VSK sodba I Cp 479/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-10-11

Zgolj rojstvo otroka ne pomeni tako bistvene spremembe okoliščin, ki bi avtomatično opravičevala znižanje preživnine.

Pritožba se zavrne in p o t r d i sodba sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni zahtevek, da bi tožnik R. Š. plačeval za preživljanje mladoletnih hčera P. in U. Š. od vložitve tožbe dalje namesto dosedanjih 65.471,00 SIT, po 40.000,00 SIT za vsako od hčera. Hkrati je tožeči stranki naložilo, da mora toženi stranki povrniti pravdne stroške v višini 104.956,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 18.1.2005 dalje do plačila.

Zoper navedeno sodbo se pritožuje tožeča stranka po pooblaščencu iz vseh pritožbenih razlogov iz 1. odst. 338. člena Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP in pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbenemu zahtevku ugodi, toženi stranki pa naloži plačilo pravdnih stroškov tožeče stranke, podrejeno pa, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. V pritožbi navaja, da se izpodbijane sodbe ne da preizkusiti v delu, ki se nanaša na potrebe ml. toženk, ker sodišče prve stopnje ni ugotavljalo povečanja ali zmanjšanja njunih stroškov, ampak je samo odločilo "da so se stroški obeh deklet od razveze dalje nekaj povečali". Sodišče prve stopnje je ob ugotavljanju zmožnosti tožnika v zvezi s plačevanjem preživnine zmotno oziroma napačno ugotovilo dejansko stanje, ko je navedlo, da se je tožniku plača povečala za 21 % glede na višino plače v času razveze zakonske zveze. Res je, da je tožeča stranka v času razveze v povprečju zaslužila 278.879,00 SIT, vendar je bilo takrat upoštevano pri odmeri preživnine, da opravlja še pogodbeno delo pri toženki K. P. ter da mesečno zasluži še 15.000,00 SIT do 20.000,00 SIT. To pomeni, da je ob razvezi bil zaslužek tožeče stranke 300.000,00 SIT in zato se plača tožniku, ki sedaj prejema v povprečju 340.000,00 SIT neto, ni povečala za 21%. Ravno nasprotno, tožeča stranka sedaj zaradi konkurenčne klavzule v pogodbi o zaposlitvi ne more opravljati dodatnega dela. Sodišče prve stopnje pa bi moralo ugotavljati tudi zmožnosti toženke K. P., še zlasti, ker je toženka v pripravljalni vlogi z dne 22.12.2004 sama navedla, da razmišlja o redni zaposlitvi pri drugem delodajalcu in bo svojo firmo zaprla. Tožeča stranka je na glavni obravnavi 18.1.2005 tudi izpovedala, da je toženka K. P. svojo dejavnost v S. zaprla, vendar sodišče prve stopnje resničnosti navedb o spremembi zaposlitve ni ugotavljalo in je bilo zato dejansko stanje glede zmožnosti toženke prispevati k preživljanju mladoletnih otrok nepopolno ugotovljeno. Nadalje pritožba opozarja, da so se stroški najemnine tožene stranke bistveno spremenili, in sicer so se znižali kar za polovico, kar po mnenju tožeče stranke ne more biti nepomembno ob določanju primerne oziroma nižje preživnine. Poleg tega pa mld. toženki preživita pri tožeči stranki skupaj dva meseca na leto, in sicer dva vikenda v mesecu, vsake druge počitnice ter štirinajst dni med poletnimi počitnicami, tožeča stranka pa tudi v tem obdobju redno plačuje mesečno preživnino, poleg tega ima še "dodatne" mesečne stroške v višini 32.000,00 SIT ter stroške v zvezi s počitnicami. Tožeča stranka je na dan določitve preživnine živela pri svojem bratrancu in ne skupaj s toženko K. P. Iz navedenega izhaja, da tožeča stranka za oddih in razvedrila ob določanju preživnine v letu 2002 ni prispevala oziroma tudi v kolikor je prispevala, je bil to le manjši delež, saj ni imela svojega stanovanja, da bi lahko preživela čas s svojimi mld. hčerami. Zmotne so zato ugotovitve sodišča prve stopnje, da se razmere ob določitvi preživnine v letu 2002 glede na sedanje stike niso v ničemer spremenile, ker sodišče ob določitvi preživnine v letu 2002 teh okoliščin ni ugotavljalo, ni pa jih tudi ugotavljalo v postopku za znižanje preživnine. Tožeča stranka se je z mnenjem Centra za socialno delo seznanila iz obrazložitve sodbe, čeprav bi sodišče prve stopnje moralo stranke o mnenju seznaniti na glavni obravnavi, zato je sodišče prve stopnje bistveno kršilo določbe pravdnega postopka. Tožeča stranka ne more preizkusit odločitve o stroških, saj sodišče prve stopnje ni obrazložilo stroškov tožene stranke in je zato storilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke 2. odst. 339. člena ZPP.

