VSL sklep III Cp 6331/2005
Sodna praksa višjih sodišč, 2006-03-02

CIVILNO PROCESNO PRAVO - IZVRŠILNO PRAVO - STATUSNO PRAVO

Iz odločbe Ustavnega sodišča RS št. U-I-135/00-77 z dne 9.10.2002 ne

izhaja, da so pasivni družbeniki (to je tisti, ki ne odgovarjajo za

obveznosti izbrisane gospodarske družbe) tisti, ki so bili dejansko

pasivni, temveč tisti, ki niso mogli vplivati (imeti vpliva) na

poslovanje družbe (to jasno izhaja npr. iz 49. točke v zvezi s 74.,

75. in 76. točko obrazložitve ustavne odločbe). Upravljanje družbe je

namreč temeljna zakonska, članska in pogodbena pravica družbenikov;

družbeniki so individualni nosilci pravic upravljanja družbe. Vendar

pa to ne predstavlja zgolj in samo pravic.

I. Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje v izreku pod

točkami 1., 4., 5., in 6. spremeni tako, da se v tem delu glasi: "1.

Ugovor prve dolžnice zoper sklep z dne 15.2.2005 se zavrne. 4.

Nadaljnji upnikovi stroški se odmerijo na 29.580,00 SIT z zakonskimi

zamudnimi obrestmi od izdaje sklepa sodišča prve stopnje do plačila."

II. Dolžnica je dolžna v 8 dneh upniku povrniti 13.563,00 SIT

stroškov pritožbenega postopka z zakonskimi zamudnimi obrestmi od

prvega dne po preteku paricijskega roka do plačila.

Sodišče prve stopnje je ugodilo ugovoru prve dolžnice, razveljavilo

sklep o nadaljevanju izvršbe zoper njo in predlog v tem delu zavrnilo

(1. točka izreka sklepa), ugovor dolžnika zoper ta sklep pa zavrnilo

kot neutemeljenega in potrdilo sklep o nadaljevanju izvršbe zoper

njega (2. točka izreka sklepa), prav tako pa je zavrnilo tudi njegovo

zahtevo za odpravo nepravilnosti (3. točka). Nadaljnje izvršilne

stroške upnika je odmerilo na 17.790,00 SIT z zakonskimi zamudnimi

obrestmi od izdaje sklepa do plačila (4. točka), upniku pa naložilo,

da prvi dolžnici povrne stroške izvršilnega postopka v znesku

114.444,00 SIT (5. točka). Odredilo je še, da se po pravnomočnosti

sklepa v zemljiški knjigi izbriše zaznamba sklepa o izvršbi pri

dolžničinih nepremičninah (6. točka izreka sklepa). Zoper 1., 4., 5.

