TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cpg 187/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-04-18

obligacijsko pravo - civilno procesno pravo

Navidezna pogodba nima pravnega učinka med pogodbenima strankama.

Pritožbi se ugodi sodba sodišča prve stopnje se razveljavi in se zadeva vrne v novo sojenje sodišču prve stopnje. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

Pritožbeno sodišče je postopek nadaljevalo po določilih doslej veljavnega Zakona o pravdnem postopku (ZPP/77) na podlagi 1. odst. 498. čl. sedaj veljavnega Zakona o pravdnem postopku. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo toženi stranki naložilo plačilo 842.559,00 SIT s pp. Tako je odločilo zato, ker je presodilo, da je najemna pogodba št. 332/91-1/01 pravna in dejanska podlaga vtoževani najemnini. Proti sodbi sodišča prve stopnje vlaga pravočasno pritožbo tožena stranka. V pritožbi uveljavlja pritožbeni razlog bistvene kršitve določb ZPP, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava. Pritožbenemu sodišču predlaga, naj izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne v novo sojenje sodišču prve stopnje. Nasprotna stranka na pritožbo ni odgovorila. Pritožba je utemeljena. Pritožnik pravilno opozarja, da razlogi izpodbijane sodbe ne dajejo odgovora niti na trditve tožene stranke o navideznosti pogodbe z dne 10.6.1991 (v prilogi A 35) niti na trditve o dogovoru o brezplačni pravici uporabe spornih poslovnih prostorov (prim. pripr. vlogo tožene stranke z dne 14.4.1999, l. št. 22). Navidezna pogodba nima pravnega učinka med pogodbenima strankama (1. odst. 66. čl. ZOR). Če bi se zato spredaj omenjene trditve tožene stranke izkazale za resnične, ta pogodba ne bi mogla biti podlaga za dolžnost tožene stranke, da plača vtoževano najemnino. Upoštevaje trditveno podlago spora zato ne more biti pravilno stališče, češ da je omenjena pogodba pravna in dejanska podlaga vtoževani najemnini, ker pač ni bila razvezana ali sodno odpovedana. Prav tako je ostala v razlogih sodbe neizčrpana trditvena podlaga o nepravilnosti obračuna stroškov, ki se nanašajo na uporabo telefona. Toženi stranki namreč ni moč šteti v breme, da ne navede, v čem je pomanjkljivost obračuna, dokler z obračunom ni seznanjena. Glede na navedeno je podan razveljavitveni razlog iz 370. čl. ZPP/77. Pritožbeno sodišče je zato odločilo, kot je razvidno iz izreka sklepa. Napotki za nadaljevanje postopka so deloma razvidni že iz dosedanje obrazložitve. Glede vtoževane najemnine bo potrebno ugotoviti, ali so resnične trditve tožeče stranke, da je pogodba z dne 8.1.1997 navidezna, in ali drži, da sta se pravdni stranki ustno dogovorili, da tožena stranka poslovne prostore lahko uporablja brezplačno. Glede spornih zneskov za uporabo telefona pa bo treba najprej pravno kvalificirati zahtevek iz tega naslova ter nato v okviru trditvenega gradiva odločiti, katere trditve so pravnorelevantne in kdo nosi zanje dokazno breme. Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na 3. odst. 166. čl. ZPP/77.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Kp 424/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-04-03

kazensko procesno pravo - kazensko materialno pravo

Sodišče prve stopnje je prebralo zagovor obtoženčeve matere iz druge zadeve ter nato na ta zagovor oprlo svojo odločitev, čeprav je ni povabilo na glavno obravnavo kot pričo in jo opozorilo glede odpovedi priče.

