VSL sklep II Cp 447/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2005-04-07

O dedovanju kasneje najdene zapuščine je treba odločiti na novi

zapuščinski obravnavi, če zapuščino sestavlja premoženje, ki se

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne

Z izpodbijanim dodatnim sklepom o dedovanju je sodišče prve

stopnje ugotovilo obseg dodatne zapuščine po pokojni M. T. (točka I/1

izreka sklepa) in odločilo, da se ta dodeli vdovcu K. T. in hčerkama

K. F. ter P. G., vsakemu do 1/3 (II. točka izreka sklepa). Dedičem je

še naložilo, da vsak plača 1/3 stroškov postopka, vsak po 20.000,00

Zoper sklep se je pritožila dedinja K. F.. Obstoja katerega od v

zakonu predvidenih pritožbenih razlogov formalno ne uveljavlja.

Predlaga pa razveljavitev izpodbijanega sklepa in vrnitev zadeve

prvostopenjskemu sodišču v novo odločanje. Opozarja, da nepremičnine,

ki so navedene v točki I/1 izreka sklepa niso vpisane pri vl. št. 438

k.o. B. in 332 k.o. V., ampak pri vl. št. 639 k.o. B. in 373 k.o.

V.. Navedeno izhaja iz listin, ki so bile zapuščinskemu sodišču že

predložene. Vse nepremičnine, ki predstavljajo dodatno zapuščino, so

funkcionalno povezane z nepremičninami, ki so bile predmet dedovanja

na podlagi sklepa opr. št. II D 351/91, z dne 23.9.1991. To pomeni,

da so sestavni del zaščitene kmetije. Zato bi se morale, tudi glede

nepremičnin, ki predstavljajo dodatno zapuščino, uporabiti določbe

Zakona o dedovanju kmetijskih gospodarstev (74. člen ZDen). To velja

toliko bolj ob dejstvu, da bi bile te nepremičnine, če ne bi bilo

nacionalizacije, predmet dedovanja že v letu 1991, kar pomeni, da bi

tudi zanje veljal enak režim dedovanja, kot za nepremičnine, ki so

sestavljale zapuščino ob izdaji sklepa o dedovanju z dne 23.9.1991.

Glede na to, da je bil v letu 1991 po pokojni M. T. izveden

zapuščinski postopek ob upoštevanju posebnih predpisov, ki urejajo

dedovanje zaščitenih kmetij, sodišče izpodbijanega sklepa ne bi smelo

izdati brez naroka in ob sklicevanju na določbo 221. člena Zakona o

dedovanju, ampak bi moralo pred izdajo sklepa o dedovanju razpisati

narok. Tako določa tudi 1. odstavek 74. člena ZDen. Do pomote je

prišlo tudi pri navedbi nominalne vrednosti premoženja, ki je bilo

vrnjeno v obliki obveznic. Prava vrednost znaša 24.891,00 DEM.

Pritožnica ima v zapuščinskem postopku pooblaščenko. Zato bi moralo

sodišče sklep o dedovanju vročiti tudi njej.

S tem, ko je sodišče prve stopnje, kljub temu, da je vedelo,

da ima dedinja K. F. pooblaščenko, dodatni sklep o dedovanju vročilo

neposredno pritožnici, ni storilo bistvene kršitve določb pravdnega

postopka, saj napačna vročitev ni vplivala na procesni položaj

pritožnice (1. odstavek 137. člena ZPP, v zvezi s 1. odstavkom 339.

člena ZPP in 163. členom Zakona o dedovanju - ZD).

Utemeljena pa je pritožba v delu, ki opozarja, da bi moralo

sodišče prve stopnje pred izdajo dodatnega sklepa o

dedovanju, razpisati zapuščinsko obravnavo. V pravni teoriji

je uveljavljeno stališče, da je treba o dedovanju kasneje

najdene zapuščine odločiti na novi zapuščinski obravnavi,

kadar zapuščino sestavlja premoženje, ki se obravnava po

različnih predpisih (primerjaj dr. Karel Zupančič, Dedno

pravo, Časopisni zavod Uradni list Republike Slovenije 1991,

stran 204). S prvim sklepom o dedovanju po zapustnici M.T. z dne

23.9.1991 je bilo odločeno o dedovanju zaščitene kmetije, ob

upoštevanju določb takrat veljavnega Zakona o dedovanju kmetijskih

zemljišč in zasebnih kmetijskih gospodarstev (kmetij). Novo

zapuščinsko maso sestavlja tudi nepremično premoženje. Ob izdaji

dodatnega sklepa o dedovanju sodišče prve stopnje ni razpolagalo s

podatkom za kakšne nepremičnine gre in po katerem od predpisov bo

treba odločiti o dedovanju te nove zapuščinske mase.

Da bi sodišče prve stopnje moralo opraviti nov zapuščinski

postopek, izhaja tudi iz določbe 1. odstavka 74. člena

Zakona o denacionalizaciji (ZDen). Čeprav je z dodatnim

sklepom o dedovanju odločeno o premoženju, ki ga je

zapustnica pridobila z dedovanjem po svojem stricu, torej

(na videz) ne gre za premoženje, pridobljeno v postopku

denacionalizacije, pa iz podatkov v spisu izhaja, da je bila

zapustnica v času, ko je bil izdan sklep o dedovanju po

njenem stricu (11.10.1996), že mrtva. V zapuščinskem

postopku po R. J., katerega zapuščino je sestavljalo premoženje, ki

je bilo pridobljeno v denacionalizacijskem postopku, bi morali

sodelovati dediči po sedanji zapustnici, M. T.. V tem primeru bi bilo

predmet dedovanja premoženje, pridobljeno v denacionalizacijskem

postopku, za katerega pa že citirani 1. odstavek 74. člena ZDen

predpisuje opravo novega zapuščinskega postopka.

Pokaže se torej, da je sodišče prve stopnje, s tem, ko pred

izdajo dodatnega sklepa ni opravilo zapuščinske obravnave,

pritožnici odvzelo možnost obravnavanja (8. točka 2.

odstavka 339. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD). Navedena

kršitev narekuje razveljavitev izpodbijanega sklepa in

vrnitev zadeve prvostopenjskemu sodišču v nov postopek (3.

točka 365. člena ZPP v zvezi z 354. členom ZPP in 163.

členom ZD). V ponovljenem postopku bo sodišče prve stopnje

moralo upoštevati tudi navedbo pritožbe o napačni vl. št. in

o napaki pri nominalni vrednosti obveznic.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.