TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep II Cp 1947/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-06-06

Pritožnik se sicer ne more uspešno sklicevati na določbo prvega odstavka 210. člena ZIZ. Pravico do triletnega stanovanja kot najemnik v prodanem stanovanju bi pridobil le, če bi jo pravočasno, to je v 60 dneh od

prejema sklepa o izvršbi, uveljavljal s posebnim

predlogom (drugi odstavek člena 210 ZIZ). Pritožnik se

na takšen predlog ne sklicuje in ga tudi pregled spisa

Pritožbi se delno ugodi in se izrek izpodbijanega sklepa

tako spremeni, da se datum 15.06.2005 nadomesti z

besedilom: "v 60 (šestdeset) dneh od pravnomočnosti tega

V ostalem se pritožba zavrne in se v nespremenjenem

obsegu potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje

odločilo, da se je dolžnik dolžan izseliti iz na javni

dražbi prodane in najboljšemu ponudniku domaknjene

nepremičnine, podrobno opisane v izreku izpodbijanega

pravočasno pritožil. Navaja, da v tako kratkem času ne

more najti novega stanovanja, prav tako pa ima v skladu

s prvim odstavkom 210. člena Zakona o izvršbi in

zavarovanju - ZIZ, pravico kot najemnik v prodanem

stanovanju stanovati še tri leta od dneva prodaje dalje.

Predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa in vrnitev

zadeve sodišču prve stopnje v nov postopek.

Pritožnik se sicer ne more uspešno sklicevati na določbo

prvega odstavka 210. člena ZIZ. Pravico do triletnega

stanovanja kot najemnik v prodanem stanovanju bi

pridobil le, če bi jo pravočasno, to je v 60 dneh od

prejema sklepa o izvršbi, uveljavljal s posebnim

predlogom (drugi odstavek člena 210 ZIZ). Pritožnik se

na takšen predlog ne sklicuje in ga tudi pregled spisa

Pritožbi pa je bilo ugoditi v obsegu določitve roka

izselitve. Ker ZIZ nima posebnih določb o primernem

roku, ki ga izvršilno sodišče določi za čas izselitve

(drugi odstavek člena 192 ZIZ), je bilo analogno

uporabiti določbe četrtega odstavka 112. člena

Stanovanjskega zakona - SZ, ki za sporna razmerja določa

rok za izselitev od 60 do 90 dni. Dolžnik je z dejstvom,

da se bo moral izseliti iz prodane nepremičnine soočen

že dalj časa, zato mu po prepričanju pritožbenega

sodišča za izselitev, zadostuje že s tem sklepom določen

Po obrazloženem, ko pregled zadeve po uradni dolžnosti

ni pokazal kakšne uradoma upoštevne postopkovne kršitve,

je bilo o pritožbi odločiti tako, kakor izhaja iz izreka

tega sklepa (2. in 3. točka člena 365 Zakona o pravdnem

O pritožbenih stroških ni bilo treba odločiti, ker niso

SZ člen 112,  112/4,  112,  112/4.  ZIZ člen 192,  192/2,  210,  210/1,  210/2,  192,  192/2,  210,  210/1,  210/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cpg 31/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-03-29

Družbenica ni s pogodbo z družbo izstopila iz družbe, pač pa je

odplačno odsvojila svoj poslovni delež drugemu družbeniku družbe z

omejeno odgovornostjo. Zato pritožnik zmotno očita sodišču prve

stopnje, da ni upoštevalo materialnih določb družbene pogodbe o

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Registrsko sodišče je s sklepom opr. št. Srg 2224/2004 z dne 3.3.2004

pri subjektu vpisa podatkov v sodni register vpisalo spremembo

družbenika zaradi odsvojitve poslovnega deleža družbenice F.S.