Pritožbi zagovornice obdolženega Z. O. se ugodi in se izpodbijana sodba razveljavi ter se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Okrajno sodišče v Novem mestu je z izpodbijano sodbo obdolženega Z. O. spoznalo za krivega, da je storil kaznivo dejanje goljufije po čl. 217/I KZ. Izreklo mu je kazen šest mesecev zapora in nato ob upoštevanju že prej izrečene kazni zapora in zaporne kazni iz preklicane pogojne obsodbe izreklo enotno kazen eno leto in en mesec zapora. V izrečeno kazen je vštelo čas prebit v priporu od 16.1.2001 od 14.38 ure dalje. Odločilo je še o stroških kazenskega postopka. Proti navedeni sodbi se je pritožila obdolženčeva zagovornica iz vseh pritožbenih razlogov. Predlagala je ugoditev pritožbi in razveljavitev izpodbijane sodbe. Višja državna tožilka je predlagala ugoditev pritožbi in razveljavitev izpodbijane sodbe. Pritožba je utemeljena. Zagovornica v pritožbi utemeljeno uveljavlja bistveno kršitev določb kazenskega postopka iz 8. točke 1. odst. 371. čl. ZKP. Sodišče prve stopnje je namreč oprlo sodbo na zagovor obdolženčeve matere N. O., ki ga je podala v postopku opr. št. K 241/2000, Okrajnega sodišča v Novem mestu. Sodišče prve stopnje je namreč njen zagovor prebralo, ni je pa povabilo na sodišče na glavno obravnavo in jo poučilo o njenih pravicah, saj bi se lahko pričanju zoper obdolženca - svojega sina odpovedala po čl. 236 ZKP. Sodbo bi lahko oprlo na njeno izpovedbo šele potem, če bi se ne odpovedala pričanju. Ker pa torej N. O. na glavno obravnavo ni bila povabljena, se ni izjasnila glede odpovedi o pričanju. Sodišče prve stopnje se zato na njen zagovor ne bi smelo opreti. Zaradi navedene bistvene kršitve določb kazenskega postopka je sodišče pritožbi zagovornice ugodilo in je izpodbijano sodbo razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. V ponovljenem postopku bo moralo prvostopno sodišče ponovno izvesti vse dokaze in jih ponovno oceniti, nato pa paziti, na katere dokaze bo oprlo svojo odločitev.

ZKP člen 371,  371/1,  371/1-8,  371,  371/1,  371/1-8.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 503/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-04-25

Zmotno je stališče, da že zgolj vložena tožba izkazuje verjetnost obstoja terjatve.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z uvodoma citiranim sklepom je sodišče prve stopnje ugodilo ugovoru dolžnika in sklep o izdaji začasne odredbe opr. št. Rg - Z 3/2001-2 z dne 25.1.2001 v celoti razveljavilo. Zoper navedeni sklep se je pravočasno pritožil upnik, uveljavljal pa je pritožbena razloga bistvene kršitve določb postopka in zmotne uporabe materialnega prava ter predlagal, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi. Pritožbenih stroškov ni priglasil. Pritožba ni utemeljena. Upnik je v predlogu za izdajo začasne odredbe sam navajal, da je bila pogodba o poslovnem sodelovanju št. 16/99 sklenjena, vendar ne realizirana in da po tej pogodbi ni bil opravljen nikakršen pravni promet, v pritožbi zoper izpodbijani sklep pa drugače kot v prvostopenjskem postopku navaja, da so bile vse obveznosti poravnane. S slednjimi pritožbenimi trditvami tožena stranka vendarle priznava, da je do prometa in torej medsebojnih obveznosti po tej pogodbi prišlo, s čimer negira svoje lastne trditve iz predloga za izdajo začasne odredbe. Upnik se v prvostopenjskem postopku tudi ni opredelil do ugovornih trditev dolžnika, da je bila pogodba prekinjena - dolžnik je odpovedal pogodbo iz krivdnih razlogov na strani upnika, zaradi česar ima dolžnik terjatev na plačilo pogodbene kazni, določene v 19. čl. pogodbe. Dolžnik je predložil tudi sporno pogodbo. Čim pa je bila pogodba sklenjena in se je tudi nekaj časa izvajala, po trditvah dolžnika, podkrepljenih s predloženo pogodbo, pa ima dolžnik zaradi odpovedi pogodbe iz krivdnih razlogov na strani upnika pravico do uveljavljanja pogodbene kazni, ni mogoče zaključiti, da dolžnik iz te pogodbe nima do upnika nobene terjatve. Ob zgoraj obrazloženem je zato pravilen zaključek sodišča prve stopnje, da upnik ni izkazal verjetnosti svoje terjatve na vračilo akceptnih nalogov in menic, izdanih dolžniku v zavarovanje njegovih terjatev iz pogodbe. Na drugočno presojo ne more vplivati niti vložena tožba na vračilo akceptnih nalogov in menic. Zmotno je namreč stališče pritožnika, da že zgolj vložena tožba izkazuje verjetnost obstoja terjatve. Ker je prvostopenjsko sodišče pravilno ugotovilo, da verjetnosti terjatve kot enega od obligatornih pogojev po 1. odst. 272. čl. ZIZ za izdajo začasne odredbe upnik ni izkazal, je pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo upnika na podlagi 2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. Ugotovilo je namreč, da je s pritožbeno trditvijo, da mu je dolžnik poslal pogoje poravnave, ki jo je pritožbi priložil, (priloga A 4) ter da je dolžnik že poslal na vnovčenje akceptni nalog v znesku 10.000.000,00 SIT, upnik spremenil dejansko podlago predloga za izdajo začasne odredbe, ki pa v pritožbenem postopku ni upoštevna.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 529/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-04-04

