TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSK sklep II Cpg 133/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-11-24

V predmetnem primeru ne gre zato, kdo bo končno nosil stroške izvršilnega postopka, ampak gre za izterjavo takse za dejanje, ki ga je dolžnik opravil, to je za ugovor zoper sklep o izvršbi. To takso pa mora plačati stranka, ki je dejanje opravila, v konkretnem primeru dolžnik sam.

Pritožba dolžnika se zavrne kot neutemeljena in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugotovilo, da taksni zavezanec, to je dolžnik ni plačal v predpisanem 15 dnevnem roku od prejema taksnega opomina dolžne takse za ugovor v višini 5.700,00 SIT in 1.900,00 SIT za taksni opomin ter naročilo organizaciji za plačilni promet N. d.d. A., da po pravnomočnosti sklepa z računa taksnega zavezanca prenese znesek 11.400,00 SIT na račun sodnih taks.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik, ki smiselno predlaga njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da od upnika za znesek 7.800,00 SIT ni prejel nikakršnega ustnega niti pisnega opomin za plačilo, potem pa, ko je ta znesek dne 26.7.2004 plačal, pa upnik ni utesnil izvršilnega predloga za glavnico, ampak je povzročil dodatne stroške, ker je pustil, da postopek teče. Zato mora upnik stroške celotnega postopka nositi sam.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v skladu z določilom 5. odst. 7. člena v zvezi z 29. in 30. členom Zakona o sodnih taksah (ZST). V predmetnem primeru ne gre zato, kdo bo končno nosil stroške izvršilnega postopka, ampak gre za izterjavo takse za dejanje, ki ga je dolžnik opravil, to je za ugovor zoper sklep o izvršbi. To takso pa mora plačati stranka, ki je dejanje opravila, v konkretnem primeru dolžnik sam. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbo dolžnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZST člen 7,  7/5,  29,  30,  7,  7/5,  29,  30.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 127/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-11-24

začetek postopka prisilne poravnave - dovolitev izvršbe

Iz tega določila izhaja, da izvršbe v poplačilo, niti izvršbe v zavarovanje ni več mogoče dovoliti, po tem ko se je postopek prisilne poravnave začel. Da se je v času, ko je sodišče prve stopnje odločalo o predlogu, postopek prisilne poravnave zoper dolžnika že začel, pa upnik v pritožbi niti ne prereka. Odločilen je torej čas, ko sodišče o predlogu za izvršbo odloča in ne čas, ko je bil predlog vložen.

Pritožba upnika se zavrne kot neutemeljena in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje predlog za izvršbo zavrnilo, potem ko je ugotovilo, da se je proti dolžniku začel postopek prisilne poravnave.

Zoper ta sklep se pritožuje upnik po svoji pooblaščenki in predlaga razveljavitev. V pritožbi navaja, da je upnik vložil izvršilni predlog dne 11.1.2004, to je pred začetkom prisilne poravnave nad dolžnikom, ki se je začela dne 9.12.2004. O predlogu pa je odločalo sodišče prve stopnje že po začetku postopka prisilne poravnave, zato bi moralo dajatveni stroškovni del odstopiti pristojnemu sodišču kot tožbo na izdajo plačilnega naloga.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v skladu z določilom 1. odst. 36. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (ZPPSL), po katerem od začetka postopka prisilne poravnave proti dolžniku ni mogoče dovoliti izvršbe v poplačilo, niti izvršbe v zavarovanje. Iz tega določila izhaja, da izvršbe v poplačilo, niti izvršbe v zavarovanje ni več mogoče dovoliti, po tem ko se je postopek prisilne poravnave začel. Da se je v času, ko je sodišče prve stopnje odločalo o predlogu, postopek prisilne poravnave zoper dolžnika že začel, pa upnik v pritožbi niti ne prereka. Odločilen je torej čas, ko sodišče o predlogu za izvršbo odloča in ne čas, ko je bil predlog vložen. Iz navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbo upnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 979/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-10-25

mirovanje postopka - nadaljevanje postopka

Toženec je z vložitvijo predloga za nadaljevanje postopka povzročil nadaljevanje celega postopka in ne le tistega dela, ki mu je v korist.

