TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 1345/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-01-30

Sodišče prve stopnje ni pristojno za odločanje o zahtevi upnika za vrnitev takse. O zahtevi odloči pristojni davčni organ.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 23.09.2001 zavrnilo predlog upnika za vračilo sodne takse. Upnik se je zoper navedeni sklep pravočasno pritožil zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in napačne uporabe materialnega prava. Navedel je, da sodišče prve stopnje ni pooblaščeno za odločanje o zahtevi za vračilo sodne takse. Takse za sklep o izvršbi ni bil dolžan plačati, saj odločba ni bila izdana. Sicer pa je za odločanje pristojen drug organ. Predlagal je, da sodišče pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi, ter zahtevek za vračilo sodne takse odstopi v odločanje pristojnemu organu. Pritožba je utemeljena. Po določbi 34. člena Zakona o sodnih taksah (v nadaljevanju ZST) je treba zahtevo za vrnitev takse vložiti pri sodišču v roku 60 dni od dneva, ko je prizadeti izvedel, da dejanje ni bilo opravljeno. V obravnavanem primeru je upnik zahtevo vložil hkrati z umikom predloga za izvršbo dne 03.04.2000 (list. št. 5). Ker je bila taksa plačana v gotovini, bi moralo sodišče prve stopnje zahtevo za vrnitev takse s potrebnimi podatki poslati pristojnemu davčnemu organu (1. odst. 35. člena ZST). Kot pravilno opozarja pritožnik, sodišče prve stopnje ni pristojno za odločanje o zahtevi upnika za vrnitev takse. Po določbi 3. odst. 35. člena ZST namreč o zahtevi za vrnitev takse odloči pristojni davčni urad. Ker je sodišče prve stopnje odločilo o zadevi, ki ne spada v sodno pristojnost, je sodišče druge stopnje pritožbi upnika ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo (prim. 3. točko 365. člena Zakona o pravdnem postopku). Sodišče prve stopnje bo moralo zahtevo upnika za vrnitev takse s potrebnimi podatki poslati pristojnemu davčnemu uradu.

ZST člen 34,  35,  35/1,  35/3,  34,  35,  35/1,  35/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 603/2002
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-08-29

pooblaščenec - vročanje - taksa - presumpcija umika - pooblastilo - predložitev pooblastila - zastopanje

Pritožbo je sicer napisala dolžnica sama, vendar je hkrati s to vlogo predložila tudi pooblastilo, s čimer je bilo sodišče prve stopnje nedvoumno obveščeno, da je dolžnica v tem postopku zastopana po pooblaščencu. Kadar pa ima stranka pooblaščenca, je potrebno sodna pisanja vročati pooblaščencu in ne neposredno stranki.

Pritožbi se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom štelo pritožbo dolžnice z dne 4.3.2002 za umaknjeno, ker dolžnica niti po opominu ni plačala sodne takse za pritožbo.

Dolžnica se je zoper sklep pravočasno pritožila in med drugim navedla, da bi moralo sodišče taksni opomin vročiti pooblaščencu in ne njej neposredno.

Iz podatkov v spisu je razvidno, da je dolžnica pritožbo z dne 4.3.2002 (list. št. 31-35) sicer napisala sama, vendar je hkrati s to vlogo sodišču predložila tudi pooblastilo, dano V. A. H. za zastopanje v tej izvršilni zadevi (priloga B1). Ker je bil predlog za izvršbo vložen dne 11.6.1998, torej še pred uveljavitvijo Zakona o pravdnem postopku iz leta 1999 (v nadaljevanju: ZPP/99), je glede na smiselno uporabljena določila 90. člena Zakona o pravdnem postopku iz leta 1977 (v nadaljevanju: ZPP/77), ki je veljal v času vložitve predloga za izvršbo, v povezavi s 1. odst. 499. čl. ZPP/99 v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ) pooblaščenec lahko vsak, ki je popolnoma poslovno sposoben.

