TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 52/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-03-08

Vknjižba hipoteke učinkuje od trenutka od katerega učinkuje zaznamba

izvršbe (2. odstavek 87. člena ZZK-1), torej od trenutka, ko je

zemljiškoknjižno sodišče prejelo obvestilo izvršilnega sodišča in

sklep o izvršbi (5. v zvezi s 7. členom ZZK-1). Pravnomočnost

slednjega torej ne more biti relevantna pri presoji učinkov sklepa o

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje nadaljevalo z

V pravočasni pritožbi je dolžnik navedel, da zastavna pravica ni bila

pridobljena z vpisom plombe v zemljiško knjigo, saj naj bi sklep o

izvršbi postal pravnomočen šele kasneje. Pritožbenih stroškov ni

V primeru predloga za izvršbo na nepremičnine pridobi upnik hipoteko

s trenutkom, od katerega učinkuje zaznamba izvršbe v zemljiški knjigi

(primerjaj 3. odstavek v zvezi z 2. odstavkom 170. člena Zakona o

izvršbi in zavarovanju, v nadaljevanju: ZIZ). Zato zemljiškoknjižno

sodišče s sklepom, s katerim dovoli zaznambo izvršbe, dovoli tudi

vknjižbo hipoteke v korist upnika, na čigar predlog je bil izdan

sklep o izvršbi (88. člen Zakona o zemljiški knjigi, v nadaljevanju:

ZZK-1). Ta vknjižba hipoteke učinkuje od trenutka od katerega

učinkuje zaznamba izvršbe (2. odstavek 87. člena ZZK-1), torej od

trenutka, ko je zemljiškoknjižno sodišče prejelo obvestilo

izvršilnega sodišča in sklep o izvršbi (5. v zvezi s 7. členom

ZZK-1). Pravnomočnost slednjega zato ne more biti relevantna pri

presoji učinkov sklepa o vpisu hipoteke (listovna številka 13 spisa).

Plomba, torej naznanitev začetka postopka za vpis zaznambe sklepa o

izvršbi, je bila v obravnavanem primeru vpisana dne 02.09.2004

(vročilnica pri listovni številki 3 spisa v zvezi s 133. členom

ZZK-1), postopek prisilne poravnave proti dolžniku pa se je začel dne

26.12.2004, torej po preteku dveh mesecev. Zato je sodišče prve

stopnje pravilno ugotovilo, da je upnik pridobil ločitveno pravico in

nadaljevalo z izvršbo (3. odstavek 63. in 2. odstavek 60. člena

Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji).

Sodišče druge stopnje ob reševanju pritožbe tudi ni našlo bistvenih

kršitev določb izvršilnega postopka (2. odstavek 350. člena v zvezi s

366. členom Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju: ZPP, oba pa v

zvezi s 15. členom ZIZ), na katere pazi po uradni dolžnosti. Zato jo

je kot neutemeljeno zavrnilo ter izpodbijani sklep kot zakonit in

pravilen potrdilo (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZPPSL člen 60,  60/2,  63,  63/3,  60,  60/2,  63,  63/3.  ZIZ člen 170,  170/2,  170/3,  170,  170/2,  170/3.  ZZK-1 člen 5,  7,  87,  87/2,  88,  5,  7,  87,  87/2,  88.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cpg 64/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-12-15

postopek za izdajo plačilnega naloga - napoved pritožbe - rok

Institut napovedi pritožbe ne velja le v postopku v sporih majhne vrednosti ampak tudi v postopkih za izdajo plačilnega naloga, ne glede na vrednost spora.

Pritožba se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje napoved pritožbe tožene stranke zavrglo, potem ko je ugotovilo, da je bila napoved pritožbe vložena po preteku zakonitega roka osmih dni.

