TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep III Cp 1695/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-05-11

izvršba na denarno terjatev dolžnika - izvršba

Prejemki, nakazani za tekoči mesec na dolžnikov transakcijski račun

iz naslova denarne socialne pomoči, so izvzeti iz izvršbe.

Pritožbi se delno ugodi in se izpodbijani sklep spremeni tako, da se

dolžnikovemu ugovoru zoper sklep o izvršbi z dne 20.12.2004 delno

ugodi in se izvršba z rubežem denarnih sredstev na dolžnikovem

transakcijskem računu omeji z izvzetjem njegovih prejemkov, nakazanih

za tekoči mesec iz naslova denarne socialne pomoči.

V ostalem se ugovor in pritožba zavrneta in se potrdi sklep sodišča

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo dolžnikov

ugovor zoper sklep o izvršbi z rubežem sredstev na njegovem

transakcijskem ali drugem računu pri Novi Ljubljanski banki.

V pritožbi dolžnik opozarja, da prejema le osnovno denarno socialno

pomoč za brezposelne, ta dohodek pa je iz izvršbe izvzet. V

nadaljevanju ponavlja ugovorne trditve, da pravobranilstvo oz.

sodišče v pravdi zoper U ni storilo nič za zaščito njegovih denarnih

terjatev, zato so stroški upniku neutemeljeno prisojeni.

Dolžnik je že v ugovoru med drugim navedel, da je že dolga leta brez

zaposlitve in prejema samo denarno socialno pomoč. Glede na to sedaj

dokazano dejstvo (B2), ki ga je kot ugovorni razlog treba upoštevati

po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče izpodbijani sklep

spremenilo kot je razvidno iz izreka, saj je tak prejemek po določilu

3. točke 1. odstavka 101. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ)

izvzet iz izvršbe. Po 137. členu ZIZ pa je izvzetje omejeno le na

sredstva, ki so iz naslova denarne socialne pomoči po zakonu, ki

ureja socialno varstvo, nakazana za tekoči mesec.

V ostalem ugovor in pritožba nista utemeljena iz razlogov, ki jih je

ZIZ člen 101,  101/1,  101/1-3,  137,  101,  101/1,  101/1-3,  137.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1838/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-20

zavarovanje terjatev - civilno procesno pravo

zavarovanje - začasna odredba - stvarna pristojnost

V primeru vložene tožbe je za izdajo začasne odredbe pristojno

sodišče, ki je pristojno za reševanje pravdne zadeve.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi in zadeva

odstopi v reševanje Okrožnemu sodišču v Ljubljani.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog za

izdajo začasne odredbe, s katerim je upnik zahteval prepoved

obremenitve ali odtujitve nepremičnin 1427/2 k.o. Brezovica.

Zoper tak sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje upnik, ki v

pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njegovi pritožbi ter

izpodbijani sklep spremeni tako, da ugodi predlogu za izdajo začasne

odredbe oziroma izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču

prve stopnje v ponovno odločanje. V pritožbi upnik navaja, da je

odločitev sodišča v nasprotju s pooblastilom z dne 22.7.1998, iz

katerega izhaja, da B.M. neomejeno pooblašča M.A. glede sporne

nepremičnine. Tako tudi glede obremenitve in odtujitve, kar je

dolžnik storil in tudi dovolil zavarovanje točno določenega zneska

7.7.2000. Sicer pa dolžnika tudi ne bi utrpela nikakršne škode s

Za odločanje o predlogu za izdajo začasne odredbe za zavarovanje

terjatve je izvršilno sodišče pristojno, če ni uveden pravdni

postopek. V primeru pa, da je vložena tožba, je za odločanje

pristojno sodišče, pred katerim teče postopek (prvi in drugi odstavek

člena 266 ZIZ; glej tudi poročilo o sodni praksi Vrhovnega sodišča

Ker že iz trditev v predlogu in listin izhaja, da je upnik vložil

tožbo pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani, je za odločanje o njej

pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani, pred katerim teče pravdni

Ker mora vsako sodišče med postopkom ves čas paziti na svojo stvarno

pristojnost (člen 19 ZPP in člen 266 ZIZ) je bilo že iz teh razlogov

pritožbi ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti ter zadevo

odstopiti v reševanje Okrožnemu sodišču v Ljubljani (člen 365 točka 3

ZPP v zvezi s členom 15 ZIZ), saj Okrajno sodišče na Vrhniki ni

stvarno pristojno za odločanje v tej zadevi.

ZIZ člen 266,  266/1,  266/2,  266,  266/1,  266/2.  ZPP člen 19,  19.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1170/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-19

domik nepremičnine - izpodbijanje sklepa o domiku

Sklep o domiku, izdan po določbi 4. odstavka 189. člena Zakona o

izvršbi in zavarovanju, je mogoče izpodbijati le zaradi kršitve

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje sklenilo, da se

nepremičnina, vpisana v vl. št. X k.o. M, s parcelo št. Y njiva v

izmeri 623 m2 in stanovanjska stavba v izmeri 114 m2, ki je bila

prodana na javni dražbi dne 18.1.2005, domakne najboljšemu ponudniku

na podlagi dražbenih pogojev, opredeljenih v odredbi z dne 8.12.2004,

Zoper sklep dolžnika vlagata pravočasno pritožbo iz vseh pritožbenih

razlogov in predlagata, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in

izpodbijani sklep razveljavi. Navajata, da je sklep nepravilen in

nezakonit. Dolžnica je namreč pri upniku skušala že večkrat priti do

podatka, koliko upniku dolguje oziroma če mu sploh kaj dolguje, glede

na plačila, ki jih je že izvršila. Upnik dolžnici odgovora ni

posredoval, kar po mnenju dolžnice pomeni, da upniku ne dolguje

ničesar. Zato njen solastni del na nepremičnini ne more biti predmet

dražbe. V posledici je nezakonit tudi sklep o domiku v delu prodaje

Sklep o domiku, izdan po določbi 4. odstavka 189. člena Zakona o

izvršbi in zavarovanju - ZIZ, je mogoče izpodbijati le zaradi kršitev

predpisov o dražbi. Da bi bili ti predpisi kršeni, pritožba ne

zatrjuje. Ugovorov v smeri, da upnici ničesar ne dolguje, pa dolžnica

s pritožbo proti sklepu o domiku, ne more uveljavljati. Zato je

pritožbeno sodišče opravilo preizkus izpodbijanega sklepa le še po

uradni dolžnosti (preizkus pravilne uporabe materialnega prava in

morebitnih bistvenih kršitev določb postopka iz 2. odstavka 350.

člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ),

tako glede pritožbe dolžnice, kot glede dolžnika, saj pritožba glede

tega dolžnika ne postavlja nikakršnih trditev. Pritožbeno sodišče

ugotavlja, da bistvenih kršitev določb postopka, na katere mora

paziti po uradni dolžnosti, sodišče prve stopnje ni zagrešilo,

pravilno pa je bilo uporabljeno tudi materialno pravo, to je določbe

o prodaji nepremičnine, predvsem določbe od 183. člena do 189. člena

Pritožba dolžnikov se tako pokaže za neutemeljeno, zato jo je

pritožbeno sodišče zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka

365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1644/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-20

Zneska, ki je bil preveč izterjan v upravni izvršbi, dolžnik ne more

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo upnikov

predlog za izvršbo, ker listine, ki jih je predložil, niso

verodostojne listine v smislu 2. odstavka 23. člena ZIZ.

V pritožbi proti taki odločitvi upnik meni, da bi ga moralo sodišče

pozvati k dopolnitvi predloga, ki pa sicer vsebuje vse podlage in

dokaze o višini dolgov. Prilaga vse verodostojne listine, ki si jih

je preskrbel po izdaji izpodbijanega sklepa (potrdila o plačilih,

sklep o prisilni izterjavi). Predlaga, da se sklep spremeni tako, da

Listine, ki jih je upnik priložil predlogu za izvršbo, dejansko ne

predstavljajo verodostojnih listin, ki jih kot izvršilne naslove

opredeljuje Zakon o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) v 2. odstavku 23.

člena. Takega značaja pa tudi nimajo pritožbi priložene listine.

Izvršbe v smislu upnikovega predloga torej ni mogoče dovoliti, zato

je izpodbijana odločitev o zavrnitvi predloga pravilna in zakonita.

Ker upnik nima ustreznega izvršilnega naslova za dovolitev predlagane

izvršbe, tudi ni upoštevno njegovo mnenje, da bi ga moralo sodišče

pozvati k dopolnitvi predloga, saj ne gre za nepopolno vlogo oz.

pomanjkljivost, ki bi jo bilo sploh mogoče odpraviti. Iz pritožbi

priloženih listin je razvidno, da je bil (domnevni) dolg od upnika

izterjan v davčni izvršbi, torej po pravilih postopka upravne

izterjave, ne pa v sodni izvršbi. Morebitne nepravilnosti in

povrnitev preveč plačanega oz. izterjanega mora zato upnik doseči

predvsem v omenjenem davčnem postopku, ali pa eventuelno na sodišču

vložiti tožbo zaradi neupravičene obogatitve dolžnika. Nikakršne

zakonske podlage pa ni za izterjavo v sodni izvršbi, kakršno

Po obrazloženem in ko tudi ni našlo kršitev, na katere pazi po uradni

dolžnosti, je pritožbeno sodišče izpodbijani sklep potrdilo (čl. 365,

ZIZ člen 67,  67/1,  67/1-5,  67/2,  67,  67/1,  67/1-5,  67/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1453/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-06

Ugovor je obrazložen, če dolžnik v njem navede dejstva, s katerimi ga

utemeljuje in predloži dokaze. Dokaz je tudi predlog, da ga sodišče

Pritožbi se ugodi, sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve

Pritožbeni stroški so nadaljnji izvršilni stroški.

Z izpodbijanim sklepom je prvo sodišče zavrnilo dolžničin ugovor

proti sklepu o izvršbi in svojo odločitev oprlo na ugotovitev, da

razlog iz 4. točke 1. odstavka 55. člena ZIZ ni podan, dolžnica pa s

kakšnim pisnim dokazom ne razpolaga, ter da se tožba, ki jo omenja

dolžnica, nanaša na drug izvršilni naslov.

Proti sklepu se pritožuje dolžnica, uveljavlja pritožbena razloga

zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in kršitve določb

izvršilnega postopka ter sodišču druge stopnje predlaga razveljavitev

sklepa. Oporeka naziranju prvega sodišča, da ni povezave med

postopkom pred Okrožnim sodiščem P 147/2000-I, ki je zaključen s

pravnomočno zavrnilno sodbo z dne 28.6.2004 in je glede na datum

ugovora ni mogel priložiti ugovoru. Vsebina sodbe potrjuje resničnost

ugovornih navedb dolžnice v smislu 8. točke 55. člena ZIZ, saj v

delu, v katerem zatrjuje, da je dolg po sporazumu za zavarovanje

denarne terjatve z dne 11.6.1999 delno izplačala in na dan 1.6.2000

znaša le še 4.459,93 DEM, oziroma ustrezno tolarsko protivrednost.

Dolžnica je v svojem ugovoru trdila dvoje: da je zastavna pogodba z

dne 11.6.1999, ki je izvršilni naslov, prenehala zaradi sklenjene

nove zastavne pogodbe z dne 1.6.2000, ki predstavlja novacijo in je

tedaj izvršilni naslov bil spremenjen oziroma je prenehal; da je dolg

delno plačala in znaša le še tolarsko vrednost zneska 4.459,93 DEM.

Priložena zastavna pogodba sama po sebi res ne dokazuje ugovorne

trditve o novaciji, vendar pa je dolžnica v svojem ugovoru ponudila

kot dokaz tudi svoje zaslišanje ter mu priložila tudi kopijo tožbe in

odgovora na tožbo v zadevi P 147/2000-I Okrožnega sodišča v

Ljubljani. Njen ugovor je zato obrazložen tako glede zatrjevanega

prenehanja oziroma spremembe izvršilnega naslova, kot tudi glede

trditve, da je delno svoj dolg, ki je predmet tega izvršilnega

postopka, tudi plačala (8. točka 1. odstavka 55. člena ZIZ).

V ponovljenem postopku bo moralo sodišče izvesti ponujene dokaze in

nato o dolžničinem ugovoru znova odločiti.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na določbi 3.

odstavka 165. člena ZPP v zvezi s členom 15 ZIZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 901/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-06

izvršitelj - dražba - stroški izvršitelja

Če javna dražba ni uspešna, je izvršitelj upravičen do 25 % polnega plačila za opravljeno storitev.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na pravni podlagi 2. odst. 38. c člena ZIZ odločilo o obračunu izvršitevljevih stroškov tako, da jih je odmerilo po Pravilniku o tarifi za plačilo dela izvršiteljev in o povračilu stroškov v zvezi z njihovim delom (Ur. l. RS, št. 18/2003, v nadaljevanju Pravilnik) in upniku naložilo, da izvršitelju Z. Z. nakaže na njegov transakcijski račun 28.500,00 SIT.

Proti sklepu se pritožuje izvršitelj. Navaja, da sodišče ni upoštevalo, da je bila za izvršitelja dražba uspešna, saj na dražbo ni bilo kupcev, to pa ni odvisno od njega. Ne more se v tem primeru upoštevati določba 4. odst. Tarife 1 Pravilnika, ki opravičuje izvršitelja do plačila v višini 25 % po tarifni številki 1.

Iz dejanske ugotovitve prvega sodišča, ki ji tudi pritožnik ne oporeka, izhaja, da je bila po uspešno opravljenem rubežu za dan 27.2.2004 razpisana prva javna dražba, katere pa se ni udeležil nihče. Zato je pravilen sklep prvega sodišča o tem, da je bila dražba neuspešna, odločitev, oprta na tarifno št. 4 Pravilnika v zvezi s

tarif. št. 1 Pravilnika pa tudi materialnopravno pravilna. Javna dražba, na katero kupci niso pristopili, zaradi česar tudi zarubljeni predmeti niso bili prodani, je namreč neuspešna in izvršitelj je zaradi organizacije javne dražbe, ne pa tudi njene izvedbe, upravičen do 25 % polnega plačila prav na podlagi določbe tarif. št. 4 v zvezi s 4. odst. tarif. št. 1 Pravilnika, na katero tarifna št. 4 tudi napotuje in jo je potrebno zato uporabiti tudi pri plačilu za neuspešno dražbo.

Zaradi povedanega je pritožba izvršitelja neutemeljena in sodišče je v izpodbijanem delu potrdilo sklep sodišča prve stopnje po določbi 2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s čl. 15 ZIZ.

ZIZ člen 38. Pravilnik o tarifi za plačilo dela izvršiteljev in o povračilu stroškov v zvezi z njihovim delom člen tarifna številka 1,  1/4, 4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1528/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-13

sklep o izvršbi - ugovor - ugovorni razlogi - neobrazložen ugovor

Težko premoženjsko stanje dolžnika ni razlog, ki preprečuje izvršbo.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje

Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje kot

neutemeljenega zavrnilo ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi.

Dolžnik se zoper takšen sklep pravočasno laično pritožuje. Navaja, da

prosi za premestitev poravnave računa in da bo ves dolg poravnal

najkasneje v treh tednih, ko bo denar dobil.

Sodišče prve stopnje je dolžnikov ugovor zoper sklep o izvršbi

zavrnilo zato, ker je bil neobrazložen. Dolžnik je namreč v njem

navedel le, da je samohranilec, ker žena ni zaposlena, da s svojo

plačo komaj shaja iz meseca v mesec in da je poleg tega tudi bolan,

Po določbah 2. odstavka 53. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju

(Ur. list RS št. 51/98 s spremembami, v nadaljevanju ZIZ) mora biti

ugovor obrazložen: v njem mora dolžnik navesti dejstva, s katerimi ga

utemeljuje in predložiti dokaze, ker se sicer šteje, da je ugovor

neutemeljen. Dolžnik v konkretnem primeru gornji zakonski zahtevi ni

zadostil, zato je njegov ugovor neutemeljen že iz formalnih razlogov.

Sodišče prve stopnje je ravnalo pravilno, ko ga je zavrnilo.

Ne glede na navedeno pa je treba dolžniku pojasniti, da je mogoče

ugovoru (ki je obrazložen) ugoditi samo, če je vložen iz razlogov, ki

preprečujejo izvršbo in ki so primeroma našteti v 55. členu ZIZ. V

takem primeru sodišče sklep o izvršbi razveljavi in predlog za

izvršbo zavrne. Neugodno premoženjsko stanje, ki ga zatrjuje dolžnik

v konkretnem primeru (in sodišče druge stopnje nima razloga za dvom v

resničnost njegovih trditev) ne predstavlja razloga, ki bi

preprečeval izvršbo. Lahko pa ima za posledico neuspešnost izvršbe in

v posledici te njeno ustavitev, vendar je to relevantno za fazo

sprovajanja izvršbe, ne pa za fazo njene dovolitve, na kar se nanaša

tudi izpodbijana odločitev sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 53,  53/2,  55,  55/1,  53,  53/2,  55,  55/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1981/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-05-04

izvršba na podlagi izvršilnega naslova - izvršljivost notarskega zapisa

Če izvršljivost notarskega zapisa izhaja že iz njegove vsebine, enako

tudi zapadlost, posebni postopki po 3. odst. 20. čl. ZIZ za

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje upnikov predlog za

Proti sklepu se pritožuje upnik ter v pritožbi navaja, da je prvo

sodišče glede zapadlosti terjatve napačno uporabilo 2. odst. 20. čl.

Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Upnik je po dveh zapadlih

obrokih vložil predlog za izvršbo, dejstvo pa je, da je terjatev v

celoti zapadla, ne samo po obrokih. Kot izhaja iz notarskega zapisa,

je dolžnik soglašal z neposredno izvršljivostjo. Kolikor je sodišče

menilo, da upnik ni izkazal zapadlosti terjatve, bi ga moralo pozvati

na dopolnitev predloga, ne pa predlog za izvršbo zavrniti. Upnik

predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa.

Pritožba upnika pravilno opozarja, da je prvo sodišče pri svoji

odločitvi o predlogu za izvršbo zmotno uporabilo 2. odst. 20. čl.

Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Notarski zapis z dne 1.10.2004

vsebuje posojilno pogodbo, iz tega notarskega zapisa pa izhaja tako

njegova izvršljivost kot tudi zapadlost terjatve (vsebina notarskega

zapisa pod tč. "2"). Ker torej izvršljivost notarskega zapisa izhaja

že iz njegove vsebine, enako tudi zapadlost, posebni postopki za

potrjevanje teh dejstev niso potrebni. Zato je zmotno stališče prvega

sodišča, da bi moral upnik za svoje navedbe v predlogu za izvršbo, da

je dolžnica bila v zamudi s plačilom v dveh zaporednih mesečnih

obrokih, ponuditi ustrezne dokaze v smislu 3. odst. 20. čl. ZIZ. Iz

teh razlogov je bilo treba ugoditi upnikovi pritožbi ter na podlagi

3. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ izpodbijani sklep

razveljaviti ter zadevo vrniti prvemu sodišču v nov postopek.

ZIZ člen 20,  20/2,  20/3,  20,  20/2,  20/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Kp 698/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-07-13

Kaznivo dejanje zatajitve po I. odstavku 215. člena Kazenskega

zakonika praviloma temelji na civilno pravnem razmerju, ki pa v

primeru kršitve pogodbe preide v kaznivo dejanje, ko se kršitelju te

pogodbe lahko očita protipravna prilastitev zaupane premične stvari.

V opisu obdolženki očitanega kaznivega dejanja po obtožnem predlogu

so, kot utemeljeno navaja pritožnik, navedeni vsi znaki obdolženki

očitanega kaznivega dejanja in tudi pomembne okoliščine, ki to

ravnanje konkretizirajo - namreč, da obdolženka zaupane ji predmete

kljub pozivu družbe Z. k. d.o.o. in njihovega odvetnika ni vrnila,

čeprav se je v pogodbi zavezala, da jih mora vrniti dne 20.1.2004.

Takšna označba torej pomeni prilastitveni namen, ki se pri kaznivem

dejanju po členu 215/I KZ kaže tudi v tem, da obdolženec predmetov

noče vrniti. Odločitev sodišča prve stopnje, da nevrnitev blaga še ne

pomeni prilastitev in da je to le kršitev civilne pogodbe ter da opis

obdolženkinega ravnanja ne vsebuje vseh znakov kaznivega dejanja

Pritožbi državnega tožilca se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi

in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Z uvodoma navedenim sklepom je Okrajno sodišče v Ljubljani

iz razloga po 1. točki I. odstavka 277. člena ZKP zavrglo

obtožni predlog, ki ga je okrožni državni tožilec vložil

zoper obdolženo J. S. zaradi kaznivega dejanja zatajitve po členu

Proti temu sklepu je državni tožilec vložil pritožbo zaradi

kršitve kazenskega zakona in predlaga, da se izpodbijani

Kaznivo dejanje zatajitve po I. odstavku 215. člena

Kazenskega zakonika praviloma temelji na civilno pravnem

razmerju, ki pa v primeru kršitve pogodbe preide v kaznivo

dejanje, ko se kršitelju te pogodbe lahko očita protipravna

prilastitev zaupane premične stvari. V opisu obdolženki

očitanega kaznivega dejanja po obtožnem predlogu so, kot

utemeljeno navaja pritožnik, navedeni vsi znaki obdolženki

očitanega kaznivega dejanja in tudi pomembne okoliščine, ki

to ravnanje konkretizirajo - namreč, da obdolženka zaupane

ji predmete kljub pozivu družbe Z. k. d.o.o. in njihovega odvetnika

ni vrnila, čeprav se je v pogodbi zavezala, da jih mora vrniti dne

20.1.2004. Takšna označba torej pomeni prilastitveni namen, ki se pri

kaznivem dejanju po členu 215/I KZ kaže tudi v tem, da obdolženec

predmetov noče vrniti. Odločitev sodišča prve stopnje, da nevrnitev

blaga še ne pomeni prilastitev in da je to le kršitev civilne pogodbe

ter da opis obdolženkinega ravnanja ne vsebuje vseh znakov kaznivega

dejanja zatajitve, tako ni pravilna, zato je pritožbeno sodišče

pritožbi državnega tožilca ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in

zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Kp 874/05
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-08-24

kazensko materialno pravo - kazensko procesno pravo

Kljub ugotovljenemu dejanskemu stanju, da so bila očitana kazniva

dejanja razžalitve, obrekovanja in opravljanja storjena s sredstvi

javnega obveščanja (TV) to ne vpliva na pravno opredelitev dejanj in

s tem na stvarno pristojnost sodišča v kolikor upravičeni tožilec

(zasebni tožilec) ne spremeni opisa očitanih dejanj v smeri

Pritožbi pooblaščenca zasebnih tožilcev K. I. in K. M. se ugodi in se

izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v

Z izpodbijanim sklepom je Okrajno sodišče v Kočevju v skladu s VI.

odstavkom 443. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP) zavrglo

zasebno tožbo zasebnih tožilcev, ki sta jo podala po svojem

pooblaščencu zaradi kaznivih dejanj razžalitve po členu 169/I KZ,

obrekovanja po členu 170/I KZ in opravljanja po členu 172/I KZ.

Stroške postopka pa je nerazdelno naložilo v plačilo zasebnima

Zoper navedeni sklep se je pritožil pooblaščenec zasebnih

tožilcev zaradi bistvene kršitve določb kazenskega postopka

in predlagal, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in

Sodišče prve stopnje je zavrglo zasebno tožbo, ker je v

dokaznem postopku ugotovilo, da naj bi bila dejanja, ki se

očitajo obdolžencem, storjena s sredstvom javnega

obveščanja, to je televizijo in, da za to ni stvarno

pristojno za odločanje v konkretni zadevi (1. točka I.

odstavka 25. člena ZKP). Takšno stališče prvostopenjskega

sodišča je, kot pravilno opozarja pritožnik, nepravilno.

Sodišče je pri sojenju vezano na opis kaznivega dejanja, v

zasebni tožbi (načelo objektivne identitete - člen 354 ZKP).

Kljub temu, da je sodišče prve stopnje v dokaznem postopku

ugotovilo, da sta zasebna tožilca izvedela za dejanja, ki

naj bi jih storili obdolženci preko medija, to ne vpliva na

pravno opredelitev dejanj, v kolikor upravičeni tožilec ne

spremeni konkretnega opisa dejanj na katerega je sodišče

vezano pri pravni opredelitvi. Sodišče samo ne more posegati

v opis dejanj, ki so predmet zasebne tožbe v delih, ki so

pravno relevantni za kaznivo dejanje in kazensko

odgovornost. Pooblaščenec zasebnih tožilcev je kljub

ugotovljenemu dejstvu, da naj bi bila dejanja storjena po

televiziji, vztrajal pri vloženem obtožnem aktu in ga ni

spreminjal. Zato je sodišče s tem, ko je zavrglo zasebno

tožbo po VI. odstavku 443. člena ZKP zagrešilo kršitev

kazenskega postopka, saj je za sojenje za dejanja, kot se

očitajo obdolžencem pristojno Okrajno sodišče v skladu z 2.

Zato je pritožbeno sodišče pritožbi pooblaščenca ugodilo in

izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču

KZ člen 169,  170,  172,  169,  170,  172.  ZKP člen 354,  354/1,  354/1-1,  354,  354/1,  354/1-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.