S predložitvijo pooblastila je bilo sodišče prve stopnje nedvoumno obveščeno, da je dolžnica v tem postopku zastopana po pooblaščencu. Kadar pa ima stranka pooblaščenca, je treba sodna pisanja vročati pooblaščencu (1. odst. 137. čl. ZPP/99 v zvezi s 15. čl. ZIZ). Iz ovojnice, pripete k list. št. 35 je razvidno, da je sodišče taksni opomin za pritožbo z nadomestno vročitvijo vročalo neposredno dolžnici in ne njenemu pooblaščencu. Četudi ima stranka pooblaščenca, lahko vloge vlaga tudi sama neposredno (1. odst. 86. čl. ZPP), zato bi moralo sodišče taksni opomin za pritožbo z dne 4.3.2002 vročiti dolžničinemu pooblaščencu in ne neposredno stranki (1. odst. 137. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). Ker tega ni storilo, vročitev taksnega opomina ni bila opravljena pravilno, zato niso podani pogoji za presumpcijo umika iz 1. odst. 8. člena Zakona o sodnih taksah (ZST). Zato je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. točka 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

ZST člen 8,  8/1,  8,  8/1.  ZPP člen 137,  137/1,  137,  137/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1356/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-01-30

Zgolj trditev (brez dokaza), da je bilo pooblastilo poslano, ne more omajati na podatkih spisa temelječo ugotovitev, da pooblaščenec dolžnika v postavljenem roku ni predložil pooblastila.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je dne 26.09.2001 s sklepom zavrglo ugovor, ker pooblaščenec ni predložil pooblastila zakonitega zastopnika. Dolžnik se je zoper navedeni sklep pravočasno pritožil iz "vseh" pritožbenih razlogov. Navedel je, da je pooblaščenec sklep s pozivom, da v roku 8 dni sodišču predloži pooblastilo, prejel 05.09.2001. Dne 07.09.2001 je sodišču dostavil pooblastilo. Pomotoma pooblastilo ni bilo poslano priporočeno, vendar bi ga moralo sodišče prejeti v roku 8 dni. Pritožba ni utemeljena. S sklepom z dne 31.08.2001 je sodišče prve stopnje pooblaščencu dolžnika naložilo, da v roku 8 dni predloži pooblastilo (glej 2. odst. 98. člena Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP - v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju - v nadaljevanju ZIZ). Pri tem ga je tudi pozorilo, da bo vlogo zavrglo, če ne bo ravnal skladno z nalogom sodišča (4. odst. 98. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Čeprav pritožnik trdi, da je bilo pooblastilo po pošti (navadno) poslano sodišču dne 07.09.2001, pooblastila v spisu ni. Dolžnik v zvezi s svojo pritožbeno trditvijo tudi ni predložil nobenih dokazov. Zgolj trditev pa ne more omajati na podatkih spisa temelječo ugotovitev sodišča prve stopnje, da pooblaščenec dolžnika pooblastila ni predložil v postavljenem roku 8 dni. Ker upnik ni ravnal v skladu s pozivom sodišča, v katerem je bil na posledice opozorjen, je odločitev sodišča prve stopnje pravilna. Izpodbijani sklep je sodišče druge stopnje preizkusilo še glede kršitev, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Pri tem je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni bistveno kršilo določb postopka in je tudi pravilno uporabilo materialno pravo. Zato je pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in izpodbijani sklep, na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ, potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 179/2002
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-04-04

tujec - taksni zavezanec - izterjava neplačane takse - kazenska taksa

Taksnega zavezanca s prebivališčem ali sedežem v tujini ni potrebno posebej opominjati na plačilo takse, plačilo kazenske takse iz 2. odst. 28. čl. ZST pa je predvideno vselej, če sodna taksa ni bila plačana ob nastanku taksne obveznosti ali pa najkasneje do izdaje sklepa iz 1. odst. 28. čl. ZST.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Pritožnik sam nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da mora upnik kot taksni zavezanec v roku 60 dni plačati sodno takso v znesku 47.438,41 SIT.

