VSM sodba I Cp 1592/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-08-01

nepremoženjska škoda - višina odškodnine - poškodba

Prav tako tudi ni utemeljena pritožba, ki graja višino

prisojene odškodnine. Glede na dejanske ugotovitve sodišča

prve stopnje, ki temeljijo na izvedenskem mnenju izvedenca

medicinske stroke, da je tožnica utrpela zvin vratne

hrbtenice, da so hude stalne telesne bolečine trajale dva

dni, srednje hude stalne pet dni, srednje hude občasne sedem

dni, lahke stalne trideset dni, občasne lahke več mesecev,

ki se še vedno pojavljajo v prisilni drži, skrajnih gibih

ter v neugodnih klimatskih razmerah, da je tožnica nosila

ovratnico en teden, dobivala injekcije in tablete proti

bolečinam, dvajsetkrat opravila fizikalno terapijo,

kontrolne preglede, EMG preiskavo, RTG slikanje, da je bila

v bolniškem staležu enaindvajset dni, da je tožnica trpela

kratkotrajen primarni strah, ki je izzvenel po nekaj urah,

sekundarni strah pa štiri do šest tednov in sicer prvi mesec

srednje, nato pa lažje intenzitete ter za duševne bolečine

zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti, ki se kažejo v

precej zmanjšani delovni zmogljivosti tožnice, ne more biti

v prisilni drži za računalnikom, omejena je pri

gospodinjskih opravilih ter športnih aktivnostih, opustila

je aerobiko in mora vložiti več truda in časa v dosego istih

ciljev kot jih je pred poškodbo, je materialnopravno

pravilen zaključek sodišča prve stopnje, da predstavlja

primerno in pravično odškodnino za telesne bolečine znesek

500.000,00 SIT, za strah 150.000,00 SIT in za duševne

bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti 600.000,00

SIT, kar je v okviru, ki ga določajo cilji in smernice

odškodninskopravnih norm določenih v členih 200 in 203 ZOR

in tudi skladno z višino prisojenih odškodnin, ki so se za

podobne škode izoblikovale v sodni praksi.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem zavrnilnem delu p o

Tožnica nosi sama svoje stroške pritožbenega postopka.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje toženo stranko

zavezalo, da mora tožnici iz naslova nematerialne škode

plačati 1,250.000,00 SIT z zamudnimi obrestmi od 01.01.2002

do plačila in iz naslova materialne škode 9.995,00 SIT s

pripadajočimi zamudnimi obrestmi. V presežnem delu, do

vtoževanih 1,709.995,00 SIT je tožbeni zahtevek zavrnilo in

odločilo, da je toženka tožnici dolžna povrniti njene

pravdne stroške v višini 482.759,80 SIT z zakonskimi

zamudnimi obrestmi od 19.04.2005 do plačila.

Zoper takšno sodbo v njenem zavrnilnem delu vlaga pravočasno

pritožbo tožnica, uveljavlja pritožbene razloge bistvene

kršitve določb pravdnega postopka, zmotne in nepopolne

ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega

prava iz prvega odstavka 338. člena Zakona o pravdnem

postopku - ZPP, predlaga spremembo izpodbijane sodbe,

podrejeno pa njeno razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču

Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

Sodišče prve stopnje je na pravilno in popolno ugotovljeno

dejansko stanje pravilno uporabilo materialno pravo, svojo

odločitev je tudi skrbno obrazložilo, zato pritožbeno

sodišče v celoti povzema pravilne razloge sodišča prve

stopnje in le še glede na izrecna pritožbena izvajanja

Ni utemeljena pritožbena graja, da sodišče prve stopnje ni

oprlo sodbe na vsa tri izvedenska mnenja izvedencev

medicinske stroke, temveč je upoštevalo le zadnjega. Sodišče

prve stopnje je takšno svojo odločitev utemeljilo s tem, da

sta le zadnje izvedensko mnenje povzeli obe pravdni stranki,

medtem ko se s prvim tožena stranka ni strinjala, drugega pa

sta zavračali obe pravdni stranki. Pritožbeno sodišče

ugotavlja, da je takšna odločitev sodišča prve stopnje

Prav tako tudi ni utemeljena pritožba, ki graja višino

prisojene odškodnine. Glede na dejanske ugotovitve sodišča

prve stopnje, ki temeljijo na izvedenskem mnenju izvedenca

medicinske stroke, da je tožnica utrpela zvin vratne

hrbtenice, da so hude stalne telesne bolečine trajale dva

dni, srednje hude stalne pet dni, srednje hude občasne sedem

dni, lahke stalne trideset dni, občasne lahke več mesecev,

ki se še vedno pojavljajo v prisilni drži, skrajnih gibih

ter v neugodnih klimatskih razmerah, da je tožnica nosila

ovratnico en teden, dobivala injekcije in tablete proti

bolečinam, dvajsetkrat opravila fizikalno terapijo,

kontrolne preglede, EMG preiskavo, RTG slikanje, da je bila

v bolniškem staležu enaindvajset dni, da je tožnica trpela

kratkotrajen primarni strah, ki je izzvenel po nekaj urah,

sekundarni strah pa štiri do šest tednov in sicer prvi mesec

srednje, nato pa lažje intenzitete ter za duševne bolečine

zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti, ki se kažejo v

precej zmanjšani delovni zmogljivosti tožnice, ne more biti

v prisilni drži za računalnikom, omejena je pri

gospodinjskih opravilih ter športnih aktivnostih, opustila

je aerobiko in mora vložiti več truda in časa v dosego istih

ciljev kot jih je pred poškodbo, je materialnopravno

pravilen zaključek sodišča prve stopnje, da predstavlja

primerno in pravično odškodnino za telesne bolečine znesek

500.000,00 SIT, za strah 150.000,00 SIT in za duševne

bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti 600.000,00

SIT, kar je v okviru, ki ga določajo cilji in smernice

odškodninskopravnih norm določenih v členih 200 in 203 ZOR

in tudi skladno z višino prisojenih odškodnin, ki so se za

podobne škode izoblikovale v sodni praksi.

Pritožbeni razlogi niso podani, pritožbeno sodišče pa ob

uradnem preizkusu zadeve tudi ni našlo tistih bistvenih

kršitev določb postopka, na katere mora paziti po uradni

dolžnosti (drugi odstavek 350 člena ZPP) zato je na podlagi

določila 353. člena ZPP pritožbo zavrnilo in potrdilo

Tožeča stranka s pritožbo ni uspela, zato nosi sama svoje

pritožbene stroške (prvi odstavek 154. in prvi odstavek 165.

Določbe ZOR so bile uporabljene v skladu z določilom 1060.

člena Zakona o obligacijskih razmerjih - ZOR.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.