Pritožbi se ugodi, pobijani sklep se v točki 1 r a z v e l j a v i, v točki 2 pa s p r e m e n i tako, da se pravilno glasi:

"Pravdni postopek, ki je miroval od 10.05.2004, se z dnem 07.09.2004 nadaljuje."

S pobijanim sklepom je sodišče prve stopnje tožbo A.S. proti D.S. štelo za umaknjeno (točka 1) ter odločilo, da se pravdni postopek po nasprotni tožbi D. S. proti A.S., ki je miroval od 10.05.2004, nadaljuje (točka 2).

Proti temu sklepu se pravočasno, po svojem pooblaščencu, pritožuje tožnica in ga iz vseh pritožbenih razlogov izpodbija v točki 1 izreka. Predlaga razveljavitev sklepa in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v nadaljnje obravnavanje. Navaja, da je do prekinitve postopka v celoti prišlo s sporazumom med pravdnima strankama in zadošča za nadaljevanje celotnega postopka izjava ene ali druge stranke. Postopek po tožbi in nasprotni tožbi je namreč enovit postopek in ga ni možno ločevati, kot to poskuša toženec in sodišče prve stopnje, to pa iz razloga, ker je do celotne prekinitve prišlo s sporazumom. Sodišče je tudi oba zahtevka združilo v skupno obravnavanje in torej zadošča izjava ene stranke zato, da se nadaljuje celoten postopek in ne samo del, ki ga zaobsega v danem primeru nasprotna tožba. Toženec se je strinjal z mirovanjem v celoti in to v soglasju s tožnico, zato ne more enostransko predlagati nadaljevanja le dela postopka v obsegu nasprotne tožbe.

Tožnica najprej navaja, da izpodbija sklep v točki 1 izreka, iz obrazložitve pa je razvidno, da se pritožuje tudi zoper odločitev iz točke 2 izreka, zato je pritožbeno sodišče preizkusilo celoten sklep.

Podatki spisa kažejo, da je bil v tej zadevi postopek po tožbi in nasprotni tožbi združen v enotno obravnavanje s sklepom z dne 10.10.2001. Dne 10.05.2004 sta se stranki sporazumeli o mirovanju postopka, toženec pa je dne 07.09.2004 predlagal, da se postopek nadaljuje le po nasprotni tožbi. Sodišče prve stopnje je takemu predlogu nekritično sledilo, tožbo tožnice štelo za umaknjeno, pravdni postopek po nasprotni tožbi pa nadaljevalo. Ker sta bili zadevi združeni v enotno obravnavanje, je tako postopanje prvostopenjskega sodišča nezakonito. Toženec je z vložitvijo predloga za nadaljevanje postopka (čeprav le v delu, ki se nanaša na nasprotno tožbo) povzročil nadaljevanje celega postopka in ne le tistega dela, ki mu je v korist. Za tako postopanje sodišče prve stopnje ni imelo podlage v Zakonu o pravdnem postopku (ZPP), zato je pritožbeno sodišče pobijani sklep v točki 1 razveljavilo, v točki 2 pa ga spremenilo tako, da se pravdni postopek, ki je miroval od 10.05.2004, z dnem 07.09.2004, nadaljuje (3.tč. 365.čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 52/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-10-20

Pravilno je ravnanje izvršitelja, ko je upnikov predlog, za katerega odločanje ni bil pristojen, posredoval sodišču. V skladu z zakonom je bilo tudi ravnanje sodišča, ko je na podlagi predloga odločilo, da se izvršba odloži.

Pritožba upnika se zavrne in se p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da je dolžan upnik plačati sodno takso za predlog in za sklep o odlogu izvršbe v skupni višini 10.450,00 SIT.