Zoper ta sklep se pritožuje tožena stranka po svojem pooblaščencu iz vseh pritožbenih razlogov po 1.odst. 338.čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in predlaga, da naj pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi. V pritožbi navaja, da v predmetni zadevi ne gre za spor majhne vrednost, saj celotni vtoževani znesek presega zakonsko predpisano mejo 500.000,00 SIT. Zato bi morala biti izdana redna sodba po 310.čl. ZPP in ne sodba na podlagi 496.čl. ZPP. Vložena napoved pritožbe, ki je vložena v zakonsko predpisanem roku 15 dni kot pritožbenem roku, bi se torej morala šteti za pritožbo.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v skladu z določilom 1.odst. 496.čl. ZPP. Po tem določilu namreč v postopkih v sporih majhne vrednosti in v postopkih za izdajo plačilnega naloga obsega obrazložitev sodbe samo navedbo tožbenih zahtevkov in dejstev, na katere stranke opirajo zahtevek, pravni pouk pa pouk o pravici do pritožbe ter navedbo, da bo sodba z obrazložitvijo po 4.odst. 324.čl. ZPP izdelana, če stranka napove pritožbo. Institut napovedi pritožbe ne velja le v postopku v sporih majhne vrednosti kot to zmotno meni pritožnik, ampak tudi v postopkih za izdajo plačilnega naloga, ne glede na vrednost spora. Po 2.odst. 62.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) se v primeru, ko sodišče prve stopnje izda sklep, s katerim je sklep o izvršbi razveljavilo v delu, s katerim je bila izvršba dovoljena, in je glede zahtevka in stroškov odločilo, da se bo o tem odločalo v pravdi, postopek nadaljuje kot pri ugovoru zoper plačilni nalog. To pa pomeni, da bi dejansko morala tožena stranka v skladu z določilom 1.odst. 496.čl. ZPP napovedati pritožbo v osmih dneh od prejema sodbe. Tožena stranka pa je ta rok zamudila, zaradi česar je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je napoved pritožbe zavrglo. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 62,  62/2,  62,  62/2.  ZPP člen 496,  496/1,  496,  496/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 90/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-09-14

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - dolžnikove poslovne listine

Sklicevanje dolžnika v ugovoru na lastne poslovne listine oz. na lastno kartico odprtih postavk v obravnavanem primeru ne pomeni takšnega dejstva, o katerem je govora v 2. odst. 61. čl. ZIZ, saj dolžnik ni hkrati zatrjeval, kaj je razlog, da naj bi bil njegov dolg dejansko nižji od zneska, ki ga izterjuje upnik. V ZIZ ni osnove za stališče, da bi se dolžnik sam upnikovi terjatvi, temelječi na verodostojni listini, lahko uspešno zoperstavil zgolj s predložitvijo svoje verodostojne listine, ampak mora navajati dejstva v smeri, da je njegova obveznost do upnika dejansko manjša.

Pritožba dolžnika se zavrne in se p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi z dne 3.2.2006, ker je ugotovilo, da ni obrazložen.

Proti navedenemu sklepu je dolžnik vložil pritožbo zaradi zmotne ugotovitve dejanskega stanja in predlagal njegovo razveljavitev. Meni, da je ugovor v smislu zakonske določbe utemeljen, saj je v njem navedel dejstva, s katerimi zavrača sklep o izvršbi, vendar pa sodišče njegovih navedb ni smatralo za verodostojna dejstva in njegovih listin ni upoštevalo kot verodostojne listine, ampak je upoštevalo le upnikov predlog, ki temelji na njegovih listinah. Sodišče s tem, ko prisluhne argumentom samo ene stranke, drugi stranki pa ne, drugo stranko postavlja v podrejen položaj.

