VSL sklep III Cp 2463/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-13

izvršba - izvršilni naslov - dolgovni seznam

Ker predstavljata dolgovna seznama skladno z določbo 2. odstavka 44.

člena Zakona o davčnem postopku (ZDavP) izvršilna naslova, v tem

postopku ne morejo biti upoštevne dolžnikove pritožbene navedbe o

uporabi nezakonite konformne metode pri izračunu zneskov zakonskih

zamudnih obresti, navedenih v teh izvršilnih naslovih, in o

nepravilnem poračunavanju že poravnanih obveznosti, saj v vsebinsko

pravilnost izvršilnih naslovov dolžnik z ugovorom v postopku sodne

izvršbe ne more več posegati, temveč ima na voljo le še ugovore, ki

Res je po določbi 81. člena ZDavP prisilna izterjava iz dolžnikovega

nepremičnega premoženja dovoljena le, če davkov ni bilo mogoče

izterjati iz njegovih dohodkov in terjatev, niti iz njegovega

premičnega premoženja, vendar pa je namen citirane zakonske določbe v

tem, da prepreči neposredno nepremičninsko izvršbo, če bi se

poplačilo lahko doseglo na drug način, ne pa v tem, da v vsakem

primeru (torej tudi v primeru, ko je jasno, da upnik v upravni

izvršbi, ki je še v teku, glede na višino dolžnikovega davčnega dolga

v primerjavi z obsegom njegovega premičnega premoženja in njegovih

siceršnjih prihodkov, celotnega dolga ne bo mogel uspešno izterjati)

prepreči opravo sodne izvršbe, vse do trenutka neuspešnega zaključka

Pritožbi se delno ugodi in se sklep sodišča prve stopnje v

izpodbijanem delu spremeni tako, da se ugovoru dolžnika delno ugodi

in se sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Novem mestu opr.št. In

2004/00189 z dne 1.9.2004 (poleg v na prvi stopnji razveljavljenem

- za znesek 692.815,00 SIT s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi

- za znesek stroškov prisilne izterjave v višini 4.000,00 SIT z

zakonskimi zamudnimi obrestmi od 11.3.2004 dalje do plačila ter v

višini 1.000,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 14.5.2004

- za znesek 531.000,00 SIT s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi

in se v tem delu predlog za izvršbo zavrne, medtem ko se v preostalem

delu ugovor dolžnika kot neutemeljen zavrne.

V odločbi o stroških izvršilnega postopka (3. točka izreka) pa se

izpodbijani sklep spremeni tako, da je dolžnik dolžan upniku povrniti

izvršilne stroške v višini 13.526,53 SIT.

V ostalem se pritožba zavrne in se v izpodbijanem a nespremenjenem

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugovoru dolžnika delno

ugodilo in sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Novem mestu opr.št. In

2004/00189 z dne 1.9.2004 razveljavilo za znesek 1.618.461,50 SIT in

v obrestnem delu za zakonske zamudne obresti od zneska 23.847.550,32

SIT za čas od 1.8.2004 do 30.8.2004 in v tem delu predlog za izvršbo

zavrnilo, v preostalem delu pa je ugovor dolžnika kot neutemeljen

zavrnilo (1. točka izreka); medtem ko je v nadaljevanju zaradi umika

predloga za izvršbo, izvršbo, dovoljeno z zgoraj navedenim sklepom,

ustavilo za dne 19.8.2004 plačanih 531.000,00 SIT (2. točka izreka).

V nadaljevanju je odmerilo dolžnikove izvršilne stroške na znesek

20.163.070,00 SIT (očitna pisna pomota - pravilno: 20.163,70 SIT),

upnikove pa na znesek 104.058,71 SIT ter po medsebojnem pobotanju

le-teh dolžniku naložilo v plačilo 83.895,00 SIT izvršilnih stroškov

Zoper tak sklep (oziroma zoper njegov zavrnilni del) se pritožuje

dolžnik. V pritožbi navaja, da dolg ne znaša toliko, kolikor skuša

prikazati upnik. Upnik je namreč od glavničnih obveznosti, ki so

zapadle v plačilo vsak posamezen mesec od leta 1999 dalje, zakonske

zamudne obresti napačno obračunaval po konformni metodi, za katero ni

imel podlage v veljavni zakonodaji, zato bi moral izračun opraviti po

linearni metodi. Poleg tega upnik njegovih obveznosti ni zapiral

tako, kot določa 102. člen Zakona o davčnem postopku (Ur.l. RS, št.

