VSL sklep II Cp 596/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-05

V konkretni zadevi L.P. ni dedinja, zato ne gre za spor o obsegu

zapuščine med dediči in tudi prekinitev postopka zaradi odločitve o

obsegu zapuščine v pravdnem postopku ni potrebna.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom o dedovanju ugotovilo,

da je L.P., ki v tem postopku ni dedinja, izločala iz zapuščinske

mase zapustnika 3/4 stanovanja na naslovu ... v Domžalah.

Zakoniti dedič D.P. izločitvenega zahtevka ni priznal, zato je

sodišče L.P. napotilo, da svoje zahtevke iz tega naslova uveljavlja v

pravdnem postopku. Ugotovilo je, da v zapuščino spada enosobno

stanovanje, osebno vozilo in gotovina. Ker zapustnik ni naredil

oporoke, je veljalo zakonito dedovanje. Edini zakoniti dedič je

zapustnikov sin D.P., ki je zapuščino sprejel, zato ga je sodišče

razglasilo kot zakonitega dediča celotne zapuščine.

Proti navedeni odločitvi se pritožuje L.P.. V pritožbi pojasnjuje, da

je bilo stanovanje na ... v Domžalah formalno sicer last

V.P., vendar je z listinami dokazala, da je bilo stanovanje

pridobljeno v času trajanja zakonske zveze s pokojnikom, zato je njen

delež na njem 3/4. Če dedič ni priznal izločitvenega zahtevka svoje

matere, bi lahko navedel razloge, zakaj tega ne priznava. Sklep

sodišča prve stopnje o napotitvi na pravdo po mnenju pritožnice ni

pravilen, saj bi sodišče lahko izločilo 1/2 nepremičnine iz dedovanja

in napotilo na pot pravde dediča, ker je njegova dedna pravica na

celem stanovanju manj verjetna, oziroma bi lahko L.P. napotilo na pot

pravde le glede uveljavljanja nadpolovičnega deleža na skupnem

premoženju. Pritožnica predlaga, da sodišče druge stopnje njeni

pritožbi ugodi, razveljavi napadeni sklep o dedovanju in odloči v

V obravnavani zapuščinski zadevi velja zakonito dedovanje, saj

zapustnik ni naredil oporoke, edini zakoniti dedič pa je zapustnikov

sin D.P.. Zapustnikova razvezana žena L.P. je iz zapuščine izločala

3/4 stanovanja na naslovu ...  v Domžalah, saj naj bi bilo to

stanovanje kupljeno v času trajanja zakonske zveze zakoncev P., zato

predstavlja njuno skupno premoženje, na katerem je njen delež do 3/4.

Zakoniti dedič izločitvenega zahtevka svoje matere ni priznal, zato

med njima obstaja spor o tem, ali spada v zapuščino celotno

stanovanje ali le 1/4. Kljub temu pa je odločitev prvostopnega

sodišča pravilna, saj ob upoštevanju določbe 1. točke 1. odst. 212.

člena Zakona o dedovanju (v nadaljevanju ZD) sodišče prekine

zapuščinsko obravnavo in napoti stranke na pravdo v primeru, če je

spor, ali kakšno premoženje spada v zapuščino le tedaj, če takšen

spor obstaja med dediči. V konkretni zadevi L.P. ni dedinja, zato ne

gre za spor o obsegu zapuščine med dediči in tudi prekinitev postopka

zaradi odločitve o obsegu zapuščine v pravdnem postopku ni potrebna.

Sodišče je ob upoštevanju dejstva, da je po formalnih podatkih sporno

stanovanje last zapustnika, pravilno v obsegu zapuščine upoštevalo

celotno stanovanje. Pritožnica bo morala solastninsko pravico na

stanovanju uveljavljati v pravdnem postopku z lastninsko tožbo,

vloženo proti dediču, ki je po sklepu o dedovanju novi lastnik

stanovanja. Na drugačno odločitev tudi ne more vplivati dejstvo, da

dedič ni navedel razloga, zakaj ne priznava izločitvenega zahtevka,

saj tega v zapuščinskem postopku ni dolžan storiti. Odločitev tudi ne

more biti drugačna kljub predloženim listinam, iz katerih izhaja, da

je bilo stanovanje res kupljeno v času trajanja zakonske zveze

zapustnika in P. L., saj sodišče v zapuščinskem postopku ne

more brez priznanja dediča upoštevati zakonite domneve iz 1. odst.

59. člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih o enakih

deležih zakoncev na skupnem premoženju. Ker prekinitev zapuščinske

obravnave v primeru, kot je obravnavani, ne pride v poštev, je

sodišče prve stopnje pravilno izdalo sklep o dedovanju, s katerim je

ugotovilo obseg zapuščine in kot dediča celotne zapuščine razglasilo

edinega zakonitega dediča. Ker je zapuščinski postopek s tem končan,

ni nobene potrebe, da bi sodišče v skladu z določbo 213. člena ZD

ocenjevalo, ali je pravica dediča ali pritožnice manj verjetna, od

česar bi bila odvisna odločitev o tem, katerega od njiju bo napotilo

Iz navedenih razlogov je pritožba neutemeljena. Ker sodišče prve

stopnje v postopku ni storilo niti kršitev, na katere mora sodišče

druge stopnje paziti po uradni dolžnosti ob upoštevanju določbe 2.

ost. 365. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v

zvezi s členoma 366 ZPP in 163 ZD, je na podlagi 2. točke 365. člena

ZPP v zvezi s členom 163 ZD pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.