TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 457/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-19

Sodišče prve stopnje bi moralo v obrazložitvi izpodbijanega sklepa navesti razloge, zakaj je odmerilo stroške izvršilnega postopka prav v znesku 9.200,00 SIT. Ker tega ni storilo, prvostopenjskega sklepa v tem delu ni mogoče preizkusiti.

Pritožbi se ugodi, sklep o izvršbi se v II. točki izreka razveljavi v delu, ki se nanaša na odločitev o stroških izvršilnega postopka, in se zadeva v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom izvršbo delno ustavilo za dne 04.12.2000 plačanih 91.260,00 SIT (I. točka izreka) ter dovolilo izvršbo (na podlagi verodostojne listine) zaradi izterjave glavnice v znesku 10.256,58 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 05.12.2000 dalje do plačila in izvršilnih stroškov, katere je odmerilo v znesku 9.200,00 SIT, z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 03.01.2001 dalje do plačila (II. točka izreka). Upnica se je proti stroškovnemu delu II. točke izreka prvostopenjskega sklepa pravočasno pritožila. Navedla je, da je sodišče v izreku izvršilne stroške sicer odmerilo, vendar pa svoje odločitve ni obrazložilo. Pri tem je priglasila stroške pritožbe. Pritožba je utemeljena. Sodišče druge stopnje ob preizkusu izpodbijanega dela prvostopenjskega sklepa ugotavlja, da je podana bistvena kršitev določb postopka iz 14. tč. 2. odst. 339. čl. in 366. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) v zvezi s 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ). Izpodbijani sklep namreč nima razlogov, zakaj je sodišče prve stopnje stroške izvršilnega postopka odmerilo prav v znesku 9.200,00 SIT; zato ga v tem delu ni mogoče preizkusiti. Tudi iz stroškovnikov upnice z dne 22.11.2000 (list. št. 3) in z dne 05.12.2000 (list. št. 5) namreč ni razvidno, katere stroške (katere stroškovne postavke) in v kakšnem obsegu je sodišče upnici priznalo. Iz tega razloga je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in prvostopenjski sklep v izpodbijanem delu (stroškovnem delu iz II. točke izreka) razveljavilo ter zadevo v tem obsegu vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ), v katerem bo moralo o stroških izvršilnega postopka ponovno odločiti, upoštevajoč materialnopravne določbe tako, da bo za svojo odločitev navedlo vsa odločilna dejstva. Odločitev o pritožbenih stroških se po določbi 3. odst. 165. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ pridrži za novo stroškovno odločbo.

ZIZ člen 15,  15.  ZPP člen 339,  339/2,  339/2-14,  339,  339/2,  339/2-14.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 499/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-21

ustavitev izvršbe - izvršba na premičnine - izvršba na plačo - predujem za stroške

Ker sodelovanje izvršitelja pri izvršbi na plačo in druge stalne denarne prejemke ni potrebno, zaradi neplačila predujma za stroške izvršitelja ni mogoče ustaviti izvršbe na plačo, temveč samo izvršbo na premičnine.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da se glasi: "Izvršba na premičnine se ustavi." Dolžnik mora upniku povrniti stroške pritožbenega postopka v znesku 20.483,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dne 21.6.2001 dalje do plačila.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ustavilo izvršbo, ker upnik v postavljenem roku ni založil predujma za stroške izvršitelja. Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je sodišče prve stopnje dovolilo tudi izvršbo na plačo dolžnika, katera se izvaj in upnik prejema nakazila od dolžnikovega dolžnika, zato ni bilo podlage za ustavitev celotne izvršbe. Pritožba je utemeljena. Iz upnikovega predloga za izvršbo z dne 10.7.1998 je razvidno, da je slednji res predlagal dve izvršilni sredstvi, in sicer rubež plače te rubež premičnin, kar je sodišče dovolilo s sklepom o izvršbi z dne 5.10.1998. Ker sodelovanje izvršitelja pri izvršbi na plačo in druge stalne denarne prejemke ni potrebno (prim. 129. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ), zaradi neplačila predujma za stroške izvršitelja ni mogoče ustaviti izvršbe na plačo, temveč samo izvršbo na premičnine. Ker je odločitev sodišča prve stopnje o ustavitvi celotne izvršbe materialno pravno napačna, na kar pravilno opozarja upnik v pritožbi, je sodišče druge stopnje na podlagi 3. točke 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ upnikovi pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep spremenilo, kot izhaja iz izrek te odločbe. Upnikova pritožba je bila za izvršbo potrebna, zato mu mora dolžnik povrniti stroške te pritožbe (5. odst. 38. čl. ZIZ), ki obsegajo stroške sestave pritožbe (187,5 odvetniške točke), materialne stroške v višini 2% in stroške DDV v višini 19%, kar znese ob upoštevanju vrednosti odvetniške točke 90,00 SIT skupaj 20.483,00 SIT. Priglašenih stroškov sodne takse sodišče upniku ni priznalo, ker se za pritožbo zoper sklep o ustavitvi izvršbe taksa ne plačuje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 445/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-06