Z uvodoma citiranim sklepom je zavrnilo pritožbo J.Z. zoper izdani

Zoper sklep se je J.Z. pravočasno pritožil in pritožbenemu sodišču

predlagal, da njegovi pritožbi ugodi tako, da sklep o vpisu spremembe

podatkov v sodni register razveljavi in predlagateljev predlog kot

J.Z. kot udeleženec registrskega postopka (1. odstavek 17. člena

ZSReg) po oceni pritožbenega sodišča neutemeljeno vztraja pri

stališču, da bi moralo registrsko sodišče registrsko zadevo vrniti v

prejšnje stanje, torej v stanje pred 19.8.2004. V postopku za vpis v

sodni register namreč po izrecni določbi 15. člena ZSReg ni dovoljena

Predlog za vpis sprememb podatkov v sodni register je vložila

notarka, ki je prejela pooblastilo M.P. dne 16.12.2004; ta pa je bil

takrat v sodnem registru vpisan kot direktor družbe in zato upravičen

zastopati subjekt vpisa pri predlaganju sprememb podatkov v sodni

Neutemeljene so tudi pritožbene trditve, da sodišče ne bi smelo

vpisati predlaganih sprememb, ker predlogu ni bil priložen sklep

skupščine subjekta vpisa o verificiranju izstopa zaposlenih

družbenikov iz družbe. Iz podatkov spisa namreč ne izhaja, da je

družbenica S.F. s pogodbo z družbo izstopila iz družbe v smislu

določbe prvega odstavka 436. člena ZGD, pač pa je njen poslovni delež

v družbi prenehal na podlagi odplačne odsvojitve (prvi odstavek 416.

člena ZGD). Navedeno izhaja iz notarskega zapisa Pogodbe o odplačni

odsvojitvi poslovnega deleža z dne 16.12.2004. Zato pritožnik zmotno

očita sodišču prve stopnje, da ni upoštevalo materialnih določb

družbene pogodbe o izstopu in izključitvi družbenika (6. člen

družbene pogodbe). Iz tega pa sledi, da so njegove pritožbene trditve

o omejitvah pri izstopu zaposlenih družbenikov iz družbe, ki se je

lastninsko preoblikovala, za obravnavani primer neupoštevne.

Ker pritožbeni razlogi niso utemeljeni, sodišče druge stopnje pa tudi

pri uradnem preizkusu izpodbijanega sklepa ni ugotovilo nobene

bistvene kršitve določb registrskega postopka (2. odstavek 350. člena

ZPP, 19. člen ZSReg in 37. člen ZNP), materialno pravo pa je bilo

pravilno uporabljeno, je neutemeljeno pritožbo zavrnilo in sklep

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cpg 64/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-05-09

izbris iz sodnega registra - dovoljenost revizije

V postopku izbrisa, o katerem odloča sodišče, ki vodi sodni register,

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z uvodoma citiranim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo revizijo

udeleženke zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani z dne 5.10.2005,

Zoper sklep se je udeleženka pravočasno pritožila, uveljavljala je

pritožbene razloge bistvene kršitve določb postopka, napačne uporabe

materialnega prava in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, s

predlogom pritožbenemu sodišču, da pritožbi ugodi ter izpodbijani

Pritožbneo sodišče uvodoma ugotavlja, da je sodišče prve stopnje po

uradni dolžnosti dne 14.4.2005 izdalo sklep (opr. št. Srg 2005/02731)

