TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSK sklep I Cp 1599/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-12-12

Pravilnik o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih v 44. čl. določa, da je vrednost točke enaka vsakokratni veljavni vrednosti točke po Odvetniški tarifi, torej sedaj 110,00 SIT, sodišče je zato pri odmeri nagrade pravilno upoštevalo to vrednost, gre za znesek v brutto višini, saj je za plačnika odločilen zmnožek, ki ga je dolžan plačati.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopenjsko sodišče je z izpodbijanim sklepom izvedenki priznalo nagrado za izvedensko mnenje v brutto znesku 132.000,00 SIT ter se ji nagrada izplača iz predujma, ki ga je založila tožeča stranka na TRR izvedenke pri banki. Tako je odločilo, ker je ugotovilo, da je predlagana nagrada v skladu z veljavnim Pravilnikom o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih.

Zoper sklep se je pritožila izvedenka. V pritožbi navaja, da bi sodišče moralo izvedenki priznati nagrado tako kot je podala zahtevo, torej v neto znesku. Prosi, da se sklep ustrezno popravi in se ji prizna nagrada v neto znesku 132.000,00 SIT oziroma 1200 točk.

Po presoji sodišča druge stopnje je odločitev sodišča prve stopnje pravilna, skladna tudi s Pravilnikom o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih (Ur.l. RS, št. 7/2002 s spremembami - v nadaljevanju Pravilnik). Ta namreč v 44. čl. določa, da je vrednost točke enaka vsakokratni veljavni vrednosti točke po Odvetniški tarifi, torej sedaj 110,00 SIT, sodišče je zato pri odmeri nagrade pravilno upoštevalo to vrednost, gre za znesek v brutto višini, saj je za plačnika odločilen zmnožek (seštevek točk pomnožen z vrednostjo točke), ki ga je dolžan plačati. Sicer pa je z Zakonom o dohodnini glede obdavčevanja dohodkov fizičnih oseb urejen tak sistem, da je zavezanec za davek od osebnih prejemkov med drugim tudi fizična oseba, ki prejema prejemke, zavezana je za plačilo dohodnine od vseh dohodkov, ki imajo vir v Sloveniji (5. čl. Zakona o dohodnini-1, Ur.l. RS, št. 54/2004 s spremembami). Dohodek iz drugega pogodbenega razmerja vključuje vsak posamezen dohodek za opravljeno delo ali storitev (1.odst. 26.čl.). Velja torej sistem brutto določene plače in drugih prejemkov, torej določena je brutto vrednost točke in naročnik storitve je dolžan izvedencu povrniti stroške in plačati nagrado sodnemu izvedencu po določbah 42. in naslednjih členov Pravilnika, zavezanec za morebitne javne dajatve od prejete nagrade pa je izvedenec. Neutemeljeno pritožbo je zato sodišče druge stopnje zavrnilo, saj tudi uradoma upoštevnih kršitev (2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP) ni zasledilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP).

ZDoh-1 člen 5, 26, 26/1. Pravilnik o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih člen 42, 44.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 489/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-10-18

denarno kaznovanje priče - neopravičen izostanek

Zdravstveno stanje na dan naroka ni opravičljiv razlog, zaradi katerega pritožnik ne bi mogel pravočasno obvestiti sodišča prve stopnje o svojem izostanku.

Pritožba se zavrne in se p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje pričo I.B. kaznovalo z denarno kaznijo v znesku 20.000,00 SIT, ki jo je dolžan plačati v roku 15 dni na transakcijski račun Okrožnega sodišča v K., da ne bo izvršbe.