prenehanje pravne osebe - ustavitev izvršbe

Upnik sam v pritožbi pritrjuje ugotovitvam prvostopenjskega sodišča, da je bil zoper dolžnika M... d.o.o. T... s sklepom St 4/2000 začet in zaključen stečajni postopek, dolžnik kot pravna oseba pa tudi izbrisan iz sodnega registra, s tem pa pritrjuje tudi ugotovitvam sodišča o načinu prenehanja dolžnika. Zoper neobstoječega dolžnika pa izvršbe ni mogoče opraviti in dolžnik ne more biti več stranka izvršilnega postopka. Ker gre za situacijo, ko dolžnik nima pravnega naslednika, da bi se omenjena pomanjkljivost lahko odpravila, je sodišče imelo podlago za ustavitev izvršbe zoper navedenega dolžnika v 5. odst. 81. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje. Pritožnik sam nosi svoje pritožbene stroške.

Z uvodoma citiranim sklepom je sodišče prve stopnje izvršbo zoper dolžnika M... d.o.o. T... ustavilo, ker je bil zoper dolžnika začet in zaključen stečajni postopek, dolžnik pa je že tudi izbrisan iz sodnega registra. Zoper navedeni sklep se je pravočasno pritožil upnik s predlogom, naj pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi, saj je pri sodišču podal dne 22.1.2001 predlog za nadaljevanje izvršbe zoper ustanovitelja družbe. Priglasil je pritožbene stroške. Pritožba ni utemeljena. Kot izhaja iz spisovnega gradiva, sodišče o upnikovem predlogu za nadaljevanje izvršbe zoper ustanovitelje družbe še ni odločalo. Z izpodbijanim sklepom pa je ustavilo izvršbo zoper dolžnika M... d.o.o. T.... Upnik sam v pritožbi pritrjuje ugotovitvam prvostopenjskega sodišča, da je bil zoper dolžnika M... d.o.o. T... s sklepom St 4/2000 začet in zaključen stečajni postopek, dolžnik kot pravna oseba pa tudi izbrisan iz sodnega registra, s tem pa pritrjuje tudi ugotovitvam sodišča o načinu prenehanja dolžnika. Zoper neobstoječega dolžnika pa izvršbe ni mogoče opraviti in dolžnik ne more biti več stranka izvršilnega postopka. Ker gre za situacijo, ko dolžnik nima pravnega naslednika, da bi se omenjena pomanjkljivost lahko odpravila, je sodišče imelo podlago za ustavitev izvršbe zoper navedenega dolžnika v 5. odst. 81. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ. Ker izrecno uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani, prvostopenjsko sodišče pa tudi ni zagrešilo kršitev, na katere je pritožbeno sodišče dolžno paziti po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ), je pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). Izrek o stroških temelji na 1. odst. 165. čl. v zvezi s 1. odst. 154. čl. ZPP in 15. čl. ZIZ. Ker upnik s pritožbo ni uspel, mora sam nositi svoje pritožbene stroške.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 480/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-06