Proti navedenemu sklepu je upnik po svoji pooblaščenki vložil pritožbo in predlagal njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da predloga za odlog izvršbe pri sodišču ni podal, zato je bila izdaja sklepa o odlogu z dne 04.02.2005 povsem nepotrebna. Ker pa predloga za odlog ni podal, mu je sodišče neupravičeno naložilo plačilo sodne takse. Vzrok za to pritožbo je v napaki sodišča zato tudi pričakuje, da mu sodišče zanjo ne bo naložilo plačila takse za pritožbo.

Pritožbeno sodišče v obravnavanem primeru ugotavlja, da je upnik med opravljanjem izvršilnih dejanj v vlogi z dne 10.11.2004, ki jo je sicer poslal izvršitelju, predlagal odlog izvršbe do februarja 2005, ko bo o morebitni potrebnosti nadaljevanja izvršbe podal predlog oziroma obvestilo o poplačilu. Ta upnikov predlog je izvršitelj dne 03.02.2005 posredoval sodišču, ki je nato dne 04.02.2005 izdalo sklep, s katerim je izvršbo odložilo do 28.02.2005. Sklep o odlogu izvršbe je bil dne 10.02.2005 vročen pooblaščenki upnika, ki se zoper njega ni pritožila. Dne 14.02.2005 je le sodišče obvestila, da je dolžnik svoj dolg do upnika poravnal in da nadaljnja izvršba ni več potrebna. Ob tako ugotovljenem dejanskem stanju pa se pokaže, da upnikove trditve, da predloga za odlog izvršbe ni podal, ne ustrezajo dejanskemu stanju. Res je sicer, kar navaja upnik, da predloga ni podal sodišču pač pa ga je podal izvršitelju, kar pa dejansko ne spremeni zadeve. Glede na to, da so po 7.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) izvršitelji pristojni opravljati le neposredna dejanja izvršbe in zavarovanja, je bilo ravnanje izvršitelja v obravnavanem primeru, ko je upnikov predlog, za katerega odločanje sicer ni bil pristojen, posredoval sodišču kot pristojnemu organu za odločitev o odlogu izvršbe, povsem pravilna. V skladu z zakonom pa je bilo tudi ravnanje sodišča, ko je na podlagi takega predloga odločilo, da se izvršba odloži do 28.02.2005. Očitno je, da pomislekov glede pravilnosti in zakonitosti takega sklepa ni imel, vse dokler ni prejel taksnih opominov niti upnik, saj se zoper ta sklep sploh ni pritožil in je sklep o odlogu izvršbe postal pravnomočen. Zato pa je bilo tudi ravnanje sodišča, ko je upniku odmerilo sodno takso za predlog in sklep, povsem pravilno. Upoštevajoč gornjo obrazložitev, je pritožbeno sodišče na podlagi 2.tč. 365.čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15.čl. ZIZ pritožbo upnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 58/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-10-20

Dejansko dolžnik še ni izbrisan iz sodnega registra, saj gre v konkretnem primeru za sklep iz 32.čl. ZFPPod in ne iz 35.čl. citiranega zakona.

Pritožba upnika se zavrne in se p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog za nadaljevanje postopka zoper ustanovitelje dolžnika, po predlogu upnika. Ugotovilo je, da dolžnik s sklepom o izbrisu, ki je bil objavljen v Uradnem listu Republike Slovenije, št. 137/2004 z dne 23.12.2004, še ni bil izbrisan iz sodnega registra saj gre za sklep o izbrisu, ne pa za izbris družbe. Zato tudi niso izpolnjeni pogoji za nastop pravnih posledic iz 27.čl. Zakona o finančnem poslovanju podjetij (ZFPPod).