Izročitev pošiljke poštarju na terenu z naročilom, da naj jo priporočeno odda na pošti, ni možno šteti kot oddajo priporočene pošiljke na pošti, v smislu določila 2. odst. 112. čl. ZPP. Za dan oddaje priporočene pošiljke na pošti, se v takšnem primeru šteje dan, ko je poštar priporočeno pošiljko oddal na pošti.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo ugovor tožene stranke zoper sklep o izdaji plačilnega naloga, opr. št. I Pl 2/2001 z dne 15.1.2001. Ugotovilo je, da je tožena stranka plačilni nalog prejela dne 20.1.2001, ugovor pa vložila 31.1.2001, torej po preteku 8-dnevnega ugovornega roka. Zoper sklep sodišča prve stopnje je vložila pritožbo tožena stranka. V pritožbi navaja, da je ugovor vložila pravočasno, ker ga je pravočasno izročila poštarju v Žalni, ne ve pa, kdaj ga je poštar oddal naprej. Pritožba ni utemeljena. Če se pošlje vloga po pošti priporočeno ali brzojavno, se šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču, na katero je naslovljena (drugi odstavek 112. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP). Pošiljatelj mora priporočeno pošiljko oddati na pošti z obrazcem Potrdilo o oddaji pošiljke (44. člen v zvezi s 6. členom Pravilnika o splošnih pogojih za opravljanje poštnih storitev - Ur. l. RS, št. 32/2000). Priporočena pošiljka je torej pravilno oddana, če je oddana na pošti (v poslovnem prostoru pošte), dan oddaje na pošti pa se šteje za dan izročitve sodišču (drugi odstavek 112. člena ZPP). Izročitev pošiljke poštarju na terenu (dostavljalcu pošte) z naročilom, da naj odda pošiljko priporočeno na pošti, ni možno šteti kot dan oddaje priporočene pošiljke na pošti, v smislu določila drugega odstavka 112. člena ZPP. Kot dan oddaje priporočene pošiljke na pošti je v takem primeru šteti dan, ko je poštar prejeto pošiljko oddal na pošti, kar se je v konkretnem primeru zgodilo dne 31.1.2001. Neutemeljena je zato pritožbena navedba, da je pritožnica vložila ugovor pravočasno, ker ga je pravočasno izročila poštarju v Žalni. Situacija bi lahko bila drugačna, če bi poštar prevzel pošiljko kot priporočeno pošiljko, če bi pošiljatelju potrdil prevzem priporočene pošiljke z izdajo Potrdila o oddaji pošiljke. Takšnega dejanskega stanja pa pritožnica v pritožbi ne zatrjuje. Iz potrdila na pisemski ovojnici izhaja, da je bil ugovor oddan priporočeno na pošti dne 31.1.2001. Pritožnica ni izkazala, da je bil ugovor oddan priporočeno na pošti pred tem datumom. Ugovor je torej vložen po preteku 8 dni (drugi odstavek 433. člena ZPP), zato je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo določilo prvega odstavka 436. člena ZPP, ko ga je kot prepoznega zavrglo. Pritožbo tožene stranke je pritožbeno sodišče zato zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 596/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-04-18