o izbrisu trajne delovne skupnosti, ker se ni uskladila z določbami

61. člena Zakona o uresničevanju javnega interesa na področju kulture

(Ur. l. RS št. 75/1994). Postopek je izvedlo po pravilih postopka, ki

ga določa Zakon o sodnem registru (Ur. l. RS št. 13/94 - ZSReg). Tudi

pritožbeno sodišče je izdalo sklep, zoper katerega je udeleženka

vložila revizijo, po postopku istega zakona. Neutemeljeno je

udeleženkino stališče, da bi moralo v konkretnem primeru sodišče

odločati na podlagi določb Zakona o postopku za vpis v sodni register

(Ur. l. SFRJ št. 13/83, 17/90). Navedeni zakon se je prenehal

uporabljati, Zakon o vpisu v sodni register (Ur. l. SRS št. 28/80) pa

je prenehal veljati z dnem uveljavitve ZSReg (54. člen ZSReg). Zato

sta sodišči v dosedanjem registrskem postopku pravilno uporabili

določbe ZSReg. Ta pa v 16. členu izrecno določa, da zoper pravnomočen

sklep, izdan v postopku za vpis v sodni register, ni dovoljena

Pritožbeno sodišče se strinja z razlogovanjem pritožnika, da se za

postopek izbrisa brez likvidacije uporabljajo pravila postopka

ZFPPod. Za postopek odločanja o izbrisu iz sodnega registra po tem

zakonu pa se uporabljajo določbe ZSReg, če ni v tem zakonu drugače

določeno (28. člen ZFPPod). V ZFPPod vprašanje izrednih pravnih

sredstev ni urejeno, zato se v skladu z določilom 28. člena

citiranega zakona uporabljajo določbe ZSReg (Ur. l. RS št. 13/94). To

pa pomeni, da v postopku izbrisa, o katerem odloča sodišče, ki vodi

sodni register, revizija ni dopustna. Drugačne pritožbene trditve so

Zato je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep

sodišča prve stopnje (2. točka 39. člena ZSReg).

ZSReg člen 16,  16.  ZFPPod člen 28,  28.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 229/2006
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-05-16

Iz tožbene naracije je razvidno, da tožnik uveljavlja denarno

terjatev do toženih zato, ker so mu bila kot dolžniku v več

izvršilnih zadevah zarubljena sredstva v višini predmetnega tožbenega

zahtevka v korist posameznih upnikov iz obveznosti prvotožene

stranke, nastalih v času med tožnikovim izstopom iz družbe do dneva,

ko je bil njegov izstop objavljen v uradnem listu.

Navedeno pomeni, da gre v konkretni zadevi za spor med nekdanjim

družbenikom, družbo in sedanjima družbenikoma, za katerega bo treba

uporabiti pravo gospodarskih družb (1. točka 1. odst. 482. člena

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da ni stvarno pristojno za

odločanje v tej zadevi in bo po pravnomočnosti tega sklepa zadeva

odstopilo Okrajnemu sodišču v Ljubljani, kot stvarno in krajevno

Zoper takšen sklep se je pravočasno pritožil tožnik po svojem

pooblaščencu in predlagal, da pritožbeno sodišče napadeni sklep

razveljavi, saj gre v tem primeru za spor med bivšim družbenikom

prvotožene stranke, družbo ter njenima sedanjima družbenikoma, za

katerega je treba uporabiti pravo gospodarskih družb.

Iz tožbene naracije je razvidno, da tožnik uveljavlja denarno

terjatev do toženih zato, ker so mu bila kot dolžniku v več

izvršilnih zadevah zarubljena sredstva v višini predmetnega tožbenega

zahtevka v korist posameznih upnikov iz obveznosti prvotožene

stranke, nastalih v času med tožnikovim izstopom iz družbe do dneva,

ko je bil njegov izstop objavljen v uradnem listu. Takšna tožbena

naracija odkazuje na določila 101. člena Zakona o gospodarskih

družbah (Ur. list RS, št. 30/93, s spremembami in dopolnitvami do

novele ZGD-S, v nadaljevanju ZGD). Navedeno določilo predpisuje

osebno jamstvo družbenikov za obveznosti družbe z neomejeno

odgovornostjo po načelu subsidiarnega poroštva in v sekundarnem krogu

po načelu solidarnega poroštva. V primeru, da družbenikovo članstvo

preneha, ta odgovarja za obveznosti družbe, nastale do objave vpisa

prenehanja članstva (3. odst. 101. člena ZGD). Družbenik, ki

obveznost družbe izpolni pa ima regres, tako do družbe, kot do

ostalih družbenikov, pri čemer je pomembno notranje razmerje, ki se

presoja po kapitalskih deležih oziroma po dogovoru v družbeni

Navedeno pomeni, da gre v konkretni zadevi za spor med nekdanjim

družbenikom, družbo in sedanjima družbenikoma, za katerega bo treba

uporabiti pravo gospodarskih družb (1. točka 1. odst. 482. člena

Pritožbi je bilo treba ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti (3.

