VSL sodba II Cp 1713/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-13

V sporu majhne vrednosti je sodišče druge stopnje vezano na dejanske

Pritožba se zavrne in se izpodbijana sodba sodišča prve stopnje

Z uvodoma navedeno sodbo je sodišče prve stopnje v celoti obdržalo v

veljavi sklep o izvršbi, ki ga je izdalo 28.6.1999 pod opr. št. I

99/09940, toženko pa je zavezalo, da mora tožeči stranki povrniti

11.400,00 SIT pravdnih stroškov z zakonskimi zamudnimi obrestmi za

Toženka takšno sodbo izpodbija z laično pritožbo. Iz njenih, sicer

nejasnih pritožbenih navedb, je mogoče razumeti toženkino

nezadovoljstvo v zvezi z dejanskimi ugotovitvami, ki jih je napravilo

sodišče prve stopnje na podlagi pogodbe o finančnem najemu toplotne

postaje, ki jo je kot pooblaščenec etažnih lastnikv v objektu, v

katerem je bila lastnica enega stanovanja tudi toženka, sklenil A.

P.. Omenja toplotno postajo na ime B., in kazenski postopek v zvezi z

njo, vendar te pritožbene trditve niso razumljive. Končno sodišču

postavlja vprašanja, kako je lahko obrok za leasing, ki je 8.10.1997

znašal 2.181,00 SIT, 10.12.1997 znašal že 6.250,50 SIT oz. po kateri

formuli je narasel za skoraj trikrat, celotni dolg pa naj bi narasel

s 109.050,00 SIT na 373.887,50 SIT in kako je lahko kupovalka njenega

stanovanja S.S. 11.966,50 SIT za dobavljeno energijo Energetiki

Ljubljana poravnala, če ni soglašala oz. potrdila spremembe

lastništva in vstopa v pogodbeno razmerje.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da ostane sklep o izvršbi, ki ga

je 28.6.1999 samo izdalo pod opr. št. I 99/09940, v celoti v veljavi,

toženko pa je zavezalo tožeči stranki povrniti 11.400,00 SIT pravdnih

stroškov z zamudnimi obrestmi. S sklepom o izvršbi, ki ga toženka ni

uspela izpodbiti, pa je bila zoper toženko in v korist tožeče stranke

dovoljena izvršba zaradi izterjave 133.581,00 SIT glavnice, ki je

vsota zneskov iz računov za najemnino po pogodbi o finančnem najemu -

leasingu toplotne postaje in za dobavljeno toplotno energijo za

ogrevanje stanovanjskih prostorov ter obračunov obresti za čas do

vložitve predloga za izvršbo ter zaradi izterjave zakonskih zamudnih

obresti od te glavnice in stroškov izvršilnega postopka. Odločitev

sodišča prve stopnje temelji na ugotovitvah, da so lastniki stanovnaj

v stanovanjski stavbi na naslovu X. v Ljubljani, zastopani po A. P.,

sklenili pogodbo o finančnem najemu za toplotno postajo, da ni

poravnala vseh obveznosti iz najema in da ni dokazala nobene od

okoliščin, ki bi jo lahko plačila razbremenile, prav tako pa ni

izpolnila vseh obveznosti iz pogodbe o dobavi toplote za čas do dne

7.11.1997, ko je tožeča stranka prejela njeno obvestilo, da je

Ker gre za spor majhne vrednosti (1. odst. 443. čl. Zakona o pravdnem

postopku, Ur. l. RS št. 26/99 s spremembami, v nadaljevanju ZPP) je

sodišče druge stopnje na te dejanske ugotovitve vezano, saj je mogoče

sodbo in sklep, s katerim je končan spor v postopku v sporih majhne

vrednosti, izpodbijati samo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega

postopka iz 2. odst. 339. čl. ZPP in zaradi zmotne uporabe

materilanega prava (1. odst. 458. čl. ZPP); pa tudi, če takšne

omejitve ne bi bilo, sodišče druge stopnje ocenjuje, da ni razlogov

za dvom v pravilnost dejanskih ugotovitev prvostopnega. Glede na te

ugotovitve pa je odločitev materialnopravno pravilna in jo je, ker

tudi ni ugotovilo, da bi bila obremenjena s katero od uradoma

upoštevnih absolutnih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz

2. odst. 339. čl. ZPP, po zavrnitvi toženkine pritožbe, potrdilo

V zvezi z vprašanji, ki mu jih je v pritožbi zastavila toženka,

sodišče druge stopnje pojasnjuje, da je bil ključ za izračun obroka

po pogodbi o finančnem najemu toplotne postaje natančno določen v 9.

čl. pogodbe, v katerem je v 4. odst. predpisano, kako se določi

višina prvega obroka, v petem odstavku pa, da se najemnina za prvi

mesec revalorizira v višini koeficienta rasti cen na malo, ki je

objavljen v Uradnem listu, pri čemer se upoštevajo dajatve

najemodajalca, ki izhajajo iz naslova dajanja naprav v najem. Na

katero obdobje se nanaša zatrjevano plačilo v višini 11.966,50 SIT s

strani S.S., iz pritožbe V.N. ni razvidno; glede na vsebino spora je

mogoče zgolj predvidevati, da naj bi bilo to plačilo izvršeno prej,

predno je tožeča stranka prejela obvestilo o spremembi lastništva (po

ugotovitvah sodišča prve stopnje 7.11.1997) oziroma pred iztekom

obdobja, za katero je ne glede na prodajo plačilo še vedno bremenilo

toženko. Sodišče druge stopnje lahko zgolj domneva, da je s temi

pritožbenimi trditvami toženka poskušala izpodbijati dejansko

ugotovitev sodišča prve stopnje o tem, kdaj je bila tožeča stranka o

spremembi lastništva obveščena. Vendar je pri tem treba poudariti, da

ne le, da dejanskih ugotovitev v pritožbi v sporu majhne vrednosti ni

mogoče uveljavljati, kot je bilo pojasnjeno že zgoraj, ampak je

takšna trditev tudi do take mere nejasna, da pritožbeno sodišče nanjo

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.