Zoper sklep se je taksni zavezanec pravočasno pritožil in navedel, da ni bil v zamudi s plačilom takse, ker je dne 1.2.2000 predlagal izdajo odločbe o odmeri sodne takse, zato ni dolžan plačati kazenske takse.

Zakon o sodnih taksah (ZST) v 28. členu določa poseben režim za izterjavo neplačane takse od taksnega zavezanca, ki ima prebivališče ali sedež v tujini. Po tem določilu sodišče, če taksni zavezanec s prebivališčem ali sedežem v tujini ne plača takse ob nastanku taksne obveznosti, po končanem postopku s sklepom ugotovi, koliko znaša neplačana taksa in kazenska taksa ter naloži taksnemu zavezancu, da v določenem roku plača dolžno takso. Taksnega zavezanca s prebivališčem ali sedežem v tujini torej ni potrebno posebej opominjati na plačilo takse, plačilo kazenske takse iz 2. odst. 28. čl. ZST pa je predvideno vselej, če sodna taksa ni bila plačana ob nastanku taksne obveznosti ali pa najkasneje do izdaje sklepa iz 1. odst. 28. čl. ZST. Upnik v pritožbi niti ne zatrjuje, da bi dolžno takso plačal, zato sodišče druge stopnje ugotavlja, da je sodišče prve stopnje ravnalo v skladu z 28. čl. ZST in upniku pravilno odmerilo neplačano takso ter kazensko takso. Zato je sodišče druge stopnje pritožbo upnika kot taksnega zavezanca zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep. Ker pritožnik s pritožbo ni uspel, mora sam nositi svoje pritožbene stroške.

ZST člen 28,  28/1,  28/2,  28,  28/1,  28/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cpg 27/2002
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-05-08

naknadno najdeno premoženje - likvidacija

Zmotno je stališče pritožnika, češ da bi moral upnik izkazovati poseben pravni interes za postopek po 36. čl. Zakona o finančnem poslovanju podjetij (v nadaljevanju ZFPPod). Ta interes upnik izkazuje z obstojem terjatve in dokazovanjem obstoja premoženja izbrisane družbe. Morda najdeno premoženje izbrisane družbe res ne bo zadoščalo za poplačilo upnika, ki je predlagal postopek po 36. čl. ZFPPod. Toda to bo predmet odločanja v likvidacijskem oziroma stečajnem postopku (primerjaj 2. odst. 180. čl. ZPPSL).

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom nad premoženjem izbrisane družbe Z. d.o.o., J. 40, R., začelo postopek likvidacije. Z istim sklepom je imenovalo likvidacijsko upraviteljico in določilo narok za preizkus terjatev.

Proti temu sklepu je vložil upnik pravočasno pritožbo. Pritožbenemu sodišču predlaga, naj izpodbijani sklep razveljavi.

Zmotno je stališče pritožnika, češ da bi moral upnik izkazovati poseben pravni interes za postopek po 36. čl. Zakona o finančnem poslovanju podjetij (v nadaljevanju ZFPPod). Ta interes upnik izkazuje z obstojem terjatve in dokazovanjem obstoja premoženja izbrisane družbe. Morda najdeno premoženje izbrisane družbe res ne bo zadoščalo za poplačilo upnika, ki je predlagal postopek po 36. čl. ZFPPod. Toda to bo predmet odločanja v likvidacijskem oziroma stečajnem postopku (primerjaj 2. odst. 180. čl. ZPPSL). V tej fazi postopka o trditvah pritožnika, češ da s hipoteko zavarovana njegova terjatev presega vrednost naknadno najdenega premoženja, ni moč presojati. Ali so te trditve resnične, bo odgovorjeno v nadaljevanju postopka.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče odločilo, kot je razvidno iz izreka sklepa (2. točka 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZPPSL).