Zoper sklep se pritožuje I.B. z lastno pritožbo in pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in sklep o denarni kazni zavrže. V pritožbi navaja, da se vabilu na glavno obravnavo za dne 02.12.2005 ni odzval zaradi zdravstvenih težav. Je namreč srčni bolnik, ki ga je prizadela tudi možganska kap, ima depresivne motnje in je invalidsko upokojen. Svojega izostanka tega dne ni opravičil, ker se je izredno slabo počutil, bil je zelo depresiven in ni bil sposoben pravočasno obvestiti sodišča o svojem izostanku. Kasneje pa svojega izostanka ni opravičil, ker je na to pozabil. Kot dokaz prilaga obvestilo zdravniku z dne 16.05.2003.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sklep sodišča prve stopnje pravilen in zakonit. Pravna podlaga za izpodbijani sklep je 1. odst. 241. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP, v katerem je določeno, da sme sodišče, če priča, ki je bila v redu povabljena, ne pride in svojega izostanka ne opraviči ali če se brez dovoljenja ali opravičenega razloga odstrani s kraja, kjer bi morala biti zaslišana, odrediti, da se privede s silo na svoje stroške, sme pa jo tudi kaznovati v denarju do 300.000,00 SIT. Iz podatkov spisa izhaja, da je bil pritožnik pravilno vabljen na narok z dne 02.12.2005 (vročilnica na l.št. 17) in je bil opozorjen na posledice neopravičenega izostanka. Njegovo zdravstveno stanje na dan naroka, kot ga navaja v pritožbi, ni opravičljiv razlog, zaradi katerega pritožnik ne bi mogel pravočasno obvestiti sodišča prve stopnje o svojem izostanku, sploh ker je, kot to izhaja iz podatkov spisa, to lahko storil za narok z dne 18.11.2005 (opravičilo pritožnika na l.št. 15). Pa tudi sicer bi pritožnik svoj izostanek lahko opravičil kasneje, ne pa šele v pritožbi. Obvestilo zdravniku, ki ga je pritožnik priložil pritožbi, za odločitev pritožbenega sodišča ni pravno upoštevno, saj je datirano na 07.05.2003 in izkazuje njegovo zdravstveno stanje nasploh, ne pa razlogov za izostanek na konkretni dan 02.12.2005, ko je bil razpisan narok. Pritožba I.B. je zato po oceni pritožbenega sodišča neutemeljena in ker tudi pri uradnem preizkusu izpodbijane odločbe v okviru razlogov, na katere mora po 2. odst. 350. člena ZPP paziti po uradni dolžnosti, pritožbeno sodišče pomanjkljivosti ni našlo, je pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Kp 514/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-10-26

izločitev uradnega zaznamka iz spisa - poučitev po 4.odst. 148.čl. zkp

Osumljenec je bil poučen o navedenih pravicah, saj je zapisnik tudi podpisal in v tem primeru, kot pritožnica utemeljeno opozarja, ni moč uporabiti določbe 1.odst. 83.čl. ZKP. Po navedeni določbi je namreč potrebno izločiti iz spisov le tista obvestila, ki jih je policija dobila od osumljenca še preden je ta bil poučen po 4.odst. 148.čl. ZKP.

Pritožbi se ugodi in izpodbijani sklep r a z v e l j a v i ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Okrajno sodišče v I. je z izpodbijanim sklepom, sklicujoč se na določbi 340. in 83.čl. Zakona o kazenskem postopku (ZKP) iz spisa izločilo uradni zaznamek na listovni št. 7 do 12 o razgovoru osumljenega T.K. z delavci policije in sklenilo, da se bo po pravnomočnosti sklepa uradni zaznamek izločil v posebni ovitek in hranil v spisu opr.št. Kr.

Zoper sklep se zaradi kršitev ZKP pritožuje okrožna državna tožilka in sodišču druge stopnje predlaga, da njeni pritožbi ugodi ter sklep sodišča prve stopnje razveljavi.

Višja državna tožilka je v pisnem mnenju predlagala ugoditev pritožbi.

Strinjati se je potrebno z okrožno državno tožilko, da uradnega zaznamka o opravljenem razgovoru osumljenca z delavci policije v konkretnem primeru ni potrebno izločiti iz spisa. Iz uradnega zaznamka namreč izhaja, da je bil ta opravljen po določbi 6.odst. 148.čl. ZKP, pri čemer je bil osumljeni T.K. v skladu s 4.odst. istega člena poučen o tem, da ni dolžan ničesar izjaviti in odgovarjati na vprašanja; da če se bo zagovarjal ni dolžan izpovedovati zoper sebe ali svoje bližnje ali priznati krivde, da ima pravico do zagovornika, ki si ga svobodno izbere in ki je lahko navzoč pri njegovem zaslišanju ter da se bo lahko vse, kar bo izpovedal na sojenju, uporabilo zoper njega. Osumljenec je torej bil poučen o navedenih pravicah, saj je zapisnik tudi podpisal in v tem primeru, ko pritožnica utemeljeno opozarja, ni moč uporabiti določbe 1.odst. 83.čl. ZKP. Po navedeni določbi je namreč potrebno izločiti iz spisov le tista obvestila, ki jih je policija dobila od osumljenca še preden je ta bil poučen po 4.odst. 148.čl. ZKP. Ker pa je osumljeni T.K. v konkretnem primeru o navedenih pravicah, kot rečeno, bil poučen, pravna podlaga za izločitev uradnega zaznamka ni podana. Zato je sodišče druge stopnje utemeljeni pritožbi državne tožilke ugodilo in izpodbijani sklep na podlagi 3.odst. 402.čl. ZKP razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