Pri odločanju o utemeljenosti oprostitve plačila sodnih taks je treba upoštevati dohodke celotnega gospodinjstva.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožeče stranke za oprostitev plačila sodnih taks. Ugotovilo je, da ni razlogov za taksno oprostitev, saj je povprečni dohodek na družinskega člana tolikšen, da bi s plačilom sodnih taks tožnik ne bil ogrožen, upoštevaje tudi višino sodne takse, ki bi jo bil dolžan plačati v postopku. Proti sklepu se tožnik pritožuje. Bistvena vsebina njegove pritožbe je, da bi se ne smeli upoštevati dohodki na družinskega člana, ampak samo njegovi dohodki, ki pa so minimalni, saj njegova povprečna mesečna plača znaša le 28.226,00 SIT. Podrejeno predlaga, da se plačilo sodnih taks odloži do preteka enega meseca po pravnomočnem zaključku pravdne zadeve. Pritožba ni utemeljena. Pritožbeno sodišče se v celoti strinja z razlogi sodišča prve stopnje, po katerih v obravnavanem primeru ni pogojev za oprostitev plačila sodnih taks. Sodišče prve stopnje je pravilno citiralo določila Zakona o sodnih taksah - ZST in določila Zakona o pravdnem postopku - ZPP, pri tem pa je te določbe v konkretnem primeru tudi pravilno uporabilo. Glede bistvenega vprašanja, to je, ali naj se upoštevajo dohodki gospodinjstva ali le dohodki predlagatelja, se pritožbeno sodišče strinja z odločitvijo. To pomeni, da je treba upoštevati dohodke celotnega gospodinjstva. Dejstvo, da je predlagateljev dohodek nizek, torej v obravnavanem primeru ni odločilen. Po mnenju pritožbenega sodišča je podlaga za tako odločitev v izrecni določbi čl. 168/5 ZPP, po kateri se med drugim upoštevajo dohodki ter premoženje tako stranke kot tudi družinskih članov. Ne gre torej za vprašanje, ali so starši dolžni preživljati polnoletnega otroka, kot to načenja pritožba. O predlogu, da naj se plačilo sodnih taks odloži, bo moralo odločati sodišče prve stopnje. To so torej razlogi, zaradi katerih je bilo treba pritožbo zavrniti in sklep potrditi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 696/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-04-04

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - ugovor - neobrazložen ugovor - neutemeljen ugovor

Dolžnik v ugovoru proti sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine ne navaja dejstev v smeri neobstoja terjatve, ki je predmet konkretnega izvršilnega postopka, in tudi ne dejstev v smeri preprečitve izvršbe za izterjavo te terjatve, temveč terjatev smiselno sam priznava. Tak ugovor se šteje kot neobrazložen in kot tak kot neutemeljen.