Pritožba ni utemeljena. V obravnavani pravdni zadevi je sodišče prve stopnje ugotavljalo obstoj zatrjevanih spremenjenih okoliščin tako na strani tožeče kot tožene stranke ter vpliv teh spremenjenih okoliščin na že določeno preživnino. Ugotovilo je, da so se na strani tožnika od prvega določanja preživnine okoliščine sicer spremenile, saj se mu je rodila hčerka, vendar je hkrati ugotovilo, da ta sprememba glede na dohodke tožnika in njegove partnerke ni bistvena in ni razloga, da tožnik ob mesečnih prihodkih 340.000,00 SIT ne bi mogel plačevati s sodbo določene preživnine (65.471,00 SIT za vsako mld. toženko). Čeprav se je postopek za znižanje preživnine začel na predlog (tožbo) prizadetega - tožnika, pa je sodišče prve stopnje ugotavljalo tudi zatrjevane spremenjene okoliščine na drugi strani, konkretno torej tudi zatrjevane višje življenjske potrebe mld. toženk. Ugotovilo je sicer, da so se njune potrebe v zadnjem času glede na leta in fazo razvoja nedvomno povečale, vendar je ugotovilo tudi, da se povečane potrebe mld. toženk pokrijejo z razliko, kolikor se je od prvega določanja preživnine povečal otroški dodatek, to je iz 8.000,00 SIT na 30.000,00 SIT mesečno. Zato potreb toženk ni bilo potrebno tako natančno ugotavljati, kot to želi prikazati pritožba. Zmotno je tudi pritožbeno stališče, da bi sodišče v obravnavanem postopku moralo ponovno presoditi o možnostih vsakega izmed staršev v zvezi s preživljanjem otrok ter o vplivu teh možnosti na višino preživnine, ker je to bilo predmet pravdnega postopka za določitev preživnine. Res je, da je sodišče ob prvem določanju preživnine upoštevalo, da je tožnik v tistem obdobju poleg osebnega dohodka v višini 278.879,00 SIT, zaslužil še pogodbeno 15.000,00 SIT do 20.000,00 SIT, vendar se je tožnikov dohodek kljub temu povečal za več (za 13%) kot se je povečala preživnina (za 9%), kar ob dejstvu, da tožnik prejema osebni dohodek v višini povprečno 340.000,00 SIT neto mesečno, pomeni, da bo glede na višino preživnine (65.471,00 SIT za vsako mld. toženko) kljub rojstvu novega otroka zmogel plačevati preživnino, ne da bi bilo pri tem ogroženo preživljanje njegove nove družine. Glede preživninskih zmožnosti toženke K. P. (matere mld. toženk) pritožnik trdi, da bi sodišče moralo ugotavljati ali so se njene zmožnosti spremenile, glede na to, da je zaprla svojo dejavnost, pri tem pa niti ne trdi, da so se njene preživninske zmožnosti povečale, tako da bi lahko vplivale na višino preživnine. Prav tako tožnik neutemeljeno zahteva znižanje preživnine zato, ker mld. toženki v okviru stikov preživita z njim približno dva meseca na leto. Dejstvo je, da sta mld. toženki pri njem predvsem med vikendi in počitnicami, najvišji stroški pri šoloobveznih otrocih pa nastajajo v času šole. Poleg tega tožnik ni uspel izkazati, da je v obdobju takoj po razvezi ob stikih s hčerkama imel bistveno nižje izdatke z njima. Na podlagi teh ugotovitev je sodišče prve stopnje pravilno presodilo, da ugotovljene spremenjene okoliščine ne terjajo spremembe preživnine, tako bo moral tožnik še naprej plačevati preživnino določeno s sodbo opr.št. P 439/02 z dne 22.10.2002, valorizirano v skladu z obvestili CSD. Zgolj rojstvo otroka namreč ne pomeni tako bistvene spremembe okoliščin, ki bi avtomatično opravičevala znižanje preživnine. Ker je sodišče prve stopnje v skladu s 1. odst. 155. člena ZPP po skrbni presoji vseh okoliščin pravilno odločilo, kateri stroški tožene stranke so bili za pravdo potrebni, in jih je odmerilo v skladu z Zakonom o sodnih taksah (ZST) in Odvetniško tarifo (OT), so tudi pritožbene navedbe tožnika glede odmere stroškov postopka neutemeljene. Glede na zgoraj navedeno, se izkaže pritožba tožeče stranke za neutemeljeno, zato jo je pritožbeno sodišče zavrnilo ter v skladu z določilom 353. člena ZPP potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Zaradi neuspeha pritožbe bo moral pritožnik kriti sam svoje stroške pritožbenega postopka(prvi odstavek 165. člena ZPP in 154. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.