ZKP člen 83,  83/1,  148,  148/4,  148/6,  83,  83/1,  148,  148/4,  148/6.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 24/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-02-21

stvarna pristojnost - spor o plačilu premije prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja

Spor o plačilu premije prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja je po svoji naravi premoženjski spor v smislu določb 1. člena Zakona o pravdnem postopku.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep r a z v e l j a v i in zadeva vrne Okrajnemu sodišču v Piranu, da nadaljuje postopek.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da ni stvarno pristojno za odločanje v zadevi ter, da bo po pravnomočnosti sklepa o stvarni nepristojnosti Okrajnega sodišča v Piranu, zadeva odstopljena stvarno pristojnemu Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani.

Proti takemu sklepu se je pritožila tožeča stranka, ki nasprotuje odstopu zadeve Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani kot stvarno pristojnemu. Navedla je, da konkretni spor med strankama izhaja iz zavarovalnega razmerja za dodatno oz. prostovoljno zdravstveno zavarovanje, zato je za odločanje v tej zadevi stvarno pristojno Okrajno sodišče v Piranu. Po 7. členu Zakona o delovnih in socialnih sodiščih pa je Delovno in socialno sodišče pristojno za odločanje o pravici do in iz obveznega zdravstvenega zavarovanja in plačevanja prispevkov za to zavarovanje.

V obravnavani zadevi je tožeča stranka pri Okrajnem sodišču v Piranu dne 25.5.2005 zoper toženca vložila predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine. Zoper sklep o dovolitvi izvršbe z dne 30.5.2005 je toženec ugovarjal, zato je sodišče s sklepom z dne 6.7.2005 sklep o izvršbi razveljavilo in odločilo, da se bo postopek o zahtevku nadaljeval v pravdi. Ob ugotovitvi, da je predmet spora plačilo zapadlih premij prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja, se je Okrajno sodišče V Piranu z izpodbijanim sklepom izreklo za stvarno nepristojno. Višje sodišče pritrjuje pritožbi, da je odločitev sodišča prve stopnje napačna. V skladu z določbami 7. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. list RS, št. 2/04), ki je začel veljati 1.1.2005, delovno in socialno sodišče za spore iz prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja, vključno s spori o plačilu premij za to zavarovanje, ni več stvarno pristojno. Spor o plačilu premije prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja je po svoji naravi premoženjski spor v smislu določb 1. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP-Ur. list RS, št. 36/04), za katerega je v skladu z določbami ZPP stvarno pristojno sodišče splošne pristojnosti.

Zato je sodišče druge stopnje v skladu s 3. točko 365. člena ZPP pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje razveljavilo ter zadevo vrnilo v nadaljevanje postopka stvarno pristojnemu Okrajnemu sodišču v Piranu.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cpg 6/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-04-06

nepopolna vloga - dokazilo o plačilu sodne takse - fikcija umika tožbe

V konkretnem primeru ne gre za napoved pritožbe kot to zmotno meni tožeča stranka, ampak za tožbo. Zato mora tudi v primeru, ko ne gre za postopek v sporu majhne vrednosti ali zaradi izdaje plačilnega naloga tožeča stranka plačati takso, preden sodišče prve stopnje tožbo vzame v obravnavo. Po 1. odst. 105.a člena ZPP je treba namreč tožbi priložiti tudi dokazilo o plačilu dolžne sodne takse, po 2. odst. 105.a člena ZPP pa v primeru, če taki vlogi ni priloženo dokazilo o plačilu sodne takse, sodišče ravna s tako vlogo kot z nepopolno vlogo. Če dokazilo ni predloženo niti v roku za dopolnitev, se šteje, da je vloga umaknjena.

Pritožba tožeče stranke se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje tožbo tožeče stranke štelo za umaknjeno, potem ko je ugotovilo, da tožeča stranka na poziv sodišča prve stopnje v danem osemdnevnem roku ni dopolnila tožbe s predložitvijo dokazila o plačilu sodne takse za tožbo.

Zoper ta sklep se pritožuje tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odst. 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in predlaga, naj pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne v nadaljevanje postopka prvostopnemu sodišču. V pritožbi navaja, da je treba pritožbo napovedati le v postopkih v sporih majhne vrednosti ali izdaje plačilnega naloga, za kar pa v predmetnem primeru ne gre. Tako neplačilo takse ne more pomeniti razloga za fikcijo, da se šteje napoved pritožbe za umaknjeno.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v skladu z določilom 2. odst. 105.a člena ZPP. V konkretnem primeru ne gre za napoved pritožbe kot to zmotno meni tožeča stranka, ampak za tožbo. Zato mora tudi v primeru, ko ne gre za postopek v sporu majhne vrednosti ali zaradi izdaje plačilnega naloga tožeča stranka plačati takso, preden sodišče prve stopnje tožbo vzame v obravnavo. Po 1. odst. 105.a člena ZPP je treba namreč tožbi priložiti tudi dokazilo o plačilu dolžne sodne takse, po 2. odst. 105.a člena ZPP pa v primeru, če taki vlogi ni priloženo dokazilo o plačilu sodne takse, sodišče ravna s tako vlogo kot nepopolno vlogo. Če dokazilo ni predloženo niti v roku za dopolnitev, se šteje, da je vloga umaknjena. Sodišče prve stopnje je tožečo stranko pozvalo k temu, da tožbo dopolni z dokazilom o plačilu sodne takse za tožbo, in ji dodelilo rok 8-ih dni. V tem roku tožeča stranka tožbe ni dopolnila, zaradi česar je sodišče prve stopnje izdalo izpodbijani sklep, ki je po mnenju pritožbenega sodišča povsem utemeljen. Zato je pritožbeno sodišče pritožbo tožeče stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZPP člen 105a,  108,  108/1,  105a,  108,  108/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cpg 269/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-02-02

število poslovodij v družbi - družbena pogodba - sprememba družbene pogodbe

Sprememba poslovodje je mogoča le s spremembo same družbene pogodbe, seveda ob pogojih, ki so za to predpisani.

Pritožba predlagatelja se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo pritožbo predlagatelja zoper sklep sodnega referenta o zavrnitvi predloga za vpis sprememb v sodni register in sicer sprememb zastopnika.

Zoper ta sklep se predlagatelj po svojem pooblaščencu pritožuje iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odst. 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in predlaga spremembo sklepa, tako se vpis spremembe zastopnika v sodni register opravi skladno s predlogom, podrejeno pa, da se sklep razveljavi in zadeva vrne v ponovno odločanje. V pritožbi navaja, da bi sodišče prve stopnje moralo glede vprašanja, ali ima lahko družba več poslovodij ali ne, uporabiti določila Zakona o gospodarskih družbah (ZGD) saj to vprašanje v sami družbeni pogodbi ni urejeno in po družbeni pogodbi ni izključeno, da bi družba imela več poslovodij. Vprašanje skupnega ali posamičnega zastopanja pa sploh ni bilo predmet izpodbijanja s pritožbo predlagatelja, tako da to ne more biti razlog za zavrnitev vpisa.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v skladu z določilom 449. člena ZGD. Po 5. odst. 449. člena ZGD je sicer možno, da ima družba več poslovodij, razen če družbena pogodba to možnost izrecno izključi. V družbeni pogodbi družbe O. d.o.o. pa je v 3. odst. 29. člena, kot to pravilno ugotavlja sodišče prve stopnje predpisano, da ima družba direktorja, ki ga imenuje in razrešuje skupščina družbe. Izrecno je tudi zapisano, da je ob sklenitvi družbene pogodbe za direktorja družbe imenovan Z.V.. Iz tega je mogoče sklepati le to, kar je napravilo že sodišče prve stopnje, da ima torej družba enega direktorja in da je po družbeni pogodbi ta direktor Z.V.. Sprememba poslovodje je mogoča le s spremembo same družbene pogodbe, seveda ob pogojih, ki so za to predpisani. Ob tem dejstvu pa ni več pomembno, ali je sicer sodišče prve stopnje utemeljeno ugotavljalo, kakšno naj bi bilo zastopanje družbe ob vpisu spremembe, torej ali naj bi poslovodji, če sta dva, zastopala družbo skupno ali posamično. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbo predlagatelj zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZGD člen 449,  449/5,  450,  449,  449/5,  450.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 206/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-01-20

neobrazložen ugovor dolžnika - pavšalne navedbe

V ugovoru mora namreč dolžnik navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje in predložiti dokaze, dejstva pa morajo biti taka, da bi sodišče v primeru, če bi se ta dejstva izkazala za resnična, tožbeni zahtevek zavrnilo. V ugovoru dolžnik le pavšalno navaja, da ni bilo pravne podlage za izdajo računa in da ta račun ni bil nikoli poslan na njegov naslov, ter izraža mnenje, da bi moral upnik predložiti pogodbo, s katero utemeljuje, da je obveznost dejansko nastala, ne zanika pa sicer nastanek same obveznosti.

