TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep III Cp 1471/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-05-11

ugovor zoper sklep o izvršbi - obrazložitev ugovora

Ugovor, v katerem dolžnik kot dokaz o neobstoju dolga predlaga po

upniku predložene listine ter zaslišanje strank, je obrazložen.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje razveljavilo svoj

sklep o izvršbi v 2. točki izreka, v kateri je dovoljena izvršba in

izreklo, da bo o zahtevku in stroških odločeno v pravdnem postopku.

Upnik se proti sklepu pritožuje zaradi zmotne uporabe materialnega

prava in predlaga, da se razveljavi ter dolžnikov ugovor kot

neobrazložen zavrne. Dolžnik namreč v njem kot dokaz predlaga račune,

ki v nasprotju z njegovimi trditvami ravno dokazujejo obstoj upnikove

terjatve. Predlaga tudi zaslišanje strank, pri tem pa ne navede,

katera fizična oseba pri upniku kot pravni osebi naj se zasliši.

Neizvedljiv pa je dokaz z zaslišanjem dolžnika, saj mu je prav zato,

ker je na prijavljenem naslovu nedosegljiv, postavljen začasni

zastopnik. Prav tako predlagani sodni preudarek pa ni dokaz v smislu

Strinjati se je mogoče s pritožbenim stališčem, da sodni preudarek ni

dokaz po določilih ZPP, ne pa s trditvami glede ostalih predlaganih

dokazov. Ko se dolžnik sklicuje na račune, ki jih je kot izvršilni

naslov - verodostojno listino, predložil upnik, zatrjuje, da prav iz

njih ni razvidno poslovno razmerje med njim in upnikom in zato z

njimi upnik ni dokazal obstoja dolga, niti njegove višine. To,

nedvomno odločilno dejstvo dolžnik dokazuje z vpogledom in oceno

listin. Nobene zakonske ovire ni za to, da ena stranka zahteva

presojo listin, sicer predloženih po nasprotni stranki. Hkrati pa naj

bi se z zaslišanjem strank, zlasti upnika, na katerem je dokazno

breme o obstoju dolga, (seveda po zakonitem zastopniku - direktorju)

razjasnilo, kaj je temelj izdanih računov ob predložitvi ustreznih

listin, s katerimi dolžnik morda ne razpolaga, ter preverila višina

Po presoji pritožbenega sodišča je torej dolžnikov ugovor (red. št.

13) obrazložen, zato pa izpodbijana odločitev glede na določilo 2.

odstavka 62. člena ZIZ pravilna in zakonita. Prvostopenjski sklep je

bilo zato treba potrditi (čl. 365, tč. 2 ZPP v zvezi s členom 15

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1424/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-06

ugovor zoper sklep o izvršbi - obrazložitev ugovora

Sodišče mora obrazložiti svojo odločitev, da je mogoč preizkus ali je

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi in zadeva vrne v

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje v ponovnem odločanju

razveljavilo sklep o izvršbi v 2. točki in odločilo, da bo o zahtevku

in stroških odločeno v pravdnem postopku pred Okrožnim sodiščem v

Krškem. Po pravnomočnosti sklepa je odredilo izbris zaznambe sklepa o

izvršbi pri nepremičninah dolžnika pod vl. št. X k.o. Dovsko in vl.