in 6. točko izreka sklepa se je pravočasno pritožil upnik zaradi

zmotne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega

prava. Sodišče je odločilo, da je imela dolžnica pasivno vlogo v

družbi, kar naj bi bilo razvidno iz njene neseznanjenosti s

poslovanjem družbe. Iz obrazložitve ustavne odločbe št. U-I-135/00 z

dne 9.10.2002 izhaja, da je bistveno ugotavljanje vpliva in ne

seznanjenosti, ki ga je imel posamezni družbenik na poslovanje

družbe. Iz 42. točke obrazložitve je razvidno, da nadaljevanje

izvršbe zoper družbenike ni ustavno sporna, če je to prizadelo

družbenike, ki jim je pripisati premalo skrbno ravnanje v zvezi z

uskladitvijo družbe z Zakonom o gospodarskih družbah (v nadaljevanju

ZGD) - torej kot posledico neizpolnjevanja obveznosti, zaradi česar

je prizadeta varnost upnikov. Točka 44 obrazložitve poudarja, da je

treba razlikovati med delničarji delniških družb in družbeniki družb

z omejeno odgovornostjo, kar je bila družba E. d.o.o. Za te družbe

sta značilna manjše število družbenikov in tesnejša povezanost

družbenikov z družbo. Točka 74 obrazložitve pa ponovno govori o

vplivu, ki ga je imel posamezen družbenik na poslovodstvo. Dolžnika

sta imela lastniške deleže v višini 75% oziroma 25% osnovnega

kapitala. Glede na to in glede na izpovedbe zaslišanih sta oba imela

vpliv na poslovanje družbe v skladu z ZGD in ju ni mogoče šteti za

neprave oziroma pasivne družbenike v smislu obrazložitve ustavne

odločbe. Sodišče je v 4. točki izpodbijanega sklepa upniku glede na

izid postopka odmerilo le polovico priglašenih stroškov. Vsi stroški

so upniku dejansko nastali in bi mu nastali v enaki višini, tudi če

bi bil dolžnik samo eden. Višina zahtevka upnika tudi ni bila

prepolovljena, da bi zato ne bil neupravičen do povračila celotnih

stroškov. Vsi stroški so nastali zaradi dolga, ki je predmet tega

izvršilnega postopka in noben strošek ni vezan samo na enega

dolžnika, zato je odločitev napačna. Upnik priglaša še stroške za

pristop na zadnji narok dne 3.10.2005 in pritožbene stroške ter

predlaga, da pritožbeno izpodbijani sklep spremeni tako, da zavrne

ugovor dolžnice in odmeri upniku stroške v celoti kot nadaljnje

izvršilne stroške, podrejeno pa, da ga razveljavi in zadevo vrne

sodišču prve stopnje v nov postopek. Pritožba je utemeljena. Upnik se

sicer pritožuje tudi zaradi zmotne ugotovitve dejanskega stanja, a

dejanskih zaključkov sodišča prve stopnje ne izpodbija, pač pa samo

materialnopravni zaključek, da je bila dolžnica pasivna družbenica

družbe E. d.o.o. Sodišče prve stopnje je ta svoj materialnopravni

zaključek napravilo takole: 11.ugotovilo je, da je imela dolžnica v

družbi 75% poslovni delež, 12.nato pa zaključilo, da presoja

vprašanja, ali je imela v družbi aktivno ali pasivno vlogo in kakšna

so bila dejansko vzpostavljena notranja razmerja med družbeniki in

ali se je tudi dejansko aktivno vključevala v poslovanje družbe, daje

negativni odgovor, kar pomeni, da je bila pasivna družbenica družbe;

njena vloga je bila namreč nikakršna in ni bila seznanjena s

poslovanjem družbe in se direktor družbe z njo ni usklajeval.

Vprašanje, ki ga vsebuje druga alinea prejšnjega odstavka, pa si je

sodišče prve stopnje zastavilo napačno in zato tudi odgovor nanj ne

pomeni pravilnega odgovora za odločitev o utemeljenosti dolžničinega

ugovora. Iz odločbe Ustavnega sodišča RS, na katero se sklicuje upnik

v pritožbi in ki jo je kot podlago odločitve sprejelo tudi sodišče

prve stopnje, namreč ne izhaja, da so pasivni družbeniki (to je

tisti, ki ne odgovarjajo za obveznosti izbrisane gospodarske družbe)

tisti, ki so bili dejansko pasivni, temveč tisti, ki niso mogli

vplivati (imeti vpliva) na poslovanje družbe (to jasno izhaja npr. iz

49. točke v zvezi s 74., 75. in 76. točko obrazložitve ustavne

odločbe). Upravljanje družbe je namreč temeljna zakonska, članska in

pogodbena pravica družbenikov; družbeniki so individualni nosilci

pravic upravljanja družbe. Vendar pa to ne predstavlja zgolj in samo

pravic. Med upravljalska upravičenja sodi npr. tudi obveznost

ohranjanja osnovnega kapitala. Nedelujoče (gospodarsko mrtve) družbe

ogrožajo varnost pravnega prometa, družba oziroma družbeniki takšne

družbe pa imajo možnost takšno družbo bodisi likvidirati bodisi

začeti stečajni postopek. Ker tega niso storili, družba pa ne deluje,

je zakonodajalec z zakonom (Zakonom o finančnem poslovanju podjetij)

