VSL sklep IV Cpg 29/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-07-28

Prilastka "Evropski" ni mogoče uporabiti le za imena s strani (obstoječih) evropskih institucij ustanovljenih zavodov (in ostalih pravnih subjektov). Glede na dejstvo, da dejavnost zavodov ni omejena le na področje Slovenije, je pomen sporne besede treba razlagati v širšem kontekstu in ga je v obravnavanem primeru treba interpretirati kot geografski in ne kot politični (institucionalni) pojem.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo priglasitev za vpis ustanovitve zavoda v sodni register.

V pravočasni pritožbi je predlagatelj navedel, da Zakon o zavodih predlaganega imena ne prepoveduje. Sicer pa je beseda "Evropski" v imenu uporabljena le kot geografski pojem, s katerim ni možno doseči zavajajoče povezanosti zavoda z evropskimi inštitucijami. Prav tako je predlagatelj dne 27.06.2003 dopolnil svoj predlog tako, da se ime zavoda glasi: Evropski G. I., zavod za raziskave v gospodarstvu. Tako je že iz omenjenega imena razvidno, da ne gre za evropsko inštitucijo. Sicer pa je izrek izpodbijanega sklepa v nasprotju z njegovo obrazložitvijo. Sodišče prve stopnje je namreč poudarilo, da v zakonodaji ni izrecno prepovedana beseda "Evropski", kljub temu pa je predlog za vpis zavrnilo.

Predlagatelj je vložil predlog za vpis zavoda v sodni register z imenom: "Evropski G. I., Zavod". Predlog je dne 27.06.2003 dopolnil tako, da se ime zavoda glasi: "Evropski G. I., zavod za raziskave v gospodarstvu, L., T. 27". Sodišče prve stopnje je menilo, da beseda "Evropski" ustvarja zmoto glede delovanja zavoda, zaradi česar naj bi bilo kršeno načelo resničnosti imena. Omenjena beseda naj bi bila zavajajoča, saj naj bi ustvarjala predstavo, "da zavod deluje na področju Evrope, ali pa da ga je ustanovila kakšna evropska institucija".

Bistvene sestavine imena zavoda določa 1. odstavek 13. člena Zakona o zavodih (v nadaljevanju: ZZ), iz katerega je razvidna nujnost uporabe označbe, ki navaja na dejavnost in sedež zavoda (tako imenovano načelo obveznosti imena zavoda). Ostalih načel ZZ ne omenja; zato je zanje treba smiselno uporabiti načela firmskega prava. Pri tem načelo resničnosti imena pomeni, da mora ime zavoda obsegati samo njegove resnične lastnosti in da ne sme vsebovati neresničnih sestavin. Iz omenjenega načela je zato z uporabo pravil logičnega mišljenja mogoče priti do ugotovitve, da ime zavoda (tako kot firma - primerjaj 14. člen Zakona o gospodarskih družbah) ne sme vsebovati imen ali znakov mednarodnih organizacij, pri čemer tudi ne more biti tako, da bi lahko prišlo do zamenjave z imenom katere izmed omenjenih organizacij. Kot kriterij za takšno razlikovanje pa je treba upoštevati zaznavanje in dojemanje povprečno izobraženega in skrbnega človeka. Zato je izhodišče presoje ustreznosti obravnavanega imena celostni vtis, ki ga le-to vzbuja.

Sodišče druge stopnje meni, da uporaba sporne besede v konkretnem primeru (ob upoštevanju zgoraj navedenih standardov) ne more ustvariti zavajajoče predstave o izvoru zavoda. Prilastka "Evropski" namreč ni mogoče uporabiti le za imena s strani (obstoječih) evropskih institucij ustanovljenih zavodov (in ostalih pravnih subjektov). Glede na dejstvo, da dejavnost zavodov, kot to zmotno ugotavlja sodišče prve stopnje (glej 5. stavek na listovni številki 112 spisa), ni omejena le na področje Slovenije (primerjaj 2. odstavek 1. člena ZZ - tembolj zaradi vstopa Slovenije v Evropsko Unijo dne 01.05.2004), je pomen sporne besede treba razlagati v širšem kontekstu. Po mnenju sodišča druge stopnje ga je v obravnavanem primeru treba interpretirati kot geografski in ne kot politični (institucionalni) pojem; opisuje torej (širše) zemljepisno območje, na katerem naj bi predlagatelj deloval.

Ob dopustitvi možnosti, da ob pogledu na sporno besedo pomislimo na to, da je zavod res ustanovila "evropska institucija", pa sodišče druge stopnje ugotavlja, da omenjena asociacija ne zadostuje, ker z njo še ni prizadet razlikovalni pomen imena. Če bi pritožbeno sodišče presodilo drugače, bi s tem odreklo zmožnost povprečnega človeka, da ob normalni pazljivosti zazna razliko med "evropsko institucijo" (oziroma zavodom, ustanovljenim z njegove strani) in predlagateljem - še posebej po dopolnitvi njegovega imena z dodatnimi sestavinami (glej zgoraj), ki služijo jasnejši individualizaciji.

Zato je bilo treba pritožbi ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti (3. točka 39. člena Zakona o sodnem registru, v nadaljevanju: ZSReg). V novem odločanju bo moralo sodišče prve stopnje (glede na zgoraj ugotovljeno) odločiti o predlogu za vpis v sodni register (t. i. n. legalitete; prim. 10. člen ZSReg).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.