VSL sklep I Cp 909/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-09-29

štipendijska pogodba - izvensodna poravnava - razveljavitev

Res je, kot je navedlo sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi, da

je, s tem ko je Ustavno sodišče RS ugotovilo, da je bil 35. člen

Pravilnika o štipendiranju za šolsko leto 91/92 v neskladju z Ustavo,

odpadla ena izmed podlag, na katero je tožeča stranka opirala svoj

tožbeni zahtevek. Prezrlo pa je, da vračila štipendije ni navezovala

le na določbe razveljavljenega pravilnika, saj je navedla tudi, da

sta pravdni stranki 7.7.1998 sklenili dogovor o načinu vračila dolga

oziroma izvensodno poravnavo, ker pa se ni uresničil namen, za

katerega je bila štipendija dodeljena toženi stranki, naj bi njena

obveznost vračila obstajala tudi na podlagi določb o neupravičeni

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in zadeva vrne

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano zamudno sodbo zavrnilo tožbeni

zahtevek na plačilo 105.537,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od

vložitve tožbe in povrnitev pravdnih stroškov.

Proti sodbi se je pritožila tožeča stranka, ki uveljavlja pritožbeni

razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka. Predlagal, naj

pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, izpodbijano sodbo razveljavi in

zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Navaja, da je

sodišče prve stopnje svojo odločitev oprlo na zaključek, da tožeča

stranka ni navajala trditev v smeri neupravičene pridobitve, kar pa

je v izrecnem nasprotju s pritožbenim gradivom. Tožeča stranka je v

tožbi navedla vsa odločilna dejstva in predložila vse dokaze, ki so

potrebni za odločitev v sporu. Ker štipendija ni imela značaja

neodplačne pomoči, bi morala toženka, ki ni uspešno končala šolanja,

prejete zneske vrniti. O tem sta pravdni stranki tudi sklenili

Res je, kot je navedlo sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi, da

je, s tem ko je Ustavno sodišče RS ugotovilo, da je bil 35. člen

Pravilnika o štipendiranju za šolsko leto 91/92 (Uradni list RS, št.

24/91) v neskladju z Ustavo (odločba, št. U-I-10/99-15 z dne

28.6.2001), odpadla ena izmed podlag, na katero je tožeča stranka

opirala svoj tožbeni zahtevek. Prezrlo pa je, da vračila štipendije

ni navezovala le na določbe razveljavljenega pravilnika, saj je

navedla tudi, da sta pravdni stranki 7.7.1998 sklenili dogovor o

načinu vračila dolga oziroma izvensodno poravnavo, ker pa se ni

uresničil namen, za katerega je bila štipendija dodeljena toženi

stranki, naj bi njena obveznost vračila obstajala tudi na podlagi

določb o neupravičeni pridobitvi. Sodišče mora dejansko stanje, ki so

ga navedle stranke, preizkusiti s stališča vseh pravnih norm, ki bi

utegnile priti v poštev. Ker v konkretnem primeru sodišče prve

stopnje tega ni storilo, v izpodbijani sodbi niso navedeni razlogi o

odločilnih dejstvih, to pa predstavlja absolutno bistveno kršitev

določb pravdnega postopka iz 14. točke 2. odst. 339. člena Zakona o

pravdnem postopku (ZPP). Pritožbeno sodišče je zato pritožbi ugodilo,

izpodbijano sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje

v novo sojenje (1. odst. 354. člena ZPP). V ponovljenem postopku bo

moralo sodišče presoditi, ali pravna posledica, ki jo zatrjuje tožeča

stranka, izvira iz drugih dejanskih navedb, do katerih se zaenkrat

sploh ni opredelilo. V zvezi s sklenitvijo izvensodne poravnave z dne

29.4.1998 je treba še opozoriti, da razveljavitev dela Pravilnika

nima za posledico avtomatične neveljavnosti izvensodne poravnave, s

katero se je toženka zavezala, da bo to, kar je neupravičeno prejela,

ZUstS člen 44,  44.  Pravilnik o štipendiranju člen 35.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.