18/96 s spr.; ZDavP), po katerem bi moral z njegovimi plačili najprej

poravnati najstarejši davčni dolg, in sicer najprej obresti in nato

še samo glavnico. Upnik pa je napačno posamezna plačila upošteval

tako, da je z njimi pokrival le zakonske zamudne obresti od vseh

glavnic. Graja tudi zaključek prvostopnega sodišča o tem, kdaj se je

predmetna izvršba začela, saj se ni mogla pričeti že z začetkom

prisilne izterjave, temveč šele z izdajo sklepa o izvršbi z dne

1.9.2004. Zato je treba kot materialnopravno podlago uporabiti ZDavP,

in ne ZDavP-1 (Ur.l. RS, št. 54/04 s spr.) in zato seznamov

izvršilnih naslovov, ki jih je upnik predložil k predlogu za izvršbo,

ni mogoče šteti za izvršilni naslov po ZDavP, po katerem je izvršilni

naslov "seznam zaostalih obveznosti". Nadalje poudarja, da bi mu

morala biti skladno z določbo 46. člena ZDavP dana možnost, da

ugovarja pravilnosti dolgovnega seznama. Ne sprejema tudi

prvostopnega stališča, češ da naj bi bila seznama izvršilnih

naslovov pravilna in popolna, saj po njegovem mnenju nista pravilno

sestavljena. Še posebej pa to velja za tisti del dolgovnega seznama,

ki se nanaša na članarino Obrtni zbornici Slovenije, saj glede te v

dolgovnem seznamu izvršilni naslovi sploh niso navedeni. Enako pa

velja tudi za stroške postopka prisilne izterjave, ki jih upnik celo

neutemeljeno obrestuje. Nadalje še poudarja, da provstopno sodišče

upoštevaje določbo 81. člena ZDavP ne bi smelo dovoliti izvršbe za

tiste obveznosti dolžnika, ki jih upnik ni predhodno poskušal

izterjati z drugimi izvršilnimi sredstvi v upravni izvršbi. Ne

strinja pa se tudi s prvostopno odločitvijo v 2. točki izreka

izpodbijanega sklepa, v kateri je to izvršilni postopek za znesek

531.000,00 SIT ustavilo, namesto da bi pravilno tudi v tem delu

ugodilo dolžnikovemu ugovoru in sklep o izvršbi razveljavilo ter

predlog za izvršbo zavrnilo, saj ni sporno, da je dolžnik ta znesek

poravnal dne 19.8.2004, to pa je pred začetkom tega izvršilnega

postopka. Izpodbija tudi stroškovno odločitev. Končno pa še dodaja,

da mu je upnik z odločbo z dne 20.10.2004, ki jo je prejel po

26.10.2004, za posamezne izmed izterjevanih obveznosti dovolil

obročno odplačilo dolga, zato je bilo s to odločbo razveljavljeno

potrdilo o izvršljivosti na izvršilnih naslovih, na podlagi katerih

je predmetna izvršba vodena. Podan je torej ugovorni razlog po 55.