ZGD člen 101,  101.  ZPP člen 365,  365-3,  482,  482/1,  365,  365-3,  482,  482/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 359/06
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-05-25

Sklep o začasni odredbi je kot vrsta sodne odločbe lahko izvršilni

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog za

V pravočasni pritožbi je upnik predlagal razveljavitev izpodbijanega

Z izpodbijanim sklepom je podana bistvena kršitev določb postopka iz

14. točke 2. odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v

nadaljevanju: ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in

zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ), saj so njegovi razlogi nejasni.

Sodišče prve stopnje je namreč kljub ugotovitvi, da ima sklep o

začasni odredbi učinek sklepa o izvršbi, zaključilo, da ne more biti

izvršilni naslov v smislu 212. člena ZIZ.

Zato je bilo treba odločiti, kot je razvidno iz izreka tega sklepa

(3. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). V novem postopku

bo moralo sodišče prve stopnje upoštevati, da nedenarna obveznost

dolžnika (glej 1. točko izreka sklepa v prilogi A3) izvira iz sklepa

o začasni odredbi, ki je kot vrsta sodne odločbe lahko izvršilni

naslov (primerjaj z določbo 1. točke 2. odstavka 17. člena v zvezi z

18. členom in 212. členom ZIZ). Pri tem sodišče druge stopnje zgolj

pojasnjuje, da se 3. odstavek 212. člena ZIZ nanaša le na izpolnitev

zahtevane obveznosti, ki je v obravnavanem primeru v vzpostavitvi

zemljišča v prejšnje stanje. Če dolžnik namreč ne bi ravnal skladno z

upnikovim zahtevkom, se bo dejstvo, ali je svojo obveznost že

izpolnil, ugotavljalo v izvršilnem postopku - če bo upnik na podlagi

morebitnega sklepa o naložitvi sodnih penalov predlagal izvršbo

Odločitev o stroških pritožbenega postopka je sodišče druge stopnje

pridržalo za končno odločbo (3. odstavek 165. člena ZPP v zvezi s 15.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 156/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-02-10

Tu ne gre za tak sklep o stroških kot ga ima v mislih taksna tarifa v 3.odst. tarifne št. 2 ZST. Sklep o stroških je le tak sklep o stroških, ki ni del druge odločbe sodišča, ki se nanaša na glavno stvar. Ker je v konkretnem primeru sodišče prve stopnje umik predloga za izvršbo vzelo na znanje, izvršilni postopek ustavilo in obenem odmerilo izvršilne stroške upniku, upnik za tak sklep ni dolžan plačati sodne takse.

Pritožbi upnika se ugodi in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje r a z v e l j a v i.

Nadaljnji izvršilni stroški upnika znašajo 27.300,00 SIT.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da se sodna taksa za sklep o stroških z dne 10.03.2005 odmeri v višini 5.700,00 SIT.

Zoper ta sklep se pritožuje upnik po svojem pooblaščencu, odvetniku A.P.iz C., in sicer iz pritožbenih razlogov po 1.odst. 338.čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) in predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa. V pritožbi navaja, da je sodišče prve stopnje v obrazložitvi sklepa navajalo, da je bila taksa odmerjena v skladu s 3.odst. tarifne št. 3 Zakona o sodnih taksah (ZST), to določilo pa govori le o pravnih sredstvih. Upnik je v predmetnem primeru le delno skrčil predlog za izvršbo, za tak sklep pa ni predpisana taksna obveznost.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v nasprotju z določili ZST in Tarife sodnih taks. Res je, kar trdi v pritožbi upnik, da je sodišče prve stopnje napačno ravnalo že, ko je izpodbijani sklep utemeljevalo s 3.odst. tarifne št. 3 ZST, ki dejansko govori o pravnih sredstvih, za kar pa v predmetnem primeru ne gre. Sodišče prve stopnje je menilo, da je treba plačati takso tudi za tak sklep, kot ga je v predmetnem primeru izdalo dne 10.03.2005 pod opr.št. Ig 05/00044-32. S tem sklepom je delni umik predloga za izvršbo vzelo na znanje in izvršilni postopek ustavilo za plačanih 478.246,60 SIT, obenem pa je upniku odmerilo nadaljnje izvršilne stroške v znesku 6.000,00 SIT. Tu pa ne gre za tak sklep o stroških kot ga ima v mislih taksna tarifa v 3.odst. tarifne št. 2 ZST. Sklep o stroških je le tak sklep o stroških, ki ni del druge odločbe sodišča, ki se nanaša na glavno stvar. Ker je v konkretnem primeru sodišče prve stopnje umik predloga za izvršbo vzelo na znanje, izvršilni postopek ustavilo in obenem odmerilo izvršilne stroške upniku, upnik za tak sklep ni dolžan plačati sodne takse. Pritožbeno sodišče je zato ob ugoditvi pritožbi upnika izpodbijani sklep sodišča prve stopnje razveljavilo.

