VSL sklep I Cp 2287/05
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-06-01

Stranka, ki je predlagala dokaz z izvedencem, mora plačati izvedenino

(nagrado in materialne stroške za delo izvedenca), čeprav poprej ni

založila predujma za stroške tega dokaza.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom tožeči stranki

naložilo, da mora v 15 dneh plačati stroške izdelave grafološkega

mnenja v višini 104.323,00 SIT, sicer bo sodišče sklep izvršilo po

določbah Zakona o izvršbi in zavarovanju.

Tožeča stranka se je proti sklepu pritožila zaradi bistvene kršitve

določb pravdnega postopka. Navaja, da zahtevanega predujma res ni

plačala, ker je menila, da izvedba dokaza z izvedencem ni potrebna.

Sicer pa je sodišče izreklo, da se dokaz ne bo izvedel, če predujem

ne bo plačan. Sodišče bi zato moralo izvedbo dokaza z izvedencem

opustiti. Ko je tožeča stranka prejela sklep o določitvi izvedenca

grafologa, je takoj umaknila svoj zahtevek. Tožeča stranka stroškov,

določenih v izpodbijanem sklepu, ni povzročila, zato predlaga njegovo

V skladu s 1. odst. 153. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l.

RS, št. 26/99, 96/02 in 2/04) mora stranka, kadar predlaga dokaz, po

nalogu sodišča založiti znesek, potreben za stroške, ki bodo nastali

z izvedbo dokaza. Sodišče v skladu s 3. odst. 153. čl. ZPP opusti

izvedbo dokaza, če znesek, ki je potreben za stroške, ni založen v

V obravnavanem primeru sta predlagali dokaz z izvedencem grafologom

obe pravdni stranki. Sodišče je pozvalo k plačilu predujma samo

tožečo stranko. Ko ta v odrejenem 15-dnevnem roku predujma ni

plačala, bi moralo sodišče nadaljevati dokazni postopek brez tega

dokaza. Sodišče prve stopnje je torej ravnalo v nasprotju s svojim

poprejšnjim sklepom, ko je z novim sklepom določilo izvedenko in ji

odredilo, naj opravi izvedensko delo. Obenem je s tem kršilo tudi

prej navedeno zakonsko določilo. Ta postopkovna kršitev pa vendarle

ni vplivala na pravilnost in zakonitost izpodbijanega sklepa.

Izvedenka, ki je izdelala izvedensko mnenje, ima v skladu z 249. čl.

ZPP pravico do nagrade in do povračila stroškov za opravljeno delo.

Sodišče prve stopnje je pravilno odločilo, da mora te stroške kriti

tožeča stranka, ki je predlagala izvedbo dokaza z izvedencem. Očitno

tožeča stranka o potrebnosti oz. smotrnosti tega dokaza ni dvomila,

saj na glavni obravnavi dne 10.2.2005 ni oporekala sklepu, s katerim

ji je sodišče naložilo plačilo predujma. Če je naknadno svoje mnenje

spremenila, bi morala o tem pravočasno obvestiti sodišče. Kot je

razvidno iz spisa, je izvedenka izdelala mnenje že dne 8.3.2005,

torej le dan potem, ko je pooblaščenec tožeče stranke prevzel sklep o

določitvi izvedenke z dne 28.2.2005, tožbo pa je nato umaknil dne

10.3.2005. Pritožbena trditev, da tožeča stranka ni povzročila

stroškov v zvezi z izvedenskim delom, torej nima dejanske podlage.

Tožeča stranka se zato njihovemu plačilu ne more uspešno upirati.

Glede na navedeno je sodišče druge stopnje pritožbo tožeče stranke

kot neutemeljeno zavrnilo in na podlagi 2. tč. 365. čl. ZPP potrdilo

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na določilu 1.

odst. 165. čl. ZPP v zvezi s 155. čl. istega zakona. Tožeča stranka

je s svojo pritožbo propadla, zato ni upravičena do njihovega

povračila. Odločitev o tem je zajeta v zavrnilnem izreku sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.