členu ZIZ v zvezi s 56. členom ZIZ. Po vsem povedanem pritožbenemu

sodišču predlaga, naj izpodbijani sklep tako spremeni, da predlog za

izvršbo v celoti zavrne, podporedno pa, naj ga razveljavi in zadevo

vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Uvodoma pritožbeno sodišče ugotavlja, da se je predmetni izvršilni

postopek pričel z vložitvijo izvršilnega predloga pri sodišču, to je

dne 31.8.2004, zato je treba skladno z določbo 406. člena ZDavP-1 kot

pravno podlago za razsojo v tej zadevi uporabiti določbe prej

veljavnega ZDavP. V tem delu ima torej pritožba prav in je prvostopno

sodišče kot podlago za odločitev zmotno vzelo določbe ZDavP-1, vendar

pa pritožbeni razlog zmotne uporabe materialnega prava ni podan, saj

so določbe ZDavP-1, na katere je sodišče oprlo svojo odločitev in ki

so odločilne za odločitev o utemeljenosti dolžnikovega ugovora, po

vsebini enake določbam ZDavP (primerjaj 131. člen ZDavP-1 in 44. člen

ZDavP; nadalje 195. člen ZDavP-1 in 81. člen ZDavP). Res je sicer, da

govori določba 44. člena ZDavP o "seznamu zapadlih obveznosti" kot

izvršilnem naslovu, medtem ko je v določbi 131. člena ZDavP-1 govora

o "seznamu izvršilnih naslovov", vendar pa gre kljub drugačnemu

nazivu za vsebinsko povsem identični listini, za katere oba zakona

predpisujeta enake obvezne sestavine, zato ne more biti dvoma, da

predstavljata seznama izvršilnih naslovov, na podlagi katerih je

vodena ta izvršba (kljub drugačnemu naslovu) veljavna izvršilna

naslova v smislu določbe 44. člena ZDavP in posledično v smislu 3.

točke 2. odstavka 17. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (Ur.l.

Ker predstavljata po povedanem dolgovna seznama v prilogi A1 in A2

izvršilna naslova, v tem postopku ne morejo biti upoštevne dolžnikove

pritožbene navedbe o uporabi nezakonite konformne metode pri izračunu

zneskov zakonskih zamudnih obresti, navedenih v teh izvršilnih

naslovih, in o nepravilnem poračunavanju že poravnanih obveznosti,

saj v vsebinsko pravilnost izvršilnih naslovov dolžnik z ugovorom v

postopku sodne izvršbe ne more več posegati, temveč ima na voljo le

še ugovore, ki preprečujejo izvršbo (55. člen ZIZ). Dolžnik je tako

imel možnost (skladno z določbo 2. odstavka 46. člena ZDavP)