Ugovor, ki je vložen zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine, je obrazložen takrat, ko dolžnik v njem navede dejstva, s katerimi ga utemeljuje in če predlaga dokaze, s katerimi se ugotavljajo dejstva, ki jih navaja v ugovoru (2. odst. 61. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju, ZIZ). Sklicevanje dolžnika v ugovoru na lastne poslovne listine oz. na lastno kartico odprtih postavk na dan 28.2.2006 v obravnavanem primeru ne pomeni takšnega dejstva, o katerem je govora v 2. odst. 61. čl. ZIZ, saj dolžnik ni hkrati zatrjeval, kaj je razlog, da naj bi bil njegov dolg dejansko nižji od zneska, ki ga izterjuje upnik (ali je napr. delno poravnan ipd.). V ZIZ pa ni osnove za stališče, ki ga dolžnik zastopa v pritožbi, in sicer, da bi se sam upnikovi terjatvi, temelječi na verodostojni listini, lahko uspešno zoperstavil zgolj s predložitvijo svoje verodostojne listine, ampak mora navajati dejstva v smeri, da je njegova obveznost do upnika dejansko manjša.

Upoštevaje gornjo obrazložitev je pritožbeno sodišče, na podlagi 2. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ, pritožbo dolžnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 157/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-10-13

ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi - obrazložen ugovor

Dolžnik prereka nastanek pravnega razmerja z upnikom in torej zatrjuje negativno dejstvo, ki ga ni dolžan sam dokazovati, pač pa mora upnik dokazati, da je pravno razmerje nastalo.

Pritožbi dolžnika se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se s p r e m e n i, tako da se ugovoru dolžnika zoper sklep o izvršbi ugodi in se sklep o izvršbi razveljavi v 2. točki izreka, glede zahtevka in stroškov pa bo odločeno v pravdnem postopku pri Okrožnem sodišču v K.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi zavrnilo z ugotovitvijo, da ugovor ni obrazložen in utemeljen.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik in predlaga njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da je v ugovoru dolžnik zatrjeval, da ni naročil storitve, za katere plačilo ga upnik bremeni, kot dokaz za svojo terjatev pa je upnik itak predložil samo kontno kartico.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v nasprotju z določilom 2.odst. 53.čl. in 61.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Po mnenju pritožbenega sodišča je namreč treba dolžnikov ugovor obravnavati kot obrazložen in utemeljen. Dolžnik je v ugovoru izrecno navajal, da asfaltiranja, na katerega se nanaša izterjevano plačilo, dolžnik ni naročil. Naročila ga je inšpekcija, ki naj bi to opravila na stroške dolžnika. Taka navedba pa pomeni, da dolžnik prereka nastanek pravnega razmerja z upnikom in torej zatrjuje negativno dejstvo, ki ga ni dolžan sam dokazovati, pač pa mora upnik dokazati, da je pravno razmerje nastalo. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče ugodilo pritožbi dolžnika, izpodbijani sklep spremenilo, tako da je ugovoru dolžnika ugodilo in sklep o izvršbi v 2. točki razveljavilo, glede zahtevka in stroškov pa bo odločalo v pravdnem postopku Okrožno sodišče v K.

ZIZ člen 53,  53/2,  61,  53,  53/2,  61.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 181/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-11-09

obrazložen ugovor zoper sklep o izvršbi - izvršba z drugimi izvršilnimi sredstvi

Ni mogoče pritrditi dolžničinim navedbam, da za predmetno izvršbo kot izvršilno sredstvo zadostuje izvršba na sredstva na transakcijskem računu. Dolžnica priznava, da je račun blokiran, kar sicer pomeni, da se sredstva, ki nanj prihajajo, sproti odvajajo upnikom, vendar pa ima upnik pravico do poplačila svoje terjatve v celoti in takoj. Ni dolžan čakati, da bo prišel na vrsto pri prenosu sredstev dolžnice na računu, ampak lahko predlaga izvršbo tudi z drugimi izvršilnimi sredstvi.