izvršba na podlagi verodostojne listine - verodostojna listina - pogodba

Iz trditev predloga za izvršbo izhaja, da upnik izvršbo predlaga na podlagi pogodbe o kratkoročnem posojilu, čeprav je uvodoma zapisal, da gre za izvršbo na podlagi verodostojne listine. Fotokopijo omenjene pogodbe je predlogu tudi priložil. In ker pogodba ni verodostojna listina iz 2. odst. 23. čl. ZIZ, predlog za izvršbo ne more biti utemeljen.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se spremeni tako, da se predlog za izvršbo zavrne.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom o izvršbi na podlagi verodostojne listine dolžniku naložilo, naj plača upniku izterjevano terjatev, in dovolilo predlagano izvršbo. Proti temu sklepu je vložil dolžnik pravočasen ugovor. Sodišče prve stopnje je ugovor predložilo pritožbenemu sodišču, naj o njem odloči kot o pritožbi (2. odst. 54. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju, v nadaljevanju ZIZ). Pritožbeno sodišče je ugovor tako tudi obravnavalo. Pritožba je utemeljena. V okviru uradoma upoštevnih razlogov (2. odst. 350. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ) pritožbeno sodišče ugotavlja, da izpodbijani sklep nasprotuje 1. in 2. odst. 23. čl. ZIZ. Iz trditev predloga za izvršbo izhaja, da upnik izvršbo predlaga na podlagi pogodbe o kratkoročnem posojilu, čeprav je uvodoma zapisal, da gre za izvršbo na podlagi verodostojne listine. Fotokopijo omenjene pogodbe je predlogu tudi priložil. In ker pogodba ni verodostojna listina iz 2. odst. 23. čl. ZIZ, predlog za izvršbo ne more biti utemeljen. Ni namreč izkazan z listino iz 2. odst. 23. čl. ZIZ. Tako se izkaže, da je sodišče prve stopnje zmotno presodilo, da so podane predpostavke za dovolitev izvršbe na podlagi verodostojne listine. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče izpodbijani sklep spremenilo in odločilo, kot je razvidno iz izreka sklepa (3. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 527/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-27

predlog za izvršbo - nadaljevanje izvršbe

Ker so po 1. odst. 32. čl. ZIZ lahko predmet izvršbe za poplačilo denarne terjatve le dolžnikove stvari, upnica na vozilu, ki ni več v lasti dolžnika, ni mogla uspešno predlagati nadaljevanja izvršbe.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi. Upnica sama krije stroške pritožbe.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo upničin predlog za zaznambo rubeža osebnega avtomobila in prepoved njegove odtujitve. V pravočasni pritožbi je upnica navedla, da je v predlogu za nadaljevanje izvršbe zahtevala zaznambo rubeža in prepoved odtujitve premičnine v evidenci registriranih vozil Upravne enote Krško, ne pa Okrajnega sodišča v Krškem. Po njenem mnenju pa ji tudi sicer ni bilo treba predlagati rubeža in prepovedi odtujitve premičnine že v predlogu za izvršbo. Priglasila je stroške. Pritožba ni utemeljena. Upničina pritožbena navedba, da ji v predlogu za izvršbo ni treba natančneje označiti premičnin, je utemeljena. Upnik lahko namreč predlaga le rubež in cenitev premičnin, sodišče pa lahko na njegov predlog do konca izvršilnega postopka poleg že dovoljenih oz. namesto že dovoljenih predmetov dovoli nadaljevanje izvršbe še na drugih predmetih oz. z drugimi predmeti (prim. 2. odst. 81. čl. v zvezi s 3. in 1. odst. 34. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ)). Upnica v predlogu za nadaljevanje izvršbe z dne 13.03.2001 (redna št. 3) ni predlagala zaznambe rubeža vozila in prepovedi njegove odtujitve v evidenci, ki naj bi jo vodilo Okrajno sodišče v Krškem, temveč je v skladu z 2. odst. 81. čl. ZIZ pravilno predlagala zaznambo v evidenci registriranih vozil in v prometnem dovoljenju, ki ju vodi Upravna enota Krško. Vendar pa je iz dopisa Upravne enote Krško z dne 19.04.2001 (redna št. 7) razvidno, da je dolžnik v januarju 2001 prodal osebno vozilo znamke AUDI 100 2.3 E, letnik 1994, reg. št. KK ..., katerega rubež in cenitev ter zaznambo rubeža s prepovedjo odtujitve v evidenci motornih vozil je upnica predlagala dne 13.03.2001. Ker so lahko po 1. odst. 32. čl. ZIZ predmet izvršbe za poplačilo denarne terjatve le dolžnikove stvari, upnica na navedenem vozilu tako ni mogla več uspešno predlagati izvršbe. Iz tega razloga je sodišče druge stopnje pritožbo zavrnilo in prvostopenjski sklep potrdilo. Odločitev sodišča prve stopnje je tako pravilna in zakonita; čeprav iz drugih (materialnopravnih) razlogov. Zato je bilo treba neutemeljeno pritožbo zavrniti in izpodbijani sklep potrditi (2. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ). Upnica s pritožbo ni uspela; zato je sodišče druge stopnje na podlagi 1. odst. 165. čl. v zvezi s 1. odst. 154. čl. ZPP, oba v zvezi s 15. čl. ZIZ, odločilo, da sama krije svoje pritožbene stroške.