ugovarjati pravilnosti dolgovnega seznama v upravnem oziroma davčnem

postopku, ali je to možnost izkoristil ali ne, pa ne more biti

predmet presoje v sodni izvršbi. Odpravo nepravilnosti, o katerih naj

bi po njegovih zatrjevanjih v upravni izvršbi prišlo, bi moral

dolžnik uveljavljati v upravnem in ne v sodnem postopku. Pritožbeno

sodišče se namreč v okviru sodne izvršbe v pravilnost že opravljenega

upravnega postopka ne more spuščati, saj sodna izvršba niti ne poteka

po pravilih ZDavP in Zakona o upravnem postopku, marveč po pravilih

ZIZ. In po slednjih je bistveno le, da vsebujeta oba predložena

seznama izvršilnih naslovov (ob predpostavki njune siceršnje

primernosti) klavzulo o njuni izvršljivosti, ki nastopi šele, ko je

V okviru sodne izvršbe pa dolžnik lahko ugovarja, da izvršilni naslov

ni primeren. In v tem delu je treba pritrditi pritožbenim izvajanjem,

da dolgovni seznam z dne 6.8.2004 (priloga A1) ne predstavlja v

celoti primernega izvršilnega naslova, in sicer v delu, ki se nanaša

na neplačano članarino Obrtni zbornici Slovenije. Glede teh

obveznosti namreč iz dolgovnega seznama ni razvidno, po katerih

izvršilnih naslovih (v smislu določbe 1. odst. 44. člena ZDavP) se

izterjujejo, saj so navadeni le meseci nastanka obveznosti in datumi

izvršljivosti. Ker torej dolgovni seznam kot sestavni del sklepa o

izvršbi v tem delu ni izdelan v skladu z določbo 3. odst. 44. člena

ZDavP, je prvostopna odločitev o dovolitvi izvršbe v tem delu

nepravilna. Zato je bilo treba pritožbi dolžnika, kolikor izpodbija

izterjevano članarino Obrtni zbornici Slovenije, to je za znesek

466.125,00 SIT in njemu pripadajočim zakonskim zamudnim obrestim v

znesku 226.690,00 SIT, skupaj torej za znesek 692.815,00 SIT, ugoditi

in izpodbijani sklep spremeniti tako, da se sklep o izvršbi v tem

delu razveljavi ter predlog za izvršbo zavrne (3. točka 365. člena

Utemeljeni pa so nadalje tudi pritožbeni očitki glede izterjevanih

stroškov prisilne izterjave. Ne samo, da dolgovna seznama ne

predstavljata primernega izvršilnega naslova za izterjavo tega dolga,

temveč sporna dolgovna seznama sploh ne predstavljata izvršilnih

naslovov za ta del dolga. Izvršilna naslova za ta del dolga sta

namreč sklepa o prisilni izterjavi dolga z dne 11.3.2004 (pril. A11)

in z dne 14.5.2004 (pril. A7), ki sta bila predlogu za izvršbo sicer

priložena, vendar pa je bila predmetna izvršba dovoljena le na

podlagi spornih dolgovnih seznamov (in ne tudi na podlagi navedenih

izvršilnih naslovov), zato je bilo treba tudi v tem delu pritožbi

dolžnika ugoditi in izpodbijani sklep spremeniti tako, da se sklep o

izvršbi razveljavi še za znesek 4.000,00 SIT s pripadajočimi

zakonskimi zamudnimi obrestmi od 11.3.2004 dalje do plačila ter za

znesek 1.000,00 SIT s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi od

14.5.2004 dalje do plačila ter v tem delu predlog za izvršbo zavrne

(3. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

Glede ostalih v tem izvršilnem postopku izterjevanih obveznosti pa

sta po presoji pritožbenega sodišča dolgovna seznama pravilna in

skladna z določbo 3. odstavka 44. člena ZDavP, zato je pritožbene

očitke zoper primernost izvršilnega naslova v preostalem delu kot

Pritožbeno sodišče tudi ni sledilo pritožbenim izvajanjem, češ da

prvostopno sodišče ne bi smelo dovoliti nepremičninske izvršbe glede

tistega dela davčnih obveznosti, ki jih upnik ni predhodno poskušal

izterjati z drugimi izvršilnimi sredstvi v upravni izvršbi. Res je po

določbi 81. člena ZDavP prisilna izterjava iz dolžnikovega

nepremičnega premoženja dovoljena le, če davkov ni bilo mogoče

izterjati iz njegovih dohodkov in terjatev, niti iz njegovega

premičnega premoženja, vendar pa je namen citirane zakonske določbe v

tem, da prepreči neposredno nepremičninsko izvršbo, če bi se

poplačilo lahko doseglo na drug način, ne pa v tem, da v vsakem

primeru prepreči opravo sodne izvršbe, vse do trenutka, ko bi bila

upravna izvršba neuspešno končana. In ker je bila upravna izvršba za

v tej zadevi izterjevane vrste davčnih obveznosti dolžnika že pričeta

in je upnik verjetno izkazal, da kljub temu, da je še vedno v teku,

glede na višino dolžnikovega davčnega dolga v primerjavi z obsegom

njegovega premičnega premoženja in siceršnjih prihodkov, ne bo mogla

biti uspešna, še posebej ob upoštevanju dejstva, da dolžnikov davčni

dolg še vedno narašča, se po oceni pritožbenega sodišča dolžnik ne

more uspešno braniti z ugovori, češ da upnik zadnje mesece zapadlih

obveznosti ni poskusil izterjati z drugimi ivršilnimi sredstvi. Le če

bi dolžnik verjetno izkazal, da bi upnik do poplačila v doglednem

času lahko prišel že v okviru upravne izvršbe, bi bile takšne njegove

ugovorne navedbe lahko utemeljene. Ker pa je ravno nasprotno verjetno

izkazano, da upniku ne bo ostalo drugega, kot sodna izvršba na

nepremičnine, od upnika ni mogoče zahtevati, da za vsak mesečni

znesek obveznosti skuša poplačilo najprej doseči z drugimi

izvršilnimi sredstvi, če je jasno, da celotnega dolga z le-temi

So pa utemeljeni dolžnikovi pritožbeni očitki o tem, da je prvostopno

sodišče napačno postopalo, ko je izvršbo za dne 19.8.2004 plačanih

531.000,00 SIT ustavilo, namesto da bi tudi v tem delu ugodilo

dolžnikovemu ugovoru in sklep o izvršbi tudi v tem delu razveljavilo.

