VSL sodba I Cp 287/04
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-10-06

izpolnitev pogodbe - zemljiškoknjižna listina

Za izpolnitev pogodbe z izstavitvijo listine, sposobne za vpis v

zemljiško knjigo, ni pomembno ali je stranka v celoti poravnala

kupnino po pogodbi, če veljavnosti le-te nihče ni izpodbijal.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje razsodilo, da je tožena

stranka dolžna tožeči v roku 15 dni izstaviti za vknjižbo lastninske

pravice na nepremičnini parc. št. 1202/18 travnik, vl. št. ... k.o.

.., sposobno listino, sicer bo takšno listino nadomestila sodba in ji

povrniti pravdne stroške v znesku 259.324,00 SIT. Zavrnilo pa je

tožbeni zahtevek v delu, s katerim je tožeča stranka zahtevala

ugotovitev, da je lastnica nepremičnine parc. št. 1202/18 k.o.

Zoper sodbo se pritožuje tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov.

Navaja, da je sodišče napačno sklepalo, da je tožeča stranka plačala

celotno kupnino, saj ta ni predložila dokazila o plačilu tretjega

manjkajočega obroka. Pa tudi ostali obroki so bili plačani po

pogodbeno določenem roku. Tožena stranka nasprotuje ugotovitvi

sodišča, da tožeča stranka ne razpolaga z originalom pogodbe, saj naj

bi tega imela tožena stranka. Iz pogodbe namreč izhaja, da je bila ta

sestavljena v 8 izvodih, od katerih prejme tožeča stranka dva izvoda.

Ni razumljivo, kako lahko sodišče tožeči stranki verjame, da je kljub

temu, da ne razpolaga z materialnimi dokazi, plačala celotno kupnino

za sporno zemljišče, hkrati pa ne ve, kam je dala dva originalna

izvoda pogodbe. Tožeča stranka tako ni upravičena do izstavitve

listine, sposobne za zemljiškoknjižni vpis, ne da bi predhodno

plačala celotno kupnino. Svet Mestne občine Kranj je na svoji 9. seji

sprejel sklep, da bi s tožečo sklenil poravnavo pod pogojem, da bi ta

plačala proporcionalni del manjkajoče kupnine, vendar pa ta na takšno

poravnavo ni pristala. Odločitev prvostopnega sodišča pa tudi ni

pravična, saj pomeni prenos zemljišča tožene stranke kot lokalne

skupnosti na fizično osebo brez dokaza o plačilu celotne pogodbeno

določene kupnine za to zemljišče. Tako gre v bistvu za delno

brezplačno razpolaganje s premoženjem tožene stranke, kar pa je v

nasprotju z določili Uredbe o pridobivanju, razpolaganju in

upravljanju s stvarnim premoženjem države in občin.

Pravna podlaga tožbenega zahtevka je pogodba o oddaji

funkcionalnega zemljišča, sklenjena med Skladom stavbnih

zemljišč O... in tožnico z dne 3.9.1986, iz katere izhaja, da je

omenjeni sklad odplačno odstopil tožnici pravico uporabe na sporni

parceli št. 1202/18 z vsemi pravicami in dolžnostmi ter ji dovolil,

da se na tem zemljišču vknjiži pravica uporabe v njeno korist. Med

strankama ni sporno, da je tožnica od takrat dalje ves čas uživala

posest navedene nepremičnine kot funkcionalnega zemljišča za redno

uporabo stanovanjske hiše. Nadalje je iz 4. člena omenjene pogodbe

razvidno, da bi za zemljiškoknjižni prepis moral poskrbeti

prodajalec, ki pa svoje pogodbene obveznosti ni izpolnil. Sodišče

prve stopnje je glede na tako ugotovljeno dejansko stanje pravilno

odločilo, ko je toženo stranko zavezalo, naj tožeči izstavi listino,

na podlagi katere bo možen njen vpis lastninske pravice, sicer bo

takšno listino nadomestila sodba. Pri tem ni pomebno, kot skuša

prikazati pritožba, ali je tožeča stranka v celoti poravnala kupnino

po citirani pogodbi, saj veljavnosti le-te ni nihče izpodbijal. Po

določilu 124. člena Zakona o obligacijskih razmerjih (Ur. l. SFRJ

29/78, 39/85, 2/89 in 57/89, ZOR), ki je veljal ob nastanku pravnega

posla, bi imela tožena stranka v primeru, če tožeča ne bi poravnala

celotne kupnine, možnost zahtevati izpolnitev pogodbene obveznosti

ali pa pod določenimi pogoji razdreti pogodbo (125. do 132. člen

ZOR). Takšnega zahtevka pa toženka ni podala, zato je tožeča od nje

upravičena zahtevati izpolnitev pogodbeno dogovorjene obveznosti,

torej izstavitve za vpis stvarne pravice primerne listine. Pri tem

tudi ni pomembno, ali tožeča stranka razpolaga z originalom pogodbe,

ali s kopijo, saj tožena samemu obstoju in veljavnosti pogodbe ni

oporekala, na njeni osnovi pa so bila opravljena tudi plačila za

oddajo zemljišča (priloga A10). Ta pa izkazujejo, da je tožeča

stranka plačala pretežni del pogodbeno dogovorjenega nadomestila za

uporabo zemljišča, zato tudi ni utemeljen očitek, da bi s sprejeto

odločitvijo prvostopnega sodišča tožena stranka razpolagala z

zemljiščem neodplačno. Pa tudi sicer sklicevanje na kasnejši predpis

(Uredbo iz leta 2003) ne more imeti pravnih posledic za realizacijo

Ker je sodišče druge stopnje ugotovilo, da je bilo dejansko

stanje pravilno ugotovljeno, podani pa tudi niso bili

zatrjevani pritožbeni razlogi, niti razlogi, na katere mora

sodišče ob preizkusu paziti po uradni dolžnosti, je pritožbo

zavrnilo in izpodbijano sodbo potrdilo (353. člen Zakona o

pravdnem postopku, Ur. l. RS 36/04, ZPP).

ZOR člen 17,  124,  125,  17,  124,  125.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.