Zoper tak sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje upnik, ki v

pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njegovi pritožbi ter

izpodbijani sklep spremeni tako, da ugovor zavrne. V pritožbi upnik

navaja, da sodišče prve stopnje svoje odločitve ne obrazloži, saj

citira samo drugi odstavek čl. 16 Zakona o menici pa tudi sama

odločitev je kontradiktorna (po eni strani se ugotavlja, da je bil

upnik pooblaščen za izpolnitev, po drugi, da je dolžnik ugovarjal, da

je menica izpolnjena v nasprotju z njegovim pooblastilom). V svojem

ugovoru dolžnik ne navaja ničesar konkretnega in takšnega, kar bi

bilo moč upoštevati in kar bi bilo relevantno glede na določbo člena

16 ZM, saj menica ni bila izpolnjena v nasprotju z sporazumom. V

nobenem primeru pa sodišče ne bi smelo odrediti izbrisa zaznambe

Kljub jasnim napotitvam v prejšnjem razveljavitvenem sklepu III Cp

448/2005 z dne 2.2.2005, da bo moralo sodišče prve stopnje

obrazložiti svojo odločitev in upoštevati, da sme dolžnik

uveljavljati le ugovore po meničnem pravu tudi v novem odločanju,

sodišče prve stopnje ni obrazložilo svoje odločitve, saj se v

razlogih le sklicuje na drugi odstavek čl. 16 Zakona o menici, pri

čemer so tudi razlogi sami s seboj v nasprotju, saj sodišče med

drugim navaja, da dolžnik navaja, da je menica izpolnjena v nasprotju

z njegovim pooblastilom, po drugi strani pa navaja, da je bil upnik

pooblaščen izpolniti menico. S takim postopanjem je sodišče prve

stopnje ponovno zagrešilo abslutno bistveno kršitev določb postopka

iz drugega odstavka čl. 339 točka 14 ZPP in je bilo utemeljeni

pritožbi ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti v

ponovno odločanje (čl. 365, tč. 3 ZPP v zvezi s čl. 15 ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  61,  53,  53/2,  61.  ZPP člen 339,  339/2,  339/2-14,  339,  339/2,  339/2-14.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 802/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-13

Sodišče zavrne ugovor tretjega, če mu upnik nasprotuje.

Pritožbi se zavrneta in se potrdita sklepa sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor

tretjega in slednjega napotilo na pravdo zaradi nedopustnosti izvršbe

S posebnim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo tudi predlog za

Zoper oba sklepa se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje tretji, ki

v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njegovi pritožbi ter

izpodbijani sklep spremeni tako, da ugodi njegovemu ugovoru;

podrejeno pa da izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne v ponovno

odločanje. V pritožbi tretji navaja, da sodišče ni preverilo

utemeljenost ugovorov tretjega. Tretji je lastnik predmetov, ki so

bili zarubljeni in je to dokazal z listinami. To bi lahko uogotovilo

V pritožbi zoper sklep s katerim je sodišče prve stopnje zavrnilo

predlog za odlog izvršbe, tretji navaja, da je z predloženimi

listinami dokazal lastništvo na spornih premičninah in bi utrpel

nenadomestljivo škodo z njihovo prodajo, še zlasti, če se upošteva

O pritožbi zoper sklep o zavrnitvi ugovora:

Tretji lahko vloži ugovor do konca izvršilnega postopka in v primeru,

da upnik nasprotuje ugovoru sodišče zavrne ugovor (drugi odstavek čl.

64 in čl. 65 ZIZ). Ker je upnica nasprotovala ugovoru tretjega je

sodišče prve stopnje glede na zgoraj citirane določbe ZIZ pravilno

zavrnilo ugovor tretjega in tudi ni imela pooblastila, da preverja

njegovo utemeljenost kot trdi pritožba, niti predložene listine.

O pritožbi zoper sklep o zavrnitvi predloga za odlog izvršbe:

Na predlog tretjega, ki je zahteval, da se izvršba na določen predmet

izreče za nedopustno odloži sodišče izvršbo glede tega predmeta, če

tretji izkaže za verjetno, da bi z takojšnjo izvršbo utrpel

nenadomestljivo škodo (prvi odstavek čl. 73 ZIZ). Pravna podlaga za

odlog izvršbe niso določbe čl. 71/1 tč. 9 ZIZ kot trdi v predlogu in

v pritožbi tretji, temveč zgoraj citirane in navedene določbe na

katere je oprlo odločitev sodišča prve stopnje. Ker tretji z ničemer

ne utemeljuje in obrazloži predlog razen, da se sklicuje na tekst

zakona, je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je zavrnilo

njegov predlog, saj nenadomestljiva škoda ni v ničemer

konkretizirana. S trditvami v pritožbi, da bi bilo potrebno

upoštevati tudi subjektivni odnos tretjega do spornih premičnin,

tretji v pritožbi zatrjuje nova dejstva, kar v pritožbenem postopku

ni dovoljeno, saj za to ne navaja nobenega opravičljivega razloga

Glede na navedeno je bilo pritožbi zavrniti in potrditi izpodbijana

sklepa (čl. 365 tč. 2 ZPP v zvezi s čl. 15 ZIZ).

ZIZ člen 64,  64/2,  65,  65/2,  64,  64/2,  65,  65/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1340/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-06

ugovor zoper sklep o izvršbi - obrazložitev ugovora

Ugovor, ki za izključno ugovorno trditev, da dolžnik upniku ničesar

ne dolguje, predlaga dokaz z zaslišanjem dolžnika, ni obrazložen.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo dolžnikov

ugovor zoper sklep o izvršbi, kakor tudi njegov predlog za odlog

Dolžnik se proti sklepu pritožuje iz vseh pritožbenih razlogov in

predlaga, da se razveljavi. V ugovoru je namreč predlagal svoje

zaslišanje, s katerim bi dokazoval, da izvršilnega naslova ni prejel,

kot tudi, da mu bo z opravo izvršbe nastala nenadomestljiva škoda,

večja od tiste, ki bi nastala upniku. Dokazal pa bi z zaslišanjem, ko

drugih dokazov nima, tudi to, da je brezposeln in nima lastnih

sredstev za preživljanje. Sodišče bi zato moralo sklep o dovolitvi

izvršbe razveljaviti in zadevo odstopiti pravdnemu sodišču.

Za uspešnost ugovora mora dolžnik v smislu določila 2. odstavka 53.

člena ZIZ predvsem navesti dejstva, ki bi privedla do razveljavitve

sklepa o izvršbi in zavrnitve izvršilnega predloga. Za utemeljitev

takih zatrjevanih dejstev pa mora seveda predložiti dokaze. Dolžnik

pa je v svojem ugovoru (list. št. 12) trdil izključno to, da dolžniku

ničesar ne dolguje. Ker so razlogi oziroma okoliščine za neobstoj ali

prenehanje dolga lahko zelo različni, torej k taki trditvi predlagani

dokaz z zaslišanjem stanke nikakor ne more pomeniti, da je ugovor

obrazložen. Prvo sodišče ga je zato pravilno štelo za neutemeljenega

po uvodoma navedeni določbi 2. odstavka 53.člena ZIZ. Pritožbene

navedbe, kaj bi dolžnik s svojim zaslišanjem dokazoval, so

nedovoljena pritožbena novota (člen 337/1 ZPP v zvezi s členom 15.

ZIZ), razen tega pa tam naštete okoliščine kot so brezposelnost in

slabo premoženjsko stanje ter nevročitev izvršilnega naslova (sodbe)

ne predstavljajo upoštevnih ugovornih razlogov iz 55. člena ZIZ.

Pomanjkanje lastnih sredstev za preživljanje pa tudi ne upravičujejo

odloga izvršbe po 71. členu ZIZ, še zlasti ne, ko dolžnik niti ne

zatrjuje kakšnih ukrepov v smeri razveljavitve izvršilnega naslova,

ki so določeni kot kumulativni pogoj za odlog.