Dejstvo je namreč, da je bil znesek nesporno plačan dne 19.8.2004, to

pa je pred dnem začetka tega izvršilnega postopka, zato izvršba glede

tega zneska ne bi smela biti dovoljena. Ker je sprememba

izpodbijanega sklepa v tem delu (torej namesto ustavite izvršbe

zavrnitev predloga za izvršbo) dolžniku v korist, saj vpliva na

njegov uspeh in posledično na odmero stroškov izvršilnega postopka,

je pritožbeno sodišče tudi v tem delu pritožbi ugodilo in izpodbijani

sklep obsegu izpodbijanja ustrezno spremenilo (3. točka 365. člena

Pritožbeno sodišče pa ni moglo upoštevati (v pritožbi prvič

uveljavljanih) pritožbenih izvajanj, ki se nanašajo na odločbo upnika

z dne 20.10.2004, s katero naj bi bilo dolžniku omogočeno obročno

odplačilo dela dolga, ki se izterjuje v tej izvršbi, saj pritožbeno

sodišče ob preizkusu pravilnosti in zakonitosti izpodbijanega sklepa

presoja le, ali je bil dolžnikov ugovor (glede na njegove v ugovoru

podane ugovorne navedbe) pravilno zavrnjen ali ne. Ker pa so

okoliščine, ki jih dolžnik uveljavlja v tem delu, nastopile po

izvršljivosti dolgovnh seznamov in po vloženem ugovoru zoper sklep o

izvršbi, pritožbeno sodišče le še dodaja, da bo moralo prvostopno

sodišče (prim. 54. člen ZIZ) te dolžnikove pritožbene navedbe

obravnavati kot ugovor po izteku roka v smislu 56. člena ZIZ.

Po vsem povedanem je bilo treba v preostalem delu dolžnikovo pritožbo

zavrniti in v izpodbijanem a nespremenjenem delu potrditi sklep

sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom

Glede na delno spremembo prvostopne odločbe je pritožbeno sodišče

odločilo o stroških vsega postopka (2. odst. 165. člena ZPP). Pri tem

je v prvostopno odločitev o stroških poseglo v toliko, kolikor je to

terjal spremenjen uspeh, ki znaša 11,94% za dolžnika proti 88,06% za

upnika. Dolžniku je bilo sicer na prvi stopnji priznanih 296.962,50

SIT potrebnih izvršilnih stroškov, upniku pa so bili ti odmerjeni v

višini 111.639,00 SIT. Upoštevati pa je treba še potrebne pritožbene

stroške dolžnika, ki znašajo 413.111,00 SIT (znesek 238.475,00 SIT

predstavlja strošek sodnih taks, znesek 174.636,00 SIT pa strošek

sestave pritožbe - podrobnejša specifikacija je razvidna iz

stroškovnika v spisu). Celotni stroški dolžnika v zvezi s tem

ugovornim postopkom tako znašajo 710.073,50SIT, pri čemer je glede na

11,94% uspeh upravičen do njihovega povračila v višini 84.782,77 SIT,

medtem ko je upnik glede na njegov uspeh upravičen do povračila

98.309,30 SIT izvršilnih stroškov. Po medsebojnem pobotanju je

dolžnik dolžan upniku povrniti 13.526,53 SIT izvršilnih stroškov.

ZDavP člen 44,  44/2,  44/3,  46,  46/2,  81.  ZIZ člen 17,  17/2,  17/2-3,  17,  17/2,  17/2-3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.