ZPPSL člen 180,  180/2,  180,  180/2.  ZFPPod člen 36,  36.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 88/2002
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-03-21

izvršilni postopek - sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - ugovorni postopek - veljavnost

Sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v predmetni zadevi je bil izdan in ugovor vložen še v času, ko je veljal bivši zvezni Zakon o izvršilnem postopku, zato bi moralo sodišče prve stopnje o ugovoru odločati po predpisih, ki so veljali ob izdaji sklepa o izvršbi in vložitvi ugovora, torej po ZIP.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da se sklep o izvršbi opr. št. Ig 97/00321 z dne 23.6.1997 razveljavi v drugi točki izreka ter se zadeva pošlje Okrožnemu sodišču v Kranju v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor dolžnika kot neutemeljen.

Direktor dolžnika S. K. iz B. se je zoper sklep pravočasno pritožil in med drugim navedel, da on ni zakoniti zastopnik dolžnika, ker je bil dne 20.5.1994 sprejet njegov odstop kot direktorja.

Sodišče druge stopnje je v okviru preizkusa izpodbijanega sklepa po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ) ugotovilo, da je sodišče prve stopnje pri izdaji izpodbijanega sklepa zmotno uporabilo materialno pravo in v posledici sprejelo napačno odločitev. Sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v predmetni zadevi je bil izdan dne 23.6.1997, ugovor (list. št. 13) pa je bil vložen dne 7.11.1997, torej še v času, ko je veljal bivši zvezni Zakon o izvršilnem postopku (Uradni list SFRJ št. 20-346/78 in nasl., skrajšano ZIP). Zato bi moralo sodišče prve stopnje o ugovoru odločati po predpisih, ki so veljali ob izdaji sklepa o izvršbi in vložitvi ugovora, torej po ZIP. ZIP pa je v 55.a členu določal, da sodišče v primeru ugovora zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine razveljavi sklep o izvršbi v dovolilnem delu in postopek nadaljuje kot pri ugovoru zoper plačilni nalog, torej kot pravdni postopek. Glede na takšno zakonsko ureditev izvršilno sodišče v času veljavnosti ZIP ni bilo pristojno za meritorno obravnavanje in zavrnitev ugovora zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine, temveč bi moralo, ne glede na utemeljenost ali neutemeljenost dolžnikovega ugovora postopati skladno z določili 55.a člena ZIP, torej razveljaviti sklep o izvršbi v dovolilnem delu (v konkretnem primeru, v drugi točki izreka) in zadevo poslati sodišču, pristojnemu za nadaljevanje postopka kot pri ugovoru zoper plačilni nalog (v konkretnem primeru - Okrožnemu sodišču v Kranju).

Zaradi ugotovljene kršitve je sodišče druge stopnje dolžnikovi pritožbi ugodilo in na podlagi 3. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ izpodbijani sklep spremenilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 965/2002
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-12-12

Izpodbijani sklep po vsebini ni dopolnilni sklep v smislu 1. odst. 325. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ, ker ne vsebuje nobene odločitve o zahtevku ali delu zahtevka, o katerem sodišče ni odločilo, pa bi moralo odločiti s sklepom o izvršbi z dne 13.3.2002, temveč je sodišče prve stopnje zgolj popravilo navedbo številk računov upnika in dolžnika, kot posledico sprememb v organizaciji plačilnega prometa.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom svoj sklep o izvršbi, opr. št. Ig 2002/00108 z dne 13.3.2002, dopolnilo z navedbama novih transakcijskih računov upnika in dolžnika. Dolžnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da sodišče ne bi smelo izdati dopolnilnega sklepa, ker je že potekel rok iz 325. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Pritožba ni utemeljena. Sicer drži, da lahko stranka predlaga dopolnitev sodbe oziroma sklepa v roku petnajstih dni, vendar sodišče druge stopnje ugotavlja, da izpodbijani sklep po vsebini ni dopolnilni sklep v smislu 1. odst. 325. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ, ker ne vsebuje nobene odločitve o zahtevku ali delu zahtevka, o katerem sodišče ni odločilo, pa bi moralo odločiti s sklepom o izvršbi z dne 13.3.2002, temveč je sodišče prve stopnje zgolj popravilo navedbo številk računov upnika in dolžnika, ki sta se spremenili zaradi sprememb v organizaciji plačilnega prometa. Napadena odločitev v ničemer ne poslabšuje pravnega položaja dolžnika, niti ne spreminja pravic in obveznosti strank tega postopka, zato je dolžnik ne more izpodbijati iz razloga, ker jo je sodišče prve stopnje sprejelo v obliki oziroma pod naslovom dopolnilnega sklepa. Ker niso podani uveljavljani pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere sodišče druge stopnje pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ), je sodišče druge stopnje na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1478/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-03-28