Zoper ta sklep se pritožuje upnik zaradi zmotne uporabe materialnega prava in zmotnega in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja ter predlaga njegovo razveljavitev. V obrazložitvi navaja, da sodišče pri svoji odločitvi ni upoštevalo, da je v svojem predlogu z dne 11.01.2005 predlagal, da se nadaljuje izvršilni postopek zoper ustanovitelje izbrisane družbe šele po pravnomočnosti sklepa o izbrisu družbe G. d.o.o. iz sodnega registra. Prvostopno sodišče je preuranjeno izdalo sklep o zavrnitvi nadaljevanja postopka izvršbe zoper družbenike dolžnika, saj bi moralo pred izdajo sklepa pozvati upnika, da predloži pravnomočen sklep o izbrisu dolžnika iz sodnega registra.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je upnik v obravnavanem primeru predlagal nadaljevanje izvršbe, ki je bila dovoljena zoper dolžnika G. d.o.o. zaradi izterjave 525.579,82 SIT, zoper ustanovitelje - družbenike izbrisane družbe. Pri tem se je skliceval na dejstvo, da je bil dolžnik izbrisan iz sodnega registra po določilih ZFPPod s sklepom Okrožnega sodišča v K., Srg 2004/02017 z dne 22.12.2004, ki je bil objavljen v Uradnem listu Republike Slovenije št. 137/2004 z dne 23.12.2004. V zvezi s tem pa je povsem pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje, da se je dejansko upnik v konkretnem primeru skliceval na dejstvo, da je bil sklep o izbrisu dolžnika objavljen v Uradnem listu št. 137/2004 z dne 23.12.2004. Tudi stališče sodišča prve stopnje, da ta sklep dejansko še ne pomeni, da je bil dolžnik že izbrisan iz sodnega registra, saj gre v konkretnem primeru za sklep iz 32.čl. ZFPPod in ne iz 35.čl. citiranega zakona je pravilno. Ob takih ugotovitvah pa je odločitev sodišča prve stopnje upnikov predlog povsem pravilno ocenilo kot preuranjen, zlasti ker se tudi upnikova trditev, da se v svojem predlogu ni skliceval na objavljen sklep izkaže kot neresnična. Zato je pritožbeno sodišče pritožbo upnika kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2.tč. 365.čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 15.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 75/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-10-27

Dolžnik je navedel negativno dejstvo, ki ga po naravi stvari ne more dokazati, pač pa ga mora dokazati upnik.

Pritožbi dolžnika se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se s p r e m e n i tako, da se ugovoru dolžnika zoper sklep o izvršbi opr.št. Ig 2004/00800 z dne 08.12.2004 ugodi, ter sklep razveljavi v točki II in bo o zahtevku in stroških odločeno v pravdnem postopku pri Okrožnem sodišču v Kopru.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi opr.št. Ig 2004/00800 z dne 08.12.2004 zavrnilo kot neutemeljen, saj je dolžnikov ugovor ocenilo kot neobrazložen. Ugotovilo je namreč, da so dolžnikove navedbe zgolj pavšalne in nekonkretizirane in da dolžnik za svoje navedbe ni ne predlagal ne predložil nobenega dokaza.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik in predlaga njegovo spremembo tako, da pritožbeno sodišče ugovoru ugodi ter sklep o izvršbi razveljavi. V pritožbi poudarja, da je že v ugovoru z dne 24.12.2004 navedel, da zaračunanega dela v K. baru ni nikoli naročil. To dejstvo izhaja že iz listin, ki so v spisu in sicer računa upnika št. 60/2003, na katerem je navedeno "naročilnica: g.P.". Del, ki so predmet vtoževanega računa niso naročili in pravno razmerje med njimi in upnikom ni nastalo. Obstoj pravnega razmerja pa mora dokazati upnik.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je stališče sodišča prve stopnje v obravnavanem primeru, ko je ocenilo, da dolžnikov ugovor ni obrazložen in da je zato neutemeljen, napačno. Dolžnik je že v svojem ugovoru, kar izpostavlja tudi v pritožbi, navedel, da storitev, ki so predmet vtoževanih računov, ni naročil in poudarjal, da z upnikom ni v nobenem pravnem razmerju. To pa pomeni, da je dolžnik navedel dejstvo, ki ga je po 2.odst. 53.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) dolžan navesti. Pri tem pa se je tudi skliceval na dokaz s katerim je zatrjevano dejstvo dokazoval. Navedel je namreč, da je že iz samega računa, ki ga je predložil upnik, razvidno, da je ta izdan po naročilnici gospoda P. To pa zadostuje za opredelitev ugovora kot obrazloženega. V obravnavanem primeru gre namreč za zatrjevanje negativnega dejstva, ki ga dolžnik po sami naravi stvari ne more dokazati, pač pa ga mora dokazati upnik. Zato je na slednjem dokazno breme, da zatrjevano negativno dejstvo ne obstoji. Ker to zadošča za zaključek, da je ugovor obrazložen v skladu z določilom 2.odst. 53.čl. ZIZ, je pritožbeno sodišče zato ob ugoditvi pritožbi dolžnika izpodbijani sklep sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je ugovoru zoper sklep o izvršbi ugodilo, sklep razveljavilo v točki II izreka ter bo o zahtevku in stroških odločeno v pravdnem postopku pri pristojnem sodišču.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 136/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-10-13