ZIZ člen 32,  32/1,  34,  34/1,  34/3,  81,  81/2,  32,  32/1,  34,  34/1,  34/3,  81,  81/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 614/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-16

Iz razlogov izpodbijane sodbe sledi, da je sodišče prve stopnje svojo odločitev pravilno oprlo na pomanjkljivo trditveno podlago ugovora o napakah izpolnitve naročila oglasa tožene stranke. Tožena stranka bi si tovrstni ugovor proti plačilu za opravljeno storitev res lahko zagotovila le, če bi pravočasno grajala v tem postopku zatrjevano pomanjkljivost pri izvršitvi naročila tožene stranke (prim. 2. odst. 616. čl. ZOR).

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje. Pritožnik sam nosi stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo vzdržalo v veljavi sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. Ig 98/08393 z dne 13.11.1998 v 1. in 3. tč. izreka. Tako je odločilo zato, ker je ugotovilo, da tožena stranka ni navajala dejstev v zvezi s pravočasnostjo reklamcije pravilne izpolnitve naročene objave oglasa. Proti sodbi sodišča prve stopnje vlaga pravočasno pritožbo tožena stranka. V pritožbi uveljavlja pritožbeni razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Pritožbenemu sodišču predlaga, naj izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne, ali pa naj izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila. Pritožba ni utemeljena. Iz razlogov izpodbijane sodbe sledi, da je sodišče prve stopnje svojo odločitev pravilno oprlo na pomanjkljivo trditveno podlago ugovora o napakah izpolnitve naročila oglasa tožene stranke. Tožena stranka bi si tovrstni ugovor proti plačilu za opravljeno storitev res lahko zagotovila le, če bi pravočasno grajala v tem postopku zatrjevano pomanjkljivost pri izvršitvi naročila tožene stranke (prim. 2. odst. 616. čl. ZOR). To pa pomeni, da bi v tem gospodarskem sporu morala zatrjevati in dokazovati tudi pravočasnost grajanja. Uvodoma omenjenega stališča sodišča prve stopnje pritožnik niti ne izpodbija. Ne držijo tedaj niti pritožbene trditve, češ da se je sodišče odločilo šele po vpogledu v dokumentacijo, ki jo je na naroku za glavno obravnavo predložila tožeča stranka. Ta ni bila pravno pomembna. Iz doslej razloženega sledi, da ugovor o napakah izpolnitve v obravnavanem primeru ne more imeti posledic, ki jih želi pritožnik. Sodišče prve stopnje je zato pravilno uporabilo materialno pravo, ko je toženi stranki naložilo plačilo za opravljeno storitev (600. čl. ZPP). Tako se izkaže, da tudi niso odločilne očitane pomanjkljivosti v zvezi s potekom postopka pred sodiščem prve stopnje. Te niso mogle vplivati na pravilnost in zakonitost izpodbijane sodbe (1. odst. 339. čl. ZPP). Glede na navedeno je pritožbeno sodišče, potem ko je ugotovilo, da niso podane postopkovne kršitve, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP), odločilo, kot je razvidno iz izreka sodbe (353. čl. ZPP). Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na 1. odst. 154. čl. v zvezi s 1. odst. 165. čl. ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 745/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-27