Upniku gredo stroški pritožbenega postopa, ki jih je sodišče druge stopnje odmerilo v skladu z Odvetniško tarifo.

ZST člen 2,  2/3,  3,  3/3,  2,  2/3,  3,  3/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cp 1357/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-01-11

odlog izvršbe - pravna sredstva - sklep o ugovoru

Tretja je predlagala odlog izvršbe šele 26.04.2005, vozilo pa je bilo na javni dražbi prodano 09.03.2005. Kupec pridobi stvar prosto vseh bremen in postane lastnik stvari tudi v primeru, ko dolžnik ni bil njen lastnik, že iz teh razlogov predlog za odlog izvršbe na vozilo ni utemeljen.

Pritožba se zavrne in p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopenjsko sodišče je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog M.R. za odlog izvršbe na osebni avtomobil znamke O.A. Ugotovilo je, da je bilo to vozilo na prvi javni dražbi dne 09.03.2005 že prodano, to je pred datumom prejema predloga za odložitev izvršbe, pa tudi sicer je ocenilo navedbe tretje v vlogi za pavšalne in ocenilo, da predlagateljica ni izkazala, da bi s takojšnjo izvršbo pretrpela nenadomestljivo škodo.

Zoper sklep se pritožuje M.R. (tretja) po pooblaščencu. V pritožbi zatrjuje, da je avtomobil, na katerega je bila dovoljena izvršba, njena izključna last, kar dokazuje prometno dovoljenje. Vozilo res uporablja njena hčerka, ki je dolžnica v tem izvršilnem postopku, izvršitelj pa je vozilo odvzel izpred njenega stanovanja. Hčerka uporablja vozilo za potrebe pritožnice, ker je bolna in ne more hoditi niti voziti in je vezana le na pomoč hčerke. Neverjetno pa se zdi pritožnici, da naj bi bil avto predmet dražbe 09.03.2005. Navaja, da je nemočna, da ne bo mogla do zdravnika, ker hči nima svojega vozila in da vse to zanjo pomeni nenadomestljivo škodo. Napoveduje sprožitev postopkov zoper odgovorne.

Prvostopenjsko sodišče je s sklepi z dne 09.04.2002, 18.11.2004 in 20.12.2004 dovolilo izvršbo na osebno vozilo. Zoper ta sklep je M.R. dne 16.02.2005 vložila ugovor s trditvijo, da je vozilo njena last. Ker je upnik trditvam tretje v svojem odgovoru nasprotoval, je prvostopenjsko sodišče moralo na podlagi 2. odst. 65.čl. ZIZ ugovor s sklepom z dne 19.04.2005 zavrniti s pojasnilom, da lahko vložnica ugovora v 30-ih dneh začne pravdo za ugotovitev, da izvršba na predmetno osebno vozilo ni dopustna. Tretja je predlagala odlog izvršbe šele 26.04.2005, iz spisovnih podatkov pa izhaja, da je bilo vozilo zarubljeno že 10.02.2005 (rubežni in cenilni zapisnik na listovni št. 46 in 47 spisa), vozilo pa na javni dražbi prodano 09.03.2005 (listovna št. 53 in 54 spisa). Ker 5.odst. 9.čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) določa, da pritožba in ugovor ne zadržita postopka, če ni v zakonu drugače določeno in ker po 5.odst. 96.čl. ZIZ kupec pridobi stvar prosto vseh bremen in postane lastnik stvari tudi v primeru, ko dolžnik ni bil njen lastnik, že iz teh razlogov predlog za odlog izvršbe na vozilo ni utemeljen.