Pritožba se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugovor dolžnice zoper sklep o izvršbi kot neutemeljen zavrnilo, za izvršitelja določilo F.S. iz K. in obenem odmerilo upnikove nadaljnje stroške na znesek 13.464,00 SIT.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnica in smiselno predlaga njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da ni točno, da se upnik ne bi mogel poplačati iz sredstev na računu, saj so vsa sredstva, ki prihajajo na osebni račun prenesejo na tekoči račun in se iz njega poplačujejo obveznosti, seveda po vrstnem redu, ki ga določa zakon in po tem vrstnem redu tudi banka sprovaja plačila. Blokada računa torej ne pomeni, da na računu ni sredstev in da se ne poplačujejo terjatve.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v skladu z določilom 2.odst. 53.čl. v zvezi s 3.odst. 58.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Tudi po mnenju pritožbenega sodišča je treba šteti, da v predmetnem primeru ugovor dolžnice zoper sklep o izvršbi, izdan na podlagi izvršilnega naslova, ni bil obrazložen in v njem ni bilo tistih razlogov, ki bi preprečevali izvršbo. Ni mogoče pritrditi dolžničinim navedbam, da za predmetno izvršbo kot izvršilno sredstvo zadostuje izvršba na sredstva na transakcijskem računu. Dolžnica priznava, da je račun blokiran, kar sicer pomeni, da se sredstva, ki nanj prihajajo, sproti odvajajo upnikom, vendar pa ima upnik pravico do poplačila svoje terjatve v celoti in takoj. Ni dolžan čakati, da bo prišel na vrsto pri prenosu sredstev dolžnice na računu, ampak lahko predlaga izvršbo tudi z drugimi izvršilnimi sredstvi, kar je v konkretnem primeru tudi utemeljeno storil. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo dolžnice zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 34,  34/3,  53,  53/2,  58,  58/3,  34,  34/3,  53,  53/2,  58,  58/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 194/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-11-17

ustavitev izvršbe - pravni interes za pritožbo

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom izvršilni postopek ustavilo, kar je v korist dolžnika ne glede na to, iz kakšnih razlogov je do tega prišlo. Tako se pokaže, da dolžnik nima pravnega interesa za pritožbo zoper izpodbijani sklep, zaradi česar je pritožba nedovoljena.

Pritožba dolžnika se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje izvršilni postopek ustavilo, potem ko je ugotovilo, da je organizacija za plačilni promet vrnila sodišču sklep o izvršbi s pojasnilom, da v enem letu po njegovem prejemu na dolžnikovem računu ni bilo nobenega priliva sredstev oziroma sredstev v vezavi (2.odst. 141.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ).

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik po svojem pooblaščencu iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da iz izpiska dolžnikove banke z dne 29.08.2006 izhaja, da je imel dolžnik na dan 01.12.2005 še pozitiven saldo na računu in sicer znesek 27,60 SIT, kar pomeni, da ugotovitev sodišča prve stopnje ne drži.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom izvršilni postopek ustavilo, kar je v korist dolžnika ne glede na to, iz kakšnih razlogov je do tega prišlo. Tako se pokaže, da dolžnik nima pravnega interesa za pritožbo zoper izpodbijani sklep, zaradi česar je pritožba nedovoljena. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo dolžnika v skladu s 366.čl. v zvezi s 352. in 3.odst. 343.čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in v zvezi s 15.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) zavrglo.

ZIZ člen 141,  141/2,  141,  141/2.  ZPP člen 343,  343/3,  343,  343/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sodba I Cp 664/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-07-11

meje preizkusa sodbe 1. stopnje - nova dejstva v pritožbi

Pritožbeno sodišče preizkusi sodbo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi in pri tem po uradni dolžnosti pazi na kršitve določb postopka, naštete v 2. odstavku 350. člena v zvezi s 339. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in na pravilno uporabo materialnega prava.