Pritožba dolžnika se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v T. z dne 2.2.2005 zavrnilo.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik in predlaga njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da bi sodišče prve stopnje v zadevi moralo razpisati glavno obravnavo in omogočiti strankam, da se izjasnijo o predlogih. Meni,da je bil ugovor zoper sklep o izvršbi obrazložen in ga sodišče prve stopnje ne bi smelo zavrniti.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje o dolžnikovem ugovoru odločilo v skladu z določilom 2. odst. 53. in 3. odst. 58. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Tudi po mnenju pritožbenega sodišča dolžnikovega ugovora ni možno šteti za obrazloženega kot to zahteva 2. odst. 53. člena ZIZ. V ugovoru mora namreč dolžnik navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje in predložiti dokaze, dejstva pa morajo biti taka, da bi sodišče v primeru, če bi se ta dejstva izkazala za resnična, tožbeni zahtevek zavrnilo. V ugovoru dolžnik le pavšalno navaja, da ni bilo pravne podlage za izdajo računa in da ta račun ni bil nikoli poslan na njegov naslov, ter izraža mnenje, da bi moral upnik predložiti pogodbo, s katero utemeljuje, da je obveznost dejansko nastala, ne zanika pa sicer nastanek same obveznosti. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo dolžnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 53,  53/2,  58,  58/3,  53,  53/2,  58,  58/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sodba I Cpg 179/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-01-20

Kolikor tožena stranka zatrjuje, da naj bi izjava glede dolga S. d.o.o. bila podpisana le s strani tožeče stranke, ne pa tudi s strani druge tožene stranke, pritožbeno sodišče le pripominja, da je tožeča stranka tožbi priložila ne le izjavo, na katero se sklicuje druga tožena stranka v pritožbi, ki s strani druge tožene stranke res ni podpisana, ampak tudi pogodbo o pristopu k dolgu, ki jo je podpisala tudi druga tožena stranka.

Pritožba druge tožene stranke se zavrne in p o t r d i izpodbijana zamudna sodba sodišča prve stopnje.

Z izpodbijano zamudno sodbo je sodišče prve stopnje odločilo, da so dolžne tožene stranke solidarno plačati tožeči stranki glavnico v znesku 2.197.352,60 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od osmih posamičnih zneskov od dne zapadlosti do plačila in ji povrniti pravdne stroške v znesku 86.799,80 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 18.5.2005 dalje do plačila, vse v roku 15 dni.

Zoper to sodbo se pritožuje druga tožena stranka brez posebne navedbe pritožbenih razlogov in pritožbenega predloga. V pritožbi navaja, da v tem trenutku ni pravne osnove glede druge tožene stranke za povračilo dolga, saj s tožečo stranko ni podpisana medsebojna pogodba o poplačilu dolga tako kot veleva Zakon o obligacijskih razmerjih med pravnimi osebami. Izjava, ki je podpisana, vsebuje le podpis in štampiljko podjetja S. in ne podjetja I..

Pritožba druge tožene stranke ni utemeljena.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje tudi zoper drugo toženo stranko utemeljeno izdalo zamudno sodbo, saj so dejansko tudi glede nje obstajali pogoji iz 1. do 4. točke 1. odst. 318. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Tožba je bil tudi drugi toženi stranki pravilno vročena v odgovor, ne gre za zahtevek, s katerim stranke ne morejo razpolagati, utemeljenost tožbenega zahtevka izhaja iz dejstev, ki so navedeni v tožbi, pa tudi pogoj, da niso dejstva, na katera se opira tožbeni zahtevek, v nasprotju z dokazi, ki jih je predložil sam tožnik, ali z dejstvi, ki so splošno znana je podan. Kolikor tožena stranka zatrjuje, da naj bi izjava glede dolga S. d.o.o. bila podpisana le s strani tožeče stranke, ne pa tudi s strani druge tožene stranke, pritožbeno sodišče le pripominja, da je tožeča stranka tožbi priložila ne le izjavo, na katero se sklicuje druga tožena stranka v pritožbi, to je izjavo z dne 9.7.2004, ki s strani druge tožene stranke res ni podpisana, ampak tudi pogodbo o pristopu k dolgu z dne 14.7.2004, ki jo je podpisala tudi druga tožena stranka. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbo druge tožene stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijano zamudno sodbo sodišča prve stopnje.

ZOR člen 451,  451.  ZPP člen 318,  318/1,  318,  318/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.