rubež - neudeležba upnika na rubežu - ustavitev izvršbe - izvršitelj

Kadar mora sodišče po 4. odst. 82. čl. ZIZ ustaviti izvršbo, niso izpolnjeni pogoji imenovanje izvršitelja.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom za izvršiteja določilo J. Z. iz B. (prva točka izreka) in naložilo upniku, da mora v 8 dneh založiti 60.000,00 SIT predujma za stroške izvršitelja (druga točka izreka). Dolžnica se je zoper sklep pravočasno pritožila in navedla, da bi moralo sodišče izvršbo ustaviti, ker upnik ni pristopil na rubež, in ne imenovati izvršitelja. Pritožba je utemeljena. Iz podatkov v spisu je razvidno, da je sodišče prve stopnje za dan 6.4.2000 razpisalo rubež in nanj tudi povabilo upnika z opozorilom, da bo izvršbo ustavilo, če se upnik rubeža ne udeleži (list. št. 48-49). Upnik je vabilo na rubež prejel dne 3.4.2000 (povratnica, pripeta k list. št. 49). Iz poročila sodnega izvršitelja z dne 6.4.2000 (list. št. 50) je razvidno, da rubež ni bil opravljen, ker se upnik ni udeležil rubeža. Po 4. odst. 82. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) sodišče ustavi izvršbo, če se upnik ne udeleži rubeža. Zato dolžnica pravilno opozarja, da bi sodišče prve stopnje moralo izvršbo ustaviti, ne pa izdati izpodbijani sklep, ker niso bili izpolnjeni pogoji imenovanje izvršitelja. Ker je sodišče prve stopnje pri izdaji izpodbijanega sklepa napačno uporabilo določbe 82. čl. ZIZ, je sodišče druge stopnje na podlagi 3. točke 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ dolžničini pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje, ker je odločanje o ustavitvi izvršbe v njegovi pristojnosti. Ker iz spisa izhaja, da so podani pogoji za ustavitev izvršbe, naj sodišče prve stopnje postopa po 4. odst. 82. čl. ZIZ.

ZIZ člen 82,  82/4,  289,  82,  82/4,  289.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 705/2002
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-08-29

izvršba po uradni dolžnosti - taksa - opominska taksa - nalog

V primeru izvršbe po uradni dolžnosti na predlog sodišča se taksnemu zavezancu ne pošlje opomina, temveč nalog za plačilo takse, saj taksni zavezanec ni v zamudi s plačilom takse, ker njegova taksna obveznost nastane šele, ko je predlagatelj izvršbe po uradni dolžnosti v postopku uspel (1. odst. 17. čl. ZST).