Pritožba se zavrne in p o t r d i sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da ostane v celoti v veljavi sklep o izvršbi z dne 30.8.2000 v 1. točki za plačilo zneska 33.774,50 SIT z zamudnimi obrestmi od 15.10.1999 do plačila, zneska 42.233,50 SIT z zamudnimi obrestmi od 15.9.1999 do plačila, zneska 48.410,50 SIT z zamudnimi obrestmi od 20.8.1999 do plačila, zneska 66.114,50 SIT z zamudnimi obrestmi od 26.7.1999 do plačila, zneska 46.644,00 SIT z zamudnimi obrestmi od 25.8.1999 do plačila in zneska 2.256,00 SIT z zamudnimi obrestmi od 26.7.1999 do plačila in v 3. točki za plačilo 27.996,00 SIT izvršilnih stroškov, z zakonitimi zamudnimi obrestmi od izdaje sklepa o izvršbi do plačila. Sklenilo je tudi, da je toženec dolžan povrniti tožeči stranki 132.798,00 SIT pravdnih stroškov v 15 dneh z zakonskimi zamudnimi obrestmi od izdaje sodbe do plačila.

Proti sodbi se je pravočasno pritožil toženec. Kot navaja se pritožuje zaradi tega, ker meni, da ni natančno in zadostno obrazložil primera. Predlaga, da se ga ponovno ustno zasliši. Meni, da bo tako dokazal, da se mu godi krivica. Na zaslišanje bo poskušal priti z osebo, ki je opravila pravosodni izpit.

Pritožbeno sodišče preizkusi sodbo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi in pri tem po uradni dolžnosti pazi na kršitve določb postopka, naštete v 2. odstavku 350. člena v zvezi s 339. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in na pravilno uporabo materialnega prava. Pritožnik v pritožbi ne zatrjuje nikakršnih dejstev, ki bi lahko vzbudila dvom v pravilnost odločitve sodišča prve stopnje. Glede predloga za ponovno zaslišanje, pa je treba povedati, da toženec ne navaja, da kakšnih dejstev doslej brez svoje krivde ni mogel navesti, zato takšen predlog ne more biti upoštevan (1.odst. 337. člena ZPP). Ker je ob preizkusu, ki ga je opravilo v okviru določb 2. odstavka 350. člena ZPP pritožbeno sodišče ugotovilo, da izpodbijana sodba tudi nima pomanjkljivosti, na katere mora sodišče paziti po uradni dolžnosti, je neutemeljeno pritožbo toženca zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

ZPP člen 337,  337/1,  350,  337,  337/1,  350.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 378/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-06-13

pridobitev lastninske pravice na nepremičnini - obseg zapuščine

Ker pravica pokojnega F.R. iz omenjenega darilnega izročila ni bila vpisana v zemljiško knjigo, ta lastninske pravice na nepremičninah, navedenih v darilnem izročilu, ni pridobil in zato navedene nepremičnine ne morejo sestavljati zapuščine po njem.

Pritožba se zavrne in p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje sklenilo, da se predlog dedinje N.V. z dne 1.12.2004 za izdajo dodatnega sklepa o dedovanju zavrne.

Zoper tak sklep se pritožuje dedinja N.V.. Navaja, da v navedeni zadevi manjka za nadaljevanje pravnega posla izjava njenega očeta, da sprejema darilno izročilo svoje sestre. Ta izjava bi bila podlaga za odpis navedenih nepremičnin v zemljiški knjigi na ime R.F.. Po pridobitvi negativnega odgovora Okrajnega sodišča v P. je ponovno pregledala družinski arhiv in v njem našla sprejemno izjavo, ki pa je žal ostala v "bianco" stanju. Oče je bil v tistem času že hudo bolan in nesposoben realizirati sprejemno izjavo o darilnem izročilu svoje sestre. Hudo bolezen svojega očeta lahko dokumentira z zdravniškim kartonom pri dr. S. v ambulanta P.. Sodišče prosi, da ponovno pregleda zadevo in ob upoštevanju objektivnih razlogov izda ustrezen sklep.