Po povedanem in ko tudi ni našlo uradno upoštevnih kršitev, je

pritožbeno sodišče potrdilo izpodbijani sklep, katerega razloge v

celoti sprejema (člen 365., točka 2. ZPP v zvezi s členom 15. ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  71,  53,  53/2,  71.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1856/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-20

Sodišče mora pred postavitvijo upravitelja zapuščine dati možnost

ostalim dedičem, da se izjasnijo o predlogu ter obrazložiti svojo

Pritožbi se ugodi in se izpodbjani sklep razveljavi in zadeva vrne

sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje za upravitelja

zapuščine postavilo T. A., V. 17, L., začasno K. 30, L., in mu

določilo obseg poslov, ki jih sme opravljati.

Zoper tak sklep se pritožuje zapustnikova vdova T. D., ki v pritožbi

predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njeni pritožbi ter izpodbijani

sklep razveljavi. V pritožbi navaja, da se ne strinja, da bi bil za

upravitelja postavljen T. A.. Nadalje navaja, da predloga ni prejela

in se o njem ni mogla izjasniti. Upravitelj se postavi v primeru, če

so dediči neznani ali če so neznanega bivališča in v drugih

upravičenih primerih. Skrbnik zapuščine mora biti nevtralna oseba, ki

bo brez lastne koristi skrbel za zapustnikovo premoženje do zaključka

zapuščinskega postopka. V konkretnem primeru je sodišče odločilo na

podlagi enostranskih trditev dedičev. Res da da za upravitelja

zapuščine lahko sodišče postavi tudi enega izmed dedičev, vendar ne

tistega, ki je v sporu z drugimi dediči. Tako kot je sodišče

postavilo za upravitelja A. T., bi laho postavilo tudi zapustnikovo

Pravna podlaga za postavitev upravitelja zapuščine so določbe čl.

145/2 Zakona o dedovanju, na katere je oprlo odločitev sodišča prve

stopnje, vendar mora pred tem sodišče opraviti ustrezen postopek in z

dediči razčistiti sporna vprašanja med njimi ter obrazložiti svojo

odločitev, da je mogoč preizkus njegove odločitve. V konkretnem

primeru je sodišče prve stopnje odločilo le na podlagi vloge dedičev,

ki je ni poslalo zapustnikovi vdovi, da se izjasni o njej. S takim

postopanjem je sodišče prve stopnje zagrešilo absolutno bistveno

kršitev določb postopka iz drugega odstavka čl. 339 točka 8 ZPP, saj

je zapustnikovi vdovi onemogočilo sodelovanje v postopku. Odločitev

pa tudi ni obrazložena, saj iz izpodbijanega sklepa ne izhaja, zakaj

je T. A. primeren za upravitelja zapuščine in je podana nadaljnja

obsodilna bistvena kršitev določb postopka iz drugega odstavka čl.

339 točka 14 ZPP. Že iz teh razlogov je bilo pritožbi zapustnikove

vdove ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti v

ponovno odločanje (čl. 365 tč. 3 ZPP v zvezi s čl. 163 ZD). V novem

odločanju bo moralo sodišče prve stopnje zapustnikovi vdovi omogočiti

sodelovanje v postopku tako, da ji bo vročilo predlog zapustnikovih

sinov in ji dati možnost, da se izjasni o njem. V kolikor med dediči

ne bo soglasja glede postavitve upravnika zapuščine, bo moralo

postaviti kot upravitelja tretjo osebo, saj iz določbe čl. 145/3 ZD

izhaja, da se za upravitelja zapuščine lahko sicer postavi kateri

izmed dedičev, vendar je to le izjema, če je med dediči soglasje in

pa obrazložiti svojo odločitev, da bo mogoč preizkus.

ZD člen 145,  145.  ZPP člen 339/2-8,  339/2-14,  339/2-8,  339/2-14.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1298/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-06

Terjatev upnika, ki ni dedič, za poplačilo pogrebnih stroškov, ni

predmet obravnave v zapuščinskem postopku.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijani točki III. izreka potrdi sklep

Z izpodbijanim sklepom o dedovanju je sodišče prve stopnje ugotovilo

obseg zapuščine in za njenega zakonitega dediča razglasilo

zapustnikovega ml. sina. Pri tem je med drugim ugotovilo, da dedičeva

skrbnica za poseben primer ni priznala terjatve upnika J. U. iz

naslova pogrebnih stroškov (tč. III. izreka).