Napaka v poslovanju odvetniške pisarne (vabilo za narok v eni zadevi je bilo pomotoma pripeto k dokumentaciji v drugi zadevi) je očitno neupravičen razlog za vrnitev v prejšnje stanje. Zato kljub priloženim dokazom razpis naroka po 2. odst. 120. čl. ZPP ni bil potreben.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Z izpodbijanim sklepom prvostopno sodišče predlogu tožeče stranke za vrnitev v prejšnje stanje ni ugodilo. Zoper sklep se pritožuje tožeča stranka zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka. Navaja, da sodišče v izpodbijanem sklepu ni navedlo razlogov zakaj je njena zamuda na narok, zaradi katere je zahtevala vrnitev v prejšnje stanje, neupravičena. Predlagala je tudi izvedbo dokazov, ki pa jih sodišče ni izvedlo, saj ni razpisalo naroka. Pritožba ni utemeljena. Uveljavljani pritožbeni razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 14. tč. 2. odst. 339. čl. ZPP ni podan. Razlogi o tem, zakaj prvostopno sodišče šteje, da vrnitev v prejšnje stanje ni upravičena, so v izpodbijanem sklepu navedeni in obrazloženi. Tožeča stranka tudi v pritožbi ne zanika, da je bila na narok za glavno obravnavo dne 17.4.2001 pravilno vabljena. Sicer pa dejstvo, da je prejela vabilo, dokazuje povratnica v spisu. Zato napaka v poslovanju njene odvetniške pisarne, zaradi katere je prišlo do spregleda vabila, tudi po oceni pritožbenega sodišča predstavlja očitno neupravičen razlog. To stališče je potrjeno tudi v dosedanji sodni praksi. Zato prvostopno sodišče pravilno njenemu predlogu za vrnitev v prejšnje stanje ni ugodilo. Pri tem pa mu ni bilo treba razpisati naroka po 2. odst. 120. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP), saj je predlog za vrnitev v prejšnje stanje podan iz očitno neupravičenega razloga (zaradi napake v poslovanju odvetniške pisarne pooblaščenke tožeče stranke). Zato tudi dokazovanje z listinami, ki jih je predložila tožeča stranka, ni bilo potrebno. Ker uveljavljani pritožbeni razlog ni podan, kot tudi ne tisti, na katere pazi pritožbeno sodišče ob reševanju pritožbe po uradni dolžnosti, je bilo treba pritožbo tožeče stranke zavrniti kot neutemeljeno in izpodbijani sklep potrditi v skladu z 2. tč. 365. čl. ZPP. Izrek o stroških pritožbenega postopka je odpadel, ker jih tožeča stranka ni uveljavljala.

ZPP člen 116,  120,  120/2,  116,  120,  120/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 552/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-27

procesna sposobnost - pasivna legitimacija - zavrženje tožbe

Izbrisana pravna oseba ne more biti pravdna stranka. Zato tudi ne more biti subjekt stroškovne obveznosti.

1. Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu potrdi. 2. Tožena stranka sama krije stroške pritožbe.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo predlog tožene stranke za izdajo dopolnilnega sklepa o stroških postopka, po katerem naj bi bila dolžna nastale stroške tožene stranke, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 09.11.2000 do plačila, plačati O.p.o. - v stečaju, Ljubljana (kot ustanovitelj tožeče stranke, ki je bila izbrisana brez likvidacije po določbah Zakona o finančnem poslovanju podjetij). Tožena stranka se je proti navedenemu sklepu pritožila. Uveljavljala je pritožbeni razlog nepravilne uporabe materialnega prava, predlagala pa ugoditev pritožbi. Pri tem je priglasila pritožbene stroške, skupaj z (19%) DDV in zakonskimi zamudnimi obrestmi. Pritožba ni utemeljena. Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne ..., opr. št. ...(proti kateremu se tožena stranka ni pritožila), zavrglo tožbo, ker je bila tožeča stranka izbrisana iz sodnega registra. Izbrisana pravna oseba namreč ne more biti pravdna stranka (gl. sklep Vrhovnega sodišča Republike Slovenije z dne 21.09.2000, opr. št. III Ips 94/2000). Zato izbrisana tožeča stranka ne more biti subjekt stroškovne obveznosti (gl. dr. Jože Juhart: "Civilno procesno pravo FLR Jugoslavije", Univerzitetna založba v Ljubljani, str. 184, paragraf 64, VI.). Tudi ne ustanovitelj izbrisane tožeče stranke, saj ni sodeloval v postopku. Zato je sodišče druge stopnje na podlagi 2. točke 365. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP/99) neutemeljeno pritožbo tožene stranke zavrnilo ter zakonit in pravilen sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu potrdilo (1. točka izreka). Ker tožena stranka s pritožbo ni uspela, je sodišče druge stopnje na podlagi 1. odst. 165. člena v zvezi s 1. odst. 154. člena ZPP/99 sklenilo, da sama krije pritožbene stroške (2. točka izreka). VS RS sklep III Ips 94/2000 (21/09/2000)

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1940/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-27

neplačana taksa - fikcija umika tožbe zaradi neplačila takse - ustavitev postopka

Če tožnik sodno takso plača, le sodišču ne pošlje dokazila, da je bila taksa plačana, se tožba ne šteje za umaknjeno.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ustavilo postopek, ker je ugotovilo, da je nastopila situacija, ko se po določbi četrtega odstavka 180. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP; Ur. l. RS, št. 26/99) šteje, da je bila tožba umaknjena. Zoper tak sklep se zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka pravočasno pritožuje tožnik in pojasnjuje, da je ravnal v skladu s sklepom sodišča prve stopnje z dne 10.8.2000 in v roku (11.9.2000) plačal sodno takso v znesku 13.500,00 SIT ter na potrdilu natančno navedel namen nakazila. Res je, da potrdila o plačilu sodne takse ni predložil, vendar pa sodišče zaradi tega ne more šteti, da je bila tožba umaknjena. Presumpcija umika tožbe po četrtem odstavku 180. člena ZPP bi prišla v poštev le, če tožnik sodne takse ne bi plačal. Sodišče je imelo možnost preveriti prispela plačila na svojem žiro računu. Pritožnik zaradi navedenega predlaga, da višje sodišče izpodbijani sklep razveljavi. Pritožba je utemeljena. Tožbi mora biti res priloženo potrdilo o plačilu dolžne sodne takse (prvi odstavek 180. člena ZPP). Vendar pa se po četrtem odstavku 180. člena ZPP šteje, da je tožeča stranka tožbo umaknila, le, kadar ni plačala predpisane takse tudi po opominu, ki ji ga je poslalo sodišče po predpisih o sodnih taksah, in niso podani pogoji za oprostitev plačila sodnih taks. Za ravnanje sodišča prve stopnje po omenjeni določbi je torej pomembno, ali je stranka dolžno takso plačala, in ne, ali je sodišču predložila potrdilo o plačilu. Plačilo takse kot procesne predpostavke je dolžno, kot pravilno opozarja pritožnik, ugotoviti sodišče samo. Sodišče prve stopnje je v izpodbijanem sklepu ugotovilo, da tožnik tudi po prejemu opomina ni plačal predpisane takse za tožbo. Vendar pa je pritožnik pritožbi priložil fotokopijo položnice (list. št. 9 v spisu) iz katere izhaja, da je 11.9.2000 plačal sodno takso za tožbo v znesku 13.500,00 SIT. Pogoji za ugotovitev, da se tožba šteje za umaknjeno po določbi četrtega odstavka 180. člena ZPP, torej niso izpolnjeni. Pritožbeno sodišče je zato v skladu z določbo 3. točke 365. člena ZPP pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo, zadevo pa vrača sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje.

ZPP člen 180,  180/1,  180/4,  180,  180/1,  180/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.