Ugovor se zavrne in se sklep o izvršbi potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom o izvršbi dolžniku naložilo, da v 8 dneh po vročitvi sklepa upniku poravna njegovo terjatev v višini 82.331,17 SIT s pripadki, za izterjavo te terjatve dovolilo izvršbo in stroške upnika odmerilo na 19.500,00 SIT. Proti sklepu je ugovarjal dolžnik, kot je sam navedel, zaradi njegove diskriminacije s strani sodišča in zaradi krize programa Herkules. Sam je denacionalizacijski upravičenec v postopku pred Okrajnim sodiščem v Slovenski Bistrici. Vkolikor upnik vztraja na svoji terjatvi, naj z njegovim pooblastilom izposluje pri Zavodu za gozdove v Slovenski Bistrici dovoljenje za posek gozda, ki je predmet denacionalizacije, ali pa naj B.K., ki je edini sposoben za posek in spravilo lesa v zahtevnih terenskih pogojih, a ima pokvarjen traktor, priskrbi nove rezervne dele za traktor ali pa ga kreditira za nakup novega traktorja. Ne more pa upniku odstopiti koristi, do katerih je sam upravičen pri Slovenski odškodninski družbi. Sodišče prve stopnje je ugovor štelo kot neobrazložen in ga na podlagi 5.odstavka 62.člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (Uradni list RS, št. 51/98, ZIZ) poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi. Ugovor ni utemeljen. Sklep o izvršbi, s katerim je predlogu za izvršbo ugodeno, lahko dolžnik izpodbija z ugovorom (1.odstavek 53.člena ZIZ). Ugovor mora biti obrazložen, kar pomeni, da mora dolžnik v njem navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in zanj predložiti dokaze, sicer se tak ugovor šteje kot neutemeljen (2.odstavek 53.člena ZIZ). Dolžnik v ugovoru ne navaja dejstev v smeri neobstoja terjatve, ki je predmet konkretnega izvršilnega postopka, in tudi ne dejstev v smeri preprečitve izvršbe za izterjavo te terjatve, temveč terjatev smiselno sam priznava. Tak ugovor se po zgoraj navedeni določbi 2.odstavka 53.člena ZIZ šteje kot neobrazložen in kot tak kot neutemeljen, zato ga je sodišče druge stopnje na podlagi 2.točke 365.člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99, ZPP) v zvezi s 15.členom ZIZ zavrnilo in sklep o izvršbi potrdilo. V pojasnilo dolžniku z oziroma na njegove ugovorne navedbe pa sodišče druge stopnje še dodaja, da bodo njegove navedbe glede poplačila upnika z lesom iz gozda, ki je predmet denacionalizacijskega postopka, lahko upoštevne v fazi oprave izvršbe, niso pa relevantne za (sedanjo) fazo dovolitve izvršbe. Iz tega razloga tudi ne morejo biti upoštevne pri odločanju o ugovoru.

ZIZ člen 53,  53/1,  53/2,  62,  62/5,  53,  53/1,  53/2,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 812/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-04-04

izvršilni stroški - oprostitev plačila stroškov - plačilo predujma - ustavitev izvršbe

Dokler sodišče prve stopnje ne odloči o predlogu upnice za oprostitev plačila stroškov izvršitelja, ne more sodišče zaradi neplačila predujma šteti, da gre za ustavitev izvršbe.

Pritožbama se ugodi, sklepa se razveljavita in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek. Pritožbeni stroški so nadaljnji izvršilni stroški.

Sodišče prve stopnje je dne 2.2.2001 izdalo dva sklepa. S sklepom na list. št. 20 je odmerilo stroške izvršitelja na 1.190,00 SIT, ostanek predujma 1.810,00 SIT pa sklenilo, da izvršitelj vrne upniku, zmanjšano za provizijo pošte. Z drugim sklepom (list. št. 22) pa je izvršbo ustavilo z obrazložitvijo, da upnik v 8-dnevnem roku ni dal predujma za izvršitelja. Proti obema sklepoma vlaga pritožbo upnica in meni, da sta sklepa preuranjena. Upnica je dala predlog za oprostitev plačila stroškov predujma za opravo izvršilnih dejanj. Za to je opozorilo tudi višje sodišče v svojem sklepu. Zato ponovno predlaga, naj naslovno sodišče odloči o predlogu, saj ne more plačati 52.000,00 SIT, ko je učenka osnovne šole. Pritožbi sta utemeljeni. Sodišče prve stopnje je ustavilo izvršbo, ker upnica ni plačala predujma za delo izvršitelja. Pregled spisa pokaže, da je upnica podala predlog za oprostitev plačila stroškov izvršitelja takoj, ko je sklep o dodatnih stroških sprejela (primerjaj list. št. 9). Treba je tudi opozoriti, da je v tej zadevi sodišče pozvalo upnico na plačilo predujma 3.000,00 SIT (list. št. 4), kar je upnica tudi storila, nato pa je bilo treba ta predujem dopolniti. Ker sodišče prve stopnje ni odločilo o predlogu, upnica pa je čakala na to odločitev, sta sklepa preuranjena. Gre za dejansko stanje, ki je pomanjkljivo ugotovljeno za pravilno uporabo določbe 38. čl. ZIZ. To je narekovala razveljavitev zadeve in vrnitev sodišču prve stopnje v ponovno odločanje (365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). V nadaljevanju postopka naj sodišče prve stopnje odloči o predlogu za oprostitev stroškov izvršitelja. Stroški pritožbe pa so nadaljnji stroški izvršilnega postopka (166. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