ustavitev izvršilnega postopka - umik izvršilnega predloga - izvršba na dolžnikova denarna sredstva - ustavitev postopka po sporočilu banke o neprilivu sredstev

Odločitev o ustavitvi izvršilnega postopka ne more temeljiti na sporočilu banke, da je upniku s transakcijskega računa dolžnika prenesla določena sredstva.

Pritožbi upnika se ugodi, izpodbijani sklep se

in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje izvršilni postopek ustavilo. V obrazložitvi je navedlo, da je banka sodišču sporočila, da je sklep o izvršbi izvršila.

Zoper ta sklep je vložil pritožbo upnik in predlagal njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da je dne 31.5.2006 prejel plačilo zneska 53.277,22 SIT kot poplačilo za terjatve po obravnavani izvršbi. S tem zneskom pa mu je dolžnik poplačal le glavnico, zakonite zamudne obresti in del stroškov. Dne 5.6.2006 je sodišču posredoval predlog za utesnitev izvršbe, v tem predlogu pa je vztrajal še na poplačilu stroškov izvršitelja v znesku 18.677,52 SIT. Glede na navedeno se ne more strinjati z utemeljitvijo sodišča, da se ta izvršilni postopek ustavi zato, ker je banka sporočila sodišču, da sklepa o izvršbi ni možno realizirati, ker sredstva na transakcijskem računu dolžnika ne zadostujejo za poplačilo sklepa.

Tudi pritožbeno sodišče meni, da sodišče prve stopnje v obravnavanem primeru ni imelo zakonske podlage, da predmetni izvršilni postopek ustavi. Sodišče izda sklep o ustavitvi postopka, če upnik predlog umakne (43. člen ZIZ) oziroma v drugih v ZIZ določenih primerih. V obravnavanem primeru upnik izjave o umiku ni podal. Zato sodišče prve stopnje tudi ni imelo podlage za odločitev, kot jo je sprejelo. Zlasti pa odločitev o ustavitvi izvršilnega postopka ne more temeljiti na sporočilu banke, da je upniku s transakcijskega računa dolžnika prenesla določena sredstva. V zvezi z organizacijo za plačilni promet določa primer ustavitve postopka Zakon o izvršbi in zavarovanju le v 141. členu, ko navaja, da sodišče izvršbo ustavi, če vrne organizaciji za plačilni promet sklep o izvršbi sodišču in ga obvesti, da v enem letu  po prejemu sklepa o izvršbi na dolžnikovem računu ni nobenega priliva sredstev oz. sredstev v vezavi. Takega sporočila organizacija za plačilni promet v obravnavanem primeru sodišču ni poslala, pa tudi sicer sodišče tega ne ugotavlja. Ni pa prav nobene pravne podlage, da bi lahko sodišče ustavilo izvršilni postopek na podlagi sporočila organizacije, da je upniku nakazala določena sredstva. Zato je pritožbeno sodišče utemeljeni pritožbi upnika ugodilo ter izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 102/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-09-21

nastanek taksne obveznosti za sklep o odlogu izvršbe - zamuda - neskladje med izrekom in razlogi

Pravilno je stališče pritožnika, da ni bil v zamudi s plačilom takse za sklep o odlogu izvršbe predno mu je bil ta sklep vročen, saj pred tem taksna obveznost zanj ni nastala ( 2. tč. 2. odst. 4. čl. Zakona o sodnih taksah, ZST).

Pritožbi upnika se ugodi, izpodbijani sklep se   r a z v e l j a v i

in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje sodno takso za sklep o odlogu izvršbe odmerilo na 21.701,00 SIT.

Proti navedenemu sklepu je upnik po svoji pooblaščenki vložil pritožbo, v kateri navaja, da je 9.2.2006 vložil predlog za odlog izvršbe v predmetni zadevi, pri tem pa ni plačal sodne takse v višini 1.900,00 SIT. Dne 8.3.2006 je prejel opomin za plačilo sodne takse skupaj s sklepom o odlogu izvršbe. Iz prejetega opomina je razvidno, da je sodišče napačno odmerilo višino opomina na znesek 4.750,00 SIT, saj je pri tem očitno upoštevalo tako znesek neplačane takse za predlog kot tudi za sklep. Upnik poudarja, da s plačilom takse za sklep o odlogu izvršbe ni bil v zamudi, saj je sklep prejel istočasno z opominom. V skladu  z 2. odst. 4. čl. Zakona o sodnih taksah je treba takso plačati takrat, ko nastane taksna obveznost. Za sodno odločbo pa ta nastane, ko je obravnava zaključena, če stranka ni navzoča na obravnavi pa takrat, ko se stranki ali njenemu zastopniku vroči prepis odločbe. V zvezi s tem upnik prilaga potrdilo o plačilu sodne takse za sklep o odlogu izvršbe v znesku 15.051,00 SIT. Glede na navedeno predlaga, da sodišče razveljavi sklep o odmeri sodne takse in v skladu s 1. in 2. točko  2. odst. 4. čl., s 3. odst. 26. čl. in tarifno številko 37 ZST, višino opomina odmeri le glede na znesek takrat neplačane takse za predlog za sklep o odlogu izvršbe na znesek 1.900,00 SIT.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je predmet izpodbijanega sklepa le odmera sodne takse za sklep o odlogu izvršbe, ne pa tudi za predlog za odlog izvršbe. Zato so brezpredmetne pritožbene trditve, ki se nanašajo na višino takse za predlog za odlog.

Po mnenju pritožbenega sodišča pa izpodbijanega sklepa ni mogoče preizkusiti; v njegovem izreku je navedeno, da se odmerja sodna taksa za sklep o odlogu izvršbe na znesek 21.701,00 SIT, v obrazložitvi pa je navedeno, da je za sklep o odlogu izvršbe (z opominom) odmerjena taksa v znesku 19.801,00 SIT. Zaradi neskladja v zneskih je moralo pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje (3. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku, ZPP), pri katerem bo upoštevalo, da je pravilno stališče pritožnika, da ni bil v zamudi s plačilom takse za sklep o odlogu izvršbe predno mu je bil ta sklep vročen, saj pred tem taksna obveznost zanj ni nastala (2. tč. 2. odst. 4. čl. Zakona o sodnih taksah, ZST). Poleg tega bo upoštevalo tudi pritožbi priloženo potrdilo o plačilu takse za sklep o odlogu izvršbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.