Sodišče prve stopnje ni ugodilo predlogu pritožnice za izdajo dodatnega sklepa o dedovanju po pokojnem očetu F.R., saj je ugotovilo, da nepremičnine vpisane v vložni št. 650 k.o. R., v vložni št. 909 k.o. T., v vložni št. 400 in v vložni št. 455 k.o. P., ne spadajo v zapuščino pokojnega F.R.. Ugotovilo je namreč, da je kot lastnica teh nepremičnin v zemljiški knjigi še vedno vpisana M.P.. Odločitev sodišča prve stopnje je pravilna. Za pridobitev lastninske pravice na nepremičnini s pravnim poslom se zahteva vpis v zemljiško knjigo (1. odstavek 49. člena Stvarnopravnega zakonika oz. prej 33. člen Zakona o temeljnih lastninskopravnih razmerjih). Ker pravica pokojnega F.R. iz omenjenega darilnega izročila z dne 22.4.1991 ni bila vpisana v zemljiško knjigo, ta lastninske pravice na nepremičninah, navedenih v darilnem izročilu, ni pridobil in zato navedene nepremičnine ne morejo sestavljati zapuščine po njem. Ker pritožba ne navaja ničesar s čimer bi lahko omajala odločitev sodišča prve stopnje, sodišče pa tudi ni zagrešilo nobene kršitve na katero je treba paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zoper izpodbijani sklep zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 353. členom ZPP).

ZD člen 28,  28.  SPZ člen 49,  49/1,  49,  49/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 1353/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-10-17

stroški postopka - spor zaradi znižanja preživnine - prosti preudarek - pravilo uspeha v postopku

Prosti preudarek po 413.čl. ZPP ne izključuje uporabe splošnih določb ZPP o povrnitvi pravdnih stroškov.

Pritožba se zavrne in p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka nosi sama svoje pritožbene stroške.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom naložilo tožniku, da je dolžan povrniti toženki pravdne stroške v višini 110.355,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zneska 98.955,00 SIT od 15.11.2005 dalje, od zneska 11.400,00 SIT pa od 16.08.2006 dalje, v 15-ih dneh.

Zoper sklep se pritožuje tožnik po pooblaščencu zaradi zmotne uporabe materialnega prava in napačne ugotovitve dejanskega stanja. Navaja, da sodišče zmotno izhaja iz določbe 413.čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in zmotno na to določbo navezuje uporabo 154.čl. ZPP. Na presojo po prostem preudarku, kot jo omogoča 413.čl. ZPP, ni mogoče vezati odločitve po uspehu v postopku. Ker je tudi spor zaradi znižanja preživnine zakonski spor, bi sodišče moralo uporabiti določbo 413.čl. ZPP in po prostem preudarku odločiti o stroških postopka, ne pa uporabiti pravila o uspehu v postopku. Zato predlaga pritožbenemu sodišču, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni ter ugodi zahtevku tožnika po povrnitvi vsaj dela pravdnih stroškov, podrejeno pa, da se sklep razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje sodišču prve stopnje.

O stroških postopka je sodišče prve stopnje pravilno odločilo. Prosti preudarek po 413.čl. ZPP je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo, ko je tožniku naložilo, da je dolžan toženki povrniti vse nastale pravdne stroške. Prosti preudarek namreč ne izključuje uporabe splošnih določb ZPP o povrnitvi pravdnih stroškov in daje možnost sodišču, da pri odločanju o stroških postopka upošteva vse pomembne okoliščine obravnavanega primera. Kot izhaja iz prvostopenjske obrazložitve, je tožnik tisti, ki je začel pravdo in zahteval znižanje preživnine in v pravdi v celoti propadel. Pritožba pa konkretno ne navaja nobenih takšnih okoliščin, ki bi narekovale drugačno odločitev o pravdnih stroških kot jo je sprejelo prvostopenjsko sodišče. Izpodbijana stroškovna odločitev, katere po višini pritožba ne izpodbija, je zato pravilna in ker sodišče druge stopnje tudi ob uradnem preizkusu izpodbijanega sklepa (v skladu z 2.odst. 350.čl. ZPP) kršitev ni zasledilo, je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2.tč. 365.čl. ZPP). Ker tožnik s pritožbo ni uspel, nosi sam svoje pritožbene stroške (154., 165.čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.