VSL sodba IV Cp 2973/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-06-16

Višina preživnine mora biti taka, da je sposobna zagotoviti otrokovo

korist, kar pomeni, da mora biti primerna za uspešen celotni razvoj

otroka, zato ni dovolj, da zajema le stroške najosnovnejših sredstev

Zmožnost staršev za preživljanje mladoletnih otrok je treba presojati

strogo: po materialnih in pridobitnih zmožnostih staršev. V

obravnavanem primeru je treba izpostaviti, da ima toženec poklicno

izobrazbo, za svojo trditev o iskanju zaposlitve pa ni ponudil

Toženec ima sicer le izredne dohodke (denarna sredstva ustvarja z

razrezom lesa, z občasno prodajo živine in priložnostnim delom),

vendar pa si je objektivno sliko o splošnem premoženjskem stanju

zavezanca mogoče ustvariti šele na podlagi podatkov o lastništvu

nepremičnin, njegovih sposobnosti glede na pridobljeno izobrazbo in

strokovno usposobljenost ter zdravstveno stanje.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da mora

toženec za preživljanje mladoletnega tožnika od 12.7.2004 plačevati

mesečno preživnino 30.000,00 SIT. Višji preživninski zahtevek je

zavrnilo in odločilo še, da vsaka pravdna stranka krije svoje pravdne

Proti ugodilnemu delu sodbe se je zaradi zmotne uporabe materialnega

prava in nepopolne oziroma zmotne ugotovitve dejanskega stanja

pritožila tožena stranka, ki predlaga, naj pritožbeno sodišče

pritožbi ugodi, sodbo v izpodbijanem delu razveljavi in zadevo vrne

sodišču prve stopnje v novo sojenje. Navaja, da je sodišče prve

stopnje potrebe mladoletnega otroka ocenilo previsoko. Ni res, da je

za njegovo preživljanje potrebno 100.000,00 SIT mesečno. Prav tako ne

drži, da naj bi imel toženec mesečni dohodek 150.000,00 SIT. Čeprav

ima tračno žago, ni dokazov, da opravlja razrez lesa. Les reže le za

svoje potrebe. Izjave soseda F. C. ni mogoče šteti za dokaz.

Preživnina se določi glede na potrebe upravičenca in materialne ter

pridobitne zmožnosti zavezanca (129. člen Zakona o zakonski zvezi in

družinskih razmerjih, Ur.l. RS, št. 69/04, ZZZDR-UPB1) Pri odmeri

preživnine za otroka mora sodišče upoštevati otrokovo korist, tako da

je preživnina primerna za zagotavljanje uspešnega telesnega in

duševnega razvoja otroka. Preživnina mora zajemati stroške

življenjskih potreb otroka, zlasti stroške bivanja, hrane, oblačil,

obutve, varstva, izobraževanja, oddiha, razvedrila in drugih posebnih

potreb otroka (1. in 2. odstavek 129.a člena ZZZDR-UPB1).

Pritožbeno sodišče nima nobenih pomislekov ne o višini potreb

mladoletnega tožnika ne o preživninski zmožnosti toženca. Ocena

sodišča prve stopnje o višini sinovih mesečnih potreb (100.000,00

SIT) je delno posledica eksaktne metode pri ugotavljanju posameznih

stroškov (npr. stroška za vrtec, popoldansko malico, tečaj

angleščine), delno pa je odraz splošno znanih dejstev in življenjskih

izkušenj, ob upoštevanju 216. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP).

Višina preživnine mora biti taka, da je sposobna zagotoviti otrokovo

korist, kar pomeni, da mora biti primerna za uspešen celotni razvoj

otroka, zato ni dovolj, da zajema le stroške najosnovnejših sredstev

za njegovo preživetje. Poleg tega v konkretnem primeru ugotovljene

materialne razmere staršev mladoletnega E. niso tako slabe, da ne

bi omogočale kritja njegovih potreb preko eksistenčnega minimuma.

Zmožnost staršev za preživljanje mladoletnih otrok je treba presojati

strogo: po materialnih in pridobitnih zmožnostih staršev. V

obravnavanem primeru je treba izpostaviti, da ima toženec poklicno

izobrazbo (je strugar), za svojo trditev o iskanju zaposlitve pa ni

ponudil nobenega dokaza. Pritožbeno sodišče v celoti sprejema dokazno

oceno sodišča prve stopnje, ki je s primerno mero kritičnosti

ovrednotilo toženčevo izpoved in zaključilo, da razrez na tračni žagi

tožene stranke predstavlja pomemben vir njegovega zaslužka, občasno

pa opravlja še priložnostno delo, hkrati pa nima stroškov za lastno

preživljanje, saj jih krije njegova sestra. Pritožbeno sodišče

povzema, da ima toženec sicer le izredne dohodke (denarna sredstva

ustvarja z razrezom lesa, z občasno prodajo živine in priložnostnim

delom), vendar pa si je objektivno sliko o splošnem premoženjskem

stanju zavezance mogoče ustvariti šele na podlagi podatkov o

lastništvu nepremičnin (s sestro je sodedič posestva v B.,

na katerem obstaja možnost oddaje turističnih sob, prav tako

je sodedič pastirskih stanov na P. B. in na U. ter senika na

P. V., njegovih sposobnosti glede na pridobljeno izobrazbo

in strokovo usposobljenost ter zdravstveno stanje. Skratka,

rezultat dokaznega postopka kaže, da so realne pridobitne

možnosti tožene stranke boljše, kot pa jih želi sam

Sodišče prve stopnje je, potem ko je pravilno ugotovilo, kakšne so

potrebe mladoletnega otroka in pridobitne zmožnosti preživninskih

zavezancev, breme preživljanja ustrezno porazdelilo med obe pravdni

stranki. Upoštevalo je vse pravnorelevantne okoliščine, to je otroški

dodatek v višini 10.000,00 SIT, ki ga mati prejema za otroka, dohodke

otrokovih staršev, dejstvo, da toženca bremeni preživninska obveznost

za še enega otroka in stroške za lastno preživljanje zakonite

zastopnice oziroma tožene stranke. Odločitev o višini mesečne

preživnine 30.000,00 SIT je materialnopravno pravilna.

Ker sodišče prve stopnje tudi ni zagrešilo nobene po uradni dolžnosti

upoštevne absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka, je

pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo

sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

ZZZDR člen 129a,  129,  129a/1,  129a/2,  129a,  129,  129a/1,  129a/2.  ZPP člen 216,  216.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.