Pritožbeno sodišče je zato pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2.tč. 365.čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 15.čl. ZIZ).

ZIZ člen 9,  9/5,  65,  65/2,  71,  96,  96/5,  9,  9/5,  65,  65/2,  71,  96,  96/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sodba I Cp 1013/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-01-17

odgovornost za zapustnikove dolgove - zamudne obresti

Znesek zamudnih obresti zaradi dedičevega nepravočasnega plačila zapustnikovega dolga ni omejen z višino vrednosti podedovanega premoženja.

Pritožba se zavrne in p o t r d i sodba sodišča prve stopnje.

Prvostopenjsko sodišče je z izpodbijano sodbo odločilo, da ostane v veljavi dajatveni del sklepa o izvršbi opr.št. I 2001/00186 z dne 06.04.2001, po katerem je dolžna tožena stranka plačati tožeči stranki glavnico 139.497,00 SIT. Glede zamudnih obresti pa je odločilo, da jih je dolžna tožena stranka plačati od navedene glavnice le od 14.11.2000 dalje, medtem ko je sklep za plačilo zakonskih zamudnih obresti pred navedenim datumom razveljavilo. Sklep o izvršbi je obdržalo v veljavi še za stroške izvršbe v višini 14.000,00 SIT in toženi stranki še naložilo, da je dolžna povrniti tožeči stranki 2.240,00 SIT nadaljnjih pravdnih stroškov.

Zoper sodbo se pritožujeta toženca po pooblaščenki. V pritožbi opozarjata, da sta dediča po pokojni dolžnici D.B., zapuščina po njej pa je obstajala v bistvu le iz hranilne knjižice, na kateri je bilo sredstev le v višini 196.795,72 SIT. Kot dediča odgovarjata po 142.čl. Zakona o dedovanju (ZD) za zapustničine dolgove le do višine vrednosti podedovanega premoženja, zato menita, da bi sodišče v sodbi moralo to zakonsko omejitev upoštevati.

Toženca v pritožbi zatrjujeta, da naj bi znašala vrednost podedovanega premoženja 196.795,72 SIT, sodišče prve stopnje pa je ugotovilo, da naj bi bila ta vrednost celo nižja in sicer le 142.212,20 SIT, kar je za pritožnika ugodneje. Ne glede na to pa je prisojena glavnica v višini 139.497,00 SIT nedvomno znotraj vrednosti podedovanega premoženja. Glede obresti je prvostopenjsko sodišče odločilo, da zahtevek tožeče stranke za plačilo obresti pred 14.11.2000 ni utemeljen, ker toženca kot dediča po zapustnici, ki je bila dejanska dolžnica, za višino dolga nista vedela temveč sta zanj izvedela šele 14.11.2000 in zato šele tedaj prišla v zamudo. Obresti od 14.11.2000 pa sta dolžna plačati ne glede na to, če bodo skupaj s prisojeno glavnico presegle vrednost podedovanega premoženja, saj se dedič, ki je zamudil s plačilom zapustnikovega dolga, ne more, kar zadeva zamudne obresti, sklicevati na omejitev plačilne dolžnosti z vrednostjo podedovanega premoženja. V tem delu gre namreč za osebno odgovornost dediča, ki na podlagi splošnih določil o zamudnih obresti zaradi zamude pri izpolnitvi denarne obveznosti dolguje poleg glavnice še zamudne obresti. Znesek zamudnih obresti zaradi dedičevega nepravočasnega plačila zapustnikovega dolga torej ni omejen z višino vrednosti podedovanega premoženja. Toženca kljub priporočeni pošiljki tožeče stranke, prejeti dne 14.11.2000, dolga nista pravočasno plačala, zato dolgujeta plačilo obresti iz naslova lastne in ne zapustničine obveznosti. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo zavrnilo in v izpodbijanem (ugodilnem) delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353.čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.