ZIZ člen 15,  38,  38/2,  38/3,  15,  38,  38/2,  38/3.  ZPP člen 168,  168.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cpg 318/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-10

S pritožbo zoper sklep o izbrisu družbe (dolžnika) iz sodnega registra po ZFPPod ne more upnik uspešno uveljavljati razloga, da je v teku pravda v zvezi s terjatvijo, ki jo uveljavlja od dolžnika.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo pritožbo Z. zoper sklep o izbrisu subjekta vpisa z dne 1.2.2000, opr.št. Srg 224/2000. Proti navedenemu sklepu je Z. po svojem pooblaščencu vložila pritožbo in predlagala razveljavitev sklepa o izbrisu iz sodnega registra. V pritožbi zatrjuje, da je upnica družbe G., o čemer prilaga dokaz (kopijo tožbe), iz katerega je razvidno, da je pri sodišču sprožila pravdni postopek zoper njo, zaradi česar se do zaključka tega postopka družba ne bi smela izbrisati iz registra, saj bi bilo to v škodo upnice. Sodišče bi pred izbrisom moralo od družbenikov zahtevati ustrezno zavarovanje za poplačilo terjatev pritožnice. Pritožba ni utemeljena. Sodišče prve stopnje v obrazložitvi izpodbijanega sklepa sicer navaja, da vlagatelj pritožbe ni z ničemer izkazal, da je upnik, vendar pa ostaja dejstvo, da odločitve v tej zadevi ni temeljilo na tej okoliščini, ampak je pritožbo obravnavalo vsebinsko in pri tem pravilno ugotovilo, da materialnopravno ni utemeljena; kot ugotavlja že sodišče prve stopnje, so razlogi, zaradi katerih je mogoče izpodbijati sklep o izbrisu, v 2. odst. 30. čl. Zakona o finančnem poslovanju podjetij (ZFPPod), taksativno našteti in med njimi ni razloga, ki ga uveljavlja pritožnica (vodenje pravdnega postopka zoper družbo G. in torej pridobitev izvršilnega naslova zoper njo). V zvezi s tem pritožbeno sodišče še pripominja, da se z izbrisom gospodarske družbe iz sodnega registra po ZFPPod šteje, da so družbeniki takšne družbe podali izjavo z vsebino, določeno v 1. odst. 394. čl. Zakona o gospodarskih družbah (ZGD) - torej izjavo o prevzemu obveznosti za plačilo morebitnih preostalih obveznosti družbe - pri čemer je sodna praksa že zavzela stališče, da gre pri tem za vrsto pravnega nasledstva družbe. To hkrati pomeni, da je mogoče že začeti pravdni postopek nadaljevati zoper družbenike družbe, ki je prenehala po ZFPPod. Pravilno pa sodišče prve stopnje tudi zaključuje, da v obravnavanem primeru ne prihaja v poštev določilo 4. odst. 394. čl. ZGD (zahteva po zavarovanju), ker v obravnavanem primeru ne gre za prenehanje družbe po skrajšanem postopku po določilih ZGD. Glede na gornjo obrazložitev je pritožbeno sodišče, na podlagi 2. odst. 31. čl. v zvezi s 3. odst. 34. čl. ZFPPod, pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.