Zoper navedeno ugotovitev pod točko III. izreka se pritožuje upnik

J. U. s predlogom, da se razveljavi in zadeva v tem obsegu vrne v

novo odločanje. Navaja, da je poskrbel za sestavo smrtovnice in ob

tem dal dokumentirane podatke o višini pogrebnih stroškov. Sodišče te

njegove terjatve v skupnem znesku 214.633,00 SIT ter stroškov sedmine

50.000,00 SIT sploh ni obravnavalo in se skrbnica za poseben primer o

njej ni izjasnila. Netočna je torej izpodbijana ugotovitev, da

skrbnica terjatve iz naslova pogrebnih stroškov ni priznala.

Mladoletni dedič oz. njegova mati priznavata, da je te stroške kril

upnik, čeprav to ni bila njegova obveznost, zato mu jih je dedič

dolžan povrniti. Sodišče pa bi predložene dokaze - račune moralo

obravnavati v smislu določbe 167. člena ZD.

Po določilu 1. odst. 167. člena Zakona o dedovanju (ZD), na katero se

sklicuje pritožba, sodišče res izda odločbo na podlagi uspeha

celotnega obravnavanja predloženih in pridobljenih dokazov. Vendar pa

to velja za odločbo o predmetu zapuščinskega postopka, ki je določen

v 162. členu, to pa je ugotovitev, kdo so pokojnikovi dediči, katero

premoženje sestavlja njegovo zapuščino in katere pravice gredo

dedičem, volilojemnikom in drugim osebam. Povrnitev pogrebnih

stroškov upniku kot sicer možni "drugi osebi" pa ne predstavlja

pravice iz zapuščine v smislu navedenega predpisa, pač pa le terjatev

do zapuščine. Zapuščinsko sodišče zato take terjatve ne obravnava na

podlagi 167. člena ZD. V konkretnem primeru je prvo sodišče očitno

skušalo doseči sporazum o poplačilu uveljavljanih pogrebnih stroškov

kot edine priglašene terjatve, saj sicer v zapisniku na list. št. 18

ne bi bilo ugotovitve, da skrbnica ml. dediču terjatve upnika

zaenkrat ne prizna glede na to, da je v teku (odškodninska) pravda

zoper dediča. Ob taki odklonilni izjavi je po zgoraj obrazloženem

pravilen tudi napotek v razlogih izpodbijanega sklepa, da upnik lahko

svojo terjatev nasproti dediču uveljavlja s posebno tožbo. Ta pa

glede na nesporen njen obstoj, kot ga zatrjuje pritožnik, niti ne bo

potrebna, zlasti v primeru, če izid odškodninske pravde ne bo

Izpodbijani izrek prvostopenjskega sklepa je pritožbeno sodišče po

povedanem in ko tudi ni našlo uradno upoštevnih kršitev, potrdilo kot

pravilen in zakonit (čl. 365, tč. 2 ZPP v zvezi s čl. 163 ZD).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 2882/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-06-22

zaznamba sklepa o izvršbi - vknjižba zastavne pravice

Za izdajo sklepa na podlagi 86. in 88. člena ZZK-1 ni pogoj

Dovoli se izbris zaznambe nepravnomočnosti sklepa o

Z izpodbijanim sklepom je zemljiškoknjižno sodišče na

podlagi obvestila Okrajnega sodišča v Š. z dne 20.12.2004 in

pravnomočnega sklepa o izvršbi z dne 20.12.2004, opr. št. In

2004/00107, pri nepremičninah v k.o. H., last B. P. do celote,

odredilo zaznambo sklepa o izvršbi za terjatev upnika G., d.o.o.,

K. in vknjižbo hipoteke za znesek 340.767,63 SIT s pripadki in za

stroške izvršilnega postopka v znesku 26.796,00 SIT, v korist istega

upnika in določilo sodno takso ter jo naložilo v plačilo upniku.

