VSL sodba I Kp 831/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-09-07

Nobenega dvoma sicer ni, da je obdolženec oškodovancu res rekel, da

bo čez 20 let že pokopan, vendar glede na okoliščine, v katerih so

bile te besede izrečene, v objektivnem smislu ne dopuščajo edino

možne razlage, da je obdolženec s temi besedami oškodovancu zagrozil,

da ga bo ubil, kot to zmotno zatrjuje pritožba. Inkriminirane besede

je tako potrebno ocenjevati v kontekstu oškodovančeve predhodne

izjave, da je bil v romskem naselju Brezje z novinarko in fotografom,

ker želi, da bi se stvari v romskem naselju čez 20 let uredile, kar

ponuja povsem objektivno možno razlago, da je obdolženec s temi

besedami oškodovancu želel povedati, da ga čez toliko let (20 let)

glede na biološki potek življenja morda ne bo več med živimi in tako

inkriminirane besede ni moč izključno, nedvoumno razumeti kot

grožnjo, da bo obdolženec oškodovanca ubil.

Pritožba državnega tožilca se zavrne kot neutemeljena in se sodba

Okrajno sodišče v Novem mestu je z izpodbijano sodbo obdolženega

R. T. iz razlogov po 3. tč. 358. čl. Zakona o kazenskem postopku

(ZKP) oprostilo storitve kaznivega dejanja ogrožanja varnosti po I.

odst. 145. čl. KZ. Skladno z določilom I. odst. 96. čl. ZKP pa je

tudi odločilo, da stroški kazenskega postopka bremenijo proračun.

Zoper sodbo se je pritožil okrožni državni tožilec zaradi

zmotne ugotovitve dejanskega stanja in predlagal, da višje

sodišče pritožbi ugodi ter izpodbijano sodbo spremeni tako,

da obdolženca spozna za krivega kaznivega dejanja ogrožanja

varnosti in ga kaznuje po I. odst. 145. čl. KZ.

Višja državna tožilka A. Š. je v pisnem mnenju, podanem na podlagi

II. odst. 445. čl. ZKP predlagala ugoditev pritožbi. S tem predlogom

je bil obdolženec seznanjen 25.7.2005 in je nanj tudi odgovoril.

Pritožbeno sodišče je ob preizkusu razlogov izpodbijane

sodbe v okviru pritožbenih navedb ugotovilo, da je sodišče prve

stopnje povsem pravilno vrednostno ocenilo obdolženčeve inkriminirane

besede, izrečene oškodovancu po telefonu kritičnega dne in sicer, da

le-te ne predstavljajo resne grožnje, ki bi bila objektivno zmožna,

da doseže ogroženost drugega in sicer v obravnavanem primeru

oškodovanega S. M., zaradi česar je utemeljeno izreklo oprostilno

sodbo, saj je resna grožnja zakoniti znak očitanega kaznivega dejanja

ogrožanja varnosti. Nobenega dvoma sicer ni, da je obdolženec

oškodovancu res rekel, da bo čez 20 let že pokopan, vendar glede na

okoliščine, v katerih so bile te besede izrečene, v objektivnem

smislu ne dopuščajo edino možne razlage, da je obdolženec s temi

besedami oškodovancu zagrozil, da ga bo ubil, kot to zmotno zatrjuje

pritožba. Inkriminirane besede je tako potrebno ocenjevati v

kontekstu oškodovančeve predhodne izjave, da je bil v romskem naselju

Brezje z novinarko in fotografom, ker želi, da bi se stvari v romskem

naselju čez 20 let uredile, kar ponuja povsem objektivno možno

razlago, da je obdolženec s temi besedami oškodovancu želel povedati,

da ga čez toliko let (20 let) glede na biološki potek življenja morda

ne bo več med živimi in tako inkriminirane besede ni moč izključno,

nedvoumno razumeti kot grožnjo, da bo obdolženec oškodovanca ubil.

Pritrditi je sicer pritožniku, da je inkriminirane besede potrebno

obravnavati tudi z vidika dejstva, da je obdolženec zastopal interese

oseb, ki so že daljši čas v sporu s skupino oseb, ki jih je

predstavljal oškodovanec, vendar ta okoliščina v obravnavanem primeru

nima relevantne teže. Dejstvo je namreč, da obdolženec in oškodovanec

kljub temu, da zastopata različne interese posameznih skupin

(obdolženec je romski občinski svetnik, oškodovanec pa podpredsednik

Krajevne skupnosti Bučna vas) nikoli nista prišla v osebni, bodisi

verbalni ali fizični konflikt. Ravno nasprotno, večkrat sta skupaj

šla na kavo in se pogovarjala, prav tako tudi po obravnavanem

dogodku, oškodovanec pa se je celo na obdolženčevo povabilo udeležil

praznovanja dneva Romov. Glede na to, da mora sodišče v vsakem

obravnavanem primeru posebej ocenjevati vse okoliščine in izvedene

dokaze, je povsem brezpredmetno sklicevanje pritožnika na sodbo

Višjega sodišča v Celju. V prid pravilni oceni sodišča prve stopnje,

da torej ni šlo za resno grožnjo, govori tudi dejstvo, da oškodovanec

na inkriminirane besede ni odreagiral, saj je sam v svoji izpovedbi

povedal, da se ni "čutil toliko ogroženega" in je ovadbo podal šele

3.2.2004, torej dva tedna po obravnavanem dogodku, ko je v časopisu

"Več" prebral, da mu Romi grozijo z odsekanjem glave in ko je skupina

Romov v krožišču, ki so ga blokirali vaščani v protestnem shodu

2.2.2004, vpila: "Ti, M., tebe bomo ubili", vendar teh groženj ni

izrekel obdolženec in torej teh okoliščin ni moč upoštevati pri oceni

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo

državnega tožilca kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča

KZ člen 145,  145/1,  145,  145/1,  145,  145/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.