VSL Sodba I Cpg 555/2002
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-09-19

Mitja Radoševič (preds.), Ladislava Polončič (poroč.), Katja Peče

lastninsko preoblikovanje podjetij - vpis lastninskega preoblikovanja v sodni register - oškodovanje družbene lastnine - procesna legitimacija - aktivna legitimacija družbenega pravobranilca RS - ugotovitev ničnosti pogodbe - pogoji za izdajo zamudne sodbe

Res je, da je po določilu Zakona o družbenem pravobranilcu tožeča stranka varuh družbene lastnine, ki vlaga tožbo v vseh primerih, kadar je to potrebno zaradi varstva družbene lastnine, kot v pritožbi opozarja tožeča stranka, vendar pri tem spregleda, da po vpisu lastninskega preoblikovanja v sodni register v kapitalu družbe ni več družbenega premoženja. Zato se posledice ugotovitve, da je pred vpisom v sodni register prišlo do oškodovanja družbenega premoženja, ne izrazijo na družbenem kapitalu (ki ga ni več), temveč na delniškem. Očitno imajo iz teh razlogov po določilu 25.h člena ZPPOLS aktivno legitimacijo za vložitev tožbe zaradi oškodovanja družbenega premoženja po vpisu lastninskega preoblikovanja v sodni register le družbeniki. To velja tudi za obravnavano zadevo, saj je bil vpis v sodni register izvršen dne 9. 12. 1996, tožba pa vložena dne 19. 3. 1999, kot pravilno zaključuje prvostopno sodišče. Napačno povzemanje vsebine določila 25.m člena ZPPOLS in citiranje odločb Višjega sodišča v Ljubljani (I Cpg 626/01) z drugačnim dejanskim stanjem kot v tej pravdi oziroma s pravnimi stališči (I Cpg 293/2000), ki so se izkazala za pravno zmotna (III Ips 98/2001), pa ni mogoče doseči drugačne odločitve. Isto velja za pritožbeno trditev, da Agencija poročila po opravljenem revizijskem pregledu ne posreduje družbenikom ali delničarjem, temveč le upravi. Iz ZPPOLS ne izhaja, da so po vpisu lastninskega preoblikovanja v sodni register delničarji dolžni vložiti tožbo zaradi ugotovitve oškodovanja družbenega premoženja, ampak le, da so za tako tožbo oni aktivno legitimirani (25.h člen). Zakaj naj bi bila uprava take družbe nezainteresirana za pridobitev premoženja iz naslova oškodovanja nekdanjega družbenega premoženja, pa v pritožbi ni pojasnjeno.

Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Zahtevek tožeče stranke za povrnitev stroškov pritožbenega postopka se zavrne.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek na ugotovitev, da je pogodba o honorarju z dne 25.2.1993 z aneksom z dne 21.12.1993, ki sta jo sklenili toženi stranki, brez pravnega učinka in da mora druga tožena stranka plačati prvi toženi stranki znesek 85.372.991,00 SIT z zamudnimi obrestmi od posameznih zneskov. Zavrnilo je tudi zahtevek, da mora prva tožena stranka vzpostaviti v svojih poslovnih knjigah terjatev za neutemeljeno odpisana osnovna sredstva v višini 338.542,00 SIT po stanju na dan 31.12.1986. Tožeči stranki je naložilo povrnitev pravdnih stroškov tožene stranke v znesku 300.000,00 SIT. Ocenilo je, da tožeča stranka ni aktivno legitimirana, saj je bila tožba vložena dne 19.3.1999, že 9.12.1996 pa je bilo v register vpisano lastninsko preoblikovanje prve tožene stranke. Ocenilo je, da 1. odst. 25.h člena Zakona o privatizaciji pravnih oseb v lasti Sklada Republike Slovenije za razvoj in obveznostih Agencije Republike Slovenije za prestrukturiranje in privatizacijo (Ur. l. RS, št. 71/94,... 30/98, v nadaljevanju ZPPOLS) odreka aktivno legitimacijo družbenemu pravobranilcu RS.

Proti tej sodbi je tožeča stranka vložila pravočasno pritožbo. Uveljavlja pritožbeni razlog zmotne uporabe materialnega prava in predlaga, naj pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo spremeni tako, da izda zamudno sodbo, podrejeno pa, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

Pritožbeno sodišče uvodoma ugotavlja, da je med postopkom tožeča stranka predlagala izdajo zamudne sodbe, temu predlogu pa prvo sodišče ni ugodiIo. Ocenilo je, da za izdajo take sodbe ni izpolnjen pogoj iz 2. točke 1. odst. 318. člena ZPP. V pritožbi tožeča stranka sicer predlaga spremembo izpodbijane sodbe tako, da pritožbeno sodišče izda zamudno sodbo, vendar kakršnekoli procesne kršitve prvostopnemu sodišču pri tem ne očita. Zato se pritožbeno sodišče z vprašanjem, ali je prvostopno sodišče zagrