VSL sklep III Cp 2360/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-02-23

Če dolžnik vloži hkrati ugovor zoper sklep o izvršbi in še pritožbo

zoper odločitev o stroških vsebovano v sklepu o izvršbi, je obe vlogi

obravnavati kot eno pravno sredstvo, in sicer kot ugovor zoper sklep

1. Sklep o zavrniti ugovora glede izterjave pravdnih stroškov po

sodbi I P 1327/95 v znesku 1.051.258,00 SIT z zakonskimi

zamudnimi obrestmi od 12.10.2001 dalje do plačila tako

spremeni, da se ugovoru ugodi za znesek 525.629,00 SIT s

pripadki in se sklep o izvršbi v tem delu razveljavi in predlog

za izvršbo v tem obsegu, to je za znesek 525.669,00 SIT,

2. Izpodbijani sklep v točki 4 izreka razveljavi.

V ostalem delu se pritožba zavrne in v nerazveljavljenem in

nespremenjenem delu potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo dolžnikov

ugovor zoper sklep o izvršbi, zavrnilo dolžnikov predlog za odlog

izvršbe, zavrglo dolžnikovo pritožbo in dolžniku naložilo, da je

dolžan upniku povrniti 22.000,00 SIT nadaljnjih izvršilnih stroškov.

Zoper sklep sodišča prve stopnje je vložil pritožbo dolžnik iz

razloga nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe

materialnega prava. Bistvo pritožbenih navedb je:

- pritožba ponavalja, da obveznost po sodbi P 125/99 temelji na

kazenski sodbi, ki je posledica dveh kaznivih dejanj krive

izpovedbe prič, postopka zoper priče pa še nista končana;

- obveznost po sodbi I P 1327/95 bi upnica morala specificirati

glede na velikost deležev dolžnika in pokojne B. J.;

- škoda dolžnika je v tem, da bo s predmetno izvršbo ogroženo

njegovo lastno preživljanje in preživljanje njegove žene;

Iz izvršilnega naslova, sodbe I P 1327/95 z dne 12.10.2001, izhaja,

da sta J. B. in M. B. dolžna J. B. povrniti 1.051.258,00 SIT pravdnih

stroškov z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva izdaje sodbe dalje

do plačila. Gre za denarno obveznost, ki je deljiva. Ker v izvršilnem

naslovu ni določena delitev obveznosti, se med dolžnika deli po

enakih delih in je vsak izmed njih odgovoren za svoj del obveznosti

(2. odstavek 412. člena ZOR), enako tudi v 1. odstavku 161. člena

ZPP, v katerem je določeno, da sosporniki krijejo stroške po enakih

delih, razen če med njimi ni precejšnje razlike oziroma gre za

nerazdelno obveznost. Solidarno plačilo v civilnih razmerjih se ne

domneva, ampak mora biti o tem odločeno v izvršilnem naslovu. Enako

velja tudi za sodno odločbo. Če v izvršilnem naslovu ni določena

solidarna zaveza, potem dolžniki odgovarjajo po enakih delih.

Pritrditi je zato pritožbi, da sta dolžnika J. B. in M. B. dolžna

upnici J. B. povrniti vsak po 525.629,00 SIT pravdnih stroškov, glede

na to, da jima je bilo skupaj naloženo v plačilo 1.051.258,00 SIT

pravdnih stroškov. Pritožbi je bilo zato delno ugoditi, sklep o

ugovoru spremeniti tako, da se sklep o izvršbi razveljavi za znesek

525.629,00 SIT in predlog za izvršbo v tem delu zavrne.

Pritožba nima prav, da procesna dejanja, ki so sprožena proti pričam

zaslišanim v kazenskem postopku K 32/97, predstavljajo razlog, ki bi

preprečeval izvršbo za izterjavo terjatve, ki je tožencu naložena v

plačilo s sodbo P 125/99 z dne 16.10.2001. Takšen ugovor bi bil podan

šele, če bi bila sodba P 125/99 razveljavljena, odpravljena ali

Kot sredstvo izvršbe sta v tej zadevi predlagana rubež, cenitev in

prodaja premičnih stvari in podredno rubež dolžnikove pokojnine.

Pravilno je stališče sodišča prve stopnje, da je v zakonu določeno

katere stvari so izzvzete iz izvršbe (79. člen ZIZ) oziroma v kakšnem

obsegu ni možno seči na pokojnino dolžnika (102. člen ZIZ) in da zato

ni slediti trditvi dolžnika, da bo z izvršbo pretrpel nenadomestljivo

škodo oziroma kot trdi v pritožbi, da bi bilo z izvršbo ogroženo

njegovo lastno preživljanje in preživljanje njegove nezaposlene žene.

Pritožbo zoper zavrnitev predloga za odlog je bilo zato zavrniti in

potrditi sklep sodišča prve stopnje v tem delu, saj dolžnik ni

izkazal, da bi s takojšnjo izvršbo utrpel nenadomestljivo škodo.

Dolžnik je vložil ugovor zoper sklep o izvršbi in pritožbo zoper

odločitev o stroških v sklepu o izvršbi. Pravilno je stališče sodišča

prve stopnje, da je dolžnikovo pravno sredstvo zoper sklep o izvršbi

ugovor (2. odstavek 9. člena ZIZ in 1. odstavka 53. člena ZIZ), razen

če dolžnik izpodbija samo odločitev o stroških postopka. Citirano

pomeni, da v primeru, ko dolžnik vloži hkrati ugovor zoper sklep o

izvršbi in pritožbo zoper odločitev o stroških dovolitve izvršbe,

vsebovane v sklepu o izvršbi, oba pravna srestva obravnavati hkrati,

ker gre za eno pravno sredstvo in sicer za ugovor zoper sklep o

izvršbi. Iz navedenega razloga je bilo odločitev o zavrženju pritožbe

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.