Pritožbi se delno ugodi in se sklep sodišča prve stopnje glede plačila takse za predlog in sklep in za opomin v skupnem znesku 32.500,00 SIT ter glede kazenske takse v znesku 4.250,00 SIT razveljavi. V ostalem delu se pritožba zavrne kot neutemeljena in se glede kazenske takse v višini 12.000,00 SIT sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da dolžnik kot taksni zavezanec ni pravočasno plačal sodne takse za predlog in sklep v znesku 24.000,00 SIT ter za opomin v višini 8.500,00 SIT, zato je dolžan plačati še kazensko takso v znesku 16.250,00 SIT. Naročilo je Agenciji Republike Slovenije za plačilni promet, da znesek 48.750,00 SIT prenese z računa taksnega zavezanca na račun sodnih taks. Zoper sklep se je taksni zavezanec pravočasno pritožil in navedel, da je takso v znesku 24.000,00 SIT plačal dne 19.4.2002. Pritožba je deloma utemeljena. Pritožbeno sodišče je na podlagi izpiska iz dolžnikovega transakcijskega računa z dne 22.4.2002 (neoštevilčena priloga, pripeta k list. št. 16) ugotovilo, da je taksni zavezanec dne 19.4.2002 dolžno takso za predlog in sklep v skupnem znesku 24.000,00 SIT plačal, vendar ne v predpisanem roku 15 dni od prejema opomina. Vendar pa se v primeru izvršbe po uradni dolžnosti na predlog sodišča taksnemu zavezancu ne pošlje opomina, temveč nalog za plačilo takse, saj taksni zavezanec ni v zamudi s plačilom takse, ker njegova taksna obveznost nastane šele, ko je predlagatelj izvršbe po uradni dolžnosti v postopku uspel (prim. 1. odst. 17. člena Zakona o sodnih taksah - ZST). Ker dolžnik kot taksni zavezanec glede na povedano ni dolžan plačati takse za opomin, je sodišče druge stopnje pritožbi delno ugodilo in sklep o prisilni izterjavi takse razveljavilo glede plačila takse za predlog in sklep v skupnem znesku 24.000,00 SIT (ker je bila plačana) ter za opomin v znesku 8.500,00 SIT s pripadajočo kazensko takso 4.250,00 SIT (ker taksna obveznost ni nastala). Zavrnilo pa je pritožbo zoper tisti del sklepa, s katerim je odrejena prisilna izterjava 50 % pribitka kazenske takse na takso za predlog in sklep v znesku 12.000,00 SIT, ki jo mora taksni zavezanec plačati zato, ker je zamudil s plačilom dolžne takse (3. odst. 29. člena v zvezi s 1. odst. 30. člena ZST).

ZST člen 17,  17/1,  26,  26/4,  17,  17/1,  26,  26/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 678/2002
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-08-22

res iudicata - pravnomočnost - sklep o izvršbi - predlog za izvršbo - zavrženje predloga

Ker je sklep o izvršbi pravnomočen, je bilo o upnikovem predlogu za izvršbo že pravnomočno odločeno, zato je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom, s katerim je predlog za izvršbo zavrglo, poseglo v pravnomočno razsojeno stvar (res iudicata), kar je bistvena kršitev določb postopka iz 12. točke 2. odst. 339. čl. Zakona o pravdnem postopku.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog za izvršbo. Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je dopolnil predlog za izvršbo, saj je z vlogo z dne 14.5.2002 obvestil sodišče, da sam ni mogel pridobiti zahtevanih podatkov. Pritožba je utemeljena. Iz podatkov v spisu je razvidno, da je v obravnavani zadevi sklep o izvršbi postal pravnomočen dne 2.12.2000 (klavzula pravnomočnosti na sklepu z dne 19.5.1998, list. št. 4). S tem je bilo o upnikovem predlogu za izvršbo pravnomočno odločeno, zato je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom, s katerim je predlog za izvršbo zavrglo, poseglo v pravnomočno razsojeno stvar (res iudicata), kar je bistvena kršitev določb postopka iz 12. točke 2. odst. 339. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), na katero sodišče druge stopnje pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). Glede na ugotovljeno kršitev se sodišče druge stopnje s pritožbenimi navedbami ni posebej ukvarjalo, zato zgolj opozarja, da je sodišče prve stopnje upnika pozvalo, naj sporoči številko dolžničinega računa in ime organizacije za plačilni promet, ki račun vodi, in ne naslova dolžnice. Zaradi ugotovljene bistvene kršitve določb postopka je sodišče druge stopnje na podlagi 3. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ upnikovi pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek.

ZIZ člen 140,  145,  140,  145.  ZPP člen 339,  339/2,  339/2-12,  339,  339/2,  339/2-12.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.