil iz 4. točke člena 358 ZPP

ustrezno spremenilo stroškovni izrek napadene sodbe ob

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na

prvem odstavku člena 165 v zvezi s prvim odstavkom člena

154 ZPP. Stroške neuspele pritožbe nosi pritožnik sam,

merilo za pritožbeni uspeh pa je odločitev o glavni

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.