določil sankcije (izbris družbe iz sodnega registra in odgovornost

/aktivnih/ družbenikov za obveznosti izbrisane družbe), katerih namen

je zaščita položaja upnikov oziroma zmanjšanje nevarnosti poslovanja

v pravnem prometu. Zato se odgovornost družbenikov presoja v

odvisnosti od vpliva, ki so ga ne le dejansko imeli na poslovanje

družbe in nastanek obveznosti družbe, temveč od tega ali so tak vpliv

lahko imeli. V nasprotnem primeru bi seveda lahko bili vsi družbeniki

izbrisane družbe dejansko pasivni družbeniki (nemalokrat pride ravno

zaradi tega do izbrisa družbe) in bi družba pravnih naslednikov sploh

ne imela. Izhodišče presoje pasivnosti družbenika, kot si ga je

zastavilo sodišče prve stopnje, je torej napačno. Pritožbeno sodišče

tako ugotavlja, da je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo

materialno pravo - Zakon o finančnem poslovanju podjetij v zvezi z

ustavno odločbo št. U-I-135/00-77 z dne 9.10.2002 (Uradni list RS,

št. 93/2002). Ker pa dolžnica v ugovoru niti ni trdila, da bi ne

mogla imeti vpliva na poslovanje družbe, je pritožbeno sodišče

izpodbijani sklep spremenilo tako, da je na podlagi 3. točke 365.

člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 15.

členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju) zavrnilo

ugovor upnice zoper sklep z dne 15.2.2005, torej sklep, s katerim je

sodišče prve stopnje nadaljevalo izvršbo, dovoljeno s sklepom z dne

12.2.2001 zoper družbo E. d.o.o., zoper njo in na njene nepremičnine

(1. točka I. točke izreka tega sklepa). Prva posledica spremembe

odločitve o ugovoru je, da ostaja izvršba zaznamovana v zemljiški

knjigi (zato je iz spremenjene odločitve odpadel del izreka, ki ga je

vseboval sklep sodišča prve stopnje pod točko 6), druga pa, da se

glede na spremenjen uspeh strank spremeni tudi odločitev o izvršilnih

stroških. Ker je upnik v ugovornem postopku v celoti uspel, mu

pripadajo vsi stroški tega postopka, ki jih je sicer priznalo že

sodišče prve stopnje, a jih je delilo na pol glede na to, da je uspel

le zoper enega od dveh družbenikov. Dolžnici glede na to, da z

ugovorom ni uspela, stroški ne pripadajo. Spremenjeno odločitev o

stroških, ki je bila do sedaj vsebovana v 4. in 5. točki izreka

sklepa sodišča prve stopnje, sedaj nadomešča 4. točka I. točke izreka

tega sklepa (2. in 3. točka izreka sklepa sodišča prve stopnje pa

ostajata enaki, saj s pritožbo nista bili izpodbijani). O priglašenih

stroških za narok dne3.10.2005 pritožbeno sodišče ni odločalo, saj

gre za stroške, ki so nastali v postopku pred sodiščem prve stopnje

in mora o njih odločiti to sodišče. Ker je upnik s pritožbo uspel, je

upravičen tudi do povrnitve pritožbenih stroškov. Te stroške

predstavljajo stroški sodne takse za pritožbo (13.300,00 SIT) in

poštnine 263,00 SIT, medtem ko (v višini 13.200,00 SIT priglašeni)

materialni stroški in stroški sestave pritožbe niso izkazani (upnika

ne zastopa odvetnik, materialni stroški pa niso posebej opredeljeni).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.