Zoper sklep se B. P. pravočasno pritožuje brez pritožbenih razlogov

in smiselno predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in

izpodbijani sklep razveljavi. Navaja, da sklepa o izvršbi ni nikoli

prejel, niti mu ni bila takšna sodna pošiljka poskušana vročiti niti

ni prejel nikakršnega obvestila pošte. Domneva, da je pri vročitvi

sklepa o izvršbi prišlo do napake. Sodišče naj povpraša uradni organ

o njegovem stalnem prebivališču in poskuša najti osebo, ki je

Izpodbijani sklep je bil izdan v skladu z določbami 86. in

88. člena, 1. odst. 46. člena v zvezi s 7. točko 1. odst.

40. člena in 4. točko 1. odst. 127. člena Zakona o zemljiški

knjigi, Ur. l. RS, št. 58/2003, v nadaljevanju ZZK-1.

Zemljiškoknjižno sodišče odloči po uradni dolžnosti o

zaznambi sklepa o izvršbi, s katerim je izvršilno sodišče

dovolilo izvršbo na nepremičnino, na podlagi obvestila

izvršilnega sodišča, ki mu mora biti priložen sklep o

izvršbi (1. odst. 86. člena ZZK-1). Če dovoli zaznambo

izvršbe, hkrati po uradni dolžnosti dovoli tudi vknjižbo

hipoteke iz 2. odst. 87. člena ZZK-1 (88. člen ZZK-1). Ni v

pristojnosti zemljiškoknjižnega sodišča, da preverja

pravilnost izdaje sklepa o izvršbi, ali potrdila o

pravnomočnosti. V zvezi s tem je potrebno še poudariti, da

so pritožbene navedbe glede nepravilnosti vročanja sklepa o

izvršbi, pravno nepomembne tudi iz razloga, ker

pravnomočnost sklepa o izvršbi ni pogoj za vpis po členih 86

in 88 ZZK-1. Zemljiškoknjižno sodišče je dolžno opraviti

vpisa po teh določah tudi na podlagi nepravnomočnega sklepa

o izvršbi (primerjaj določbo 90. člena ZZK-1). Morebitne

kršitve v zvezi z vročitvijo sklepa o izvršbi bo moral

pritožnik uveljavljati v izvršilnem postopku, v katerem je

Glede na povedano je pritožba neutemeljena in ker sodišče

prve stopnje tudi ni zagrešilo tistih kršitev določb

postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni

dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in

izpodbijani sklep potrdilo ter hkrati dovolilo izbris

zaznambe nepravmočnosti sklepa o dovolitvi vpisa (2. točka

ZZK-1 člen 86,  86/1,  86/2,  88,  90,  90/1,  90/2,  90/3,  86,  86/1,  86/2,  88,  90,  90/1,  90/2,  90/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1247/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-06

V primeru preklica rubeža je izvršitelj upravičen do povrnitve stroškov za razpis in preklic rubeža, ni pa upravičen do nagrade določene v 4. odst. tarifne številke 1 Pravilnika o tarifi izvršiteljev.

Pritožbi se ugodi in se odmerjeni stroški izvršitelju znižajo za 10.000,00 SIT in se njegov zahtevek za odmero stroškov v tem delu kot neutemeljen zavrne.

Pritožnik krije sam svoje pritožbene stroške.

Z izpodbijanim sklepo je sodišče prve stopnje odmerilo nagrado izvršitelju v znesku 38.209,20 SIT, nad tem zneskom pa je izvršiteljevo zahtevo za odmero stroškov zavrnilo.

Zoper sklep sodišča prve stopnje je vložil pritožbo upnik iz razloga zmotne uporabe materialnega prava, v kateri predlaga, da se izpodbijani sklep v celoti razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje. Bistvo pritožbenih navedb je, da je sodišče prve stopnje izvršitelju priznalo nagrado za rubež, ki je bil

preklican, v znesku 10.000,00 SIT, do katere pa izvršitelj ni upravičen.

Na podlagi določila 4. odst. tarifne št. 1 Pravilnika o tarifi za plačilo dela izvršiteljev in o povračilu stroškov v zvezi z njihovim delom (Uradni list RS, št. 18/2003, v nadaljevanju Pravilnik), pripada izvršitelju nagrada v višini 25% po tarifni št. 1, če je rubež neuspešen ali neizveden iz razlogov, ki so na strani dolžnika, upnika ali tretje osebe. Neuspešen rubež je tisti rubež, na katerem

izvršitelj ni našel rubljivih stvari. Neizveden je tisti rubež, na katerega je izvršitelj pristopil, a ga iz določenih razlogov ni opravil (naprimer iz razloga, ker je dolžnik plačal izterjevano terjatev in podobno). Kot neuspešen ali neizveden rubež ni možno označiti rubež, ki ga je izvršitelj preklical in sicer iz razloge,

ker izvršitelj sploh ni pristopil k opravi rubeža. V primeru preklica rubeža je izvršitelj upravičen le do povrnitve stroškov nastalih v zvezi z razpisom in preklicom rubeža, ne pa tudi do nagrade v višini 25%, določene v 4. odst. tarifne št. 1 Pravilnika.

V izpodbijanem sklepu je sodišče prve stopnje izvršitelju med drugim priznalo tudi nagrado za preklicani rubež v znesku 10.000,00 SIT. Izvršitelj do te nagrade ni upravičen. Pritožbi upnika je bilo zato ugoditi in odmerjeno nagrado izvršitelju za znesek 10.000,00 SIT znižati in izvršiteljevo zahtevo v tem delu zavrniti.

Upnik mora sam kriti svoje pritožbene stroške, ker jih izvršitelju ni možno naložiti iz razloga, ker ni stranka izvršilnega postopka, dolžniku pa jih ni možno naložiti, ker jih ni povzročil.

ZIZ člen 292, 292/1. Pravilnik o tarifi za plačilo dela izvršiteljev in o povračilu stroškov v zvezi z njihovim delom člen 1, 1/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 2563/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-05-11

odlog izvršbe - odlog izvršbe na predlog upnika

Sodišče lahko odloži izvršbo, ki se je že začela, tudi na predlog

upnika, če dolžnik ne nasprotuje takemu predlogu. Že zakon sam torej

priznava dolžniku pravni interes, da nasprotuje odložitvi izvršbe, če

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne

sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugodilo upnikovemu

predlogu in izvršbo odložilo za nedoločen čas.

Proti takšni odločitvi je upnik vložil pravočasno pritožbo in

navedel, da upnikovega predloga za odlog izvršbe nikoli ni prejel,

zato se do njega ni mogel opredeliti in izjaviti.

Sodišče lahko odloži izvršbo, ki se je že začela tudi na predlog

upnika, če dolžnik ne nasprotuje takemu predlogu (1. in 2. odst. 72.

člena Zakona o izvršbi in zavarovanju, v nadaljevanju ZIZ). Že zakon

sam torej priznava dolžniku pravni interes, da nasprotuje odložitvi

izvršbe, če se je izvršba že začela. Sodišče mora zato, preden o

upnikovemu predlogu za odlog izvršbe odloči, tak predlog poslati

dolžniku v izjavo. Iz podatkov spisa ne izhaja, da bi sodišče prve

stopnje tako postopalo. Zato je bilo treba dolžnikovi pritožbi

ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti ter zadevo vrniti sodišču

prve stopnje v nov postopek (3. točka 365. člena Zakona o pravdnem

ZIZ člen 72,  72/1,  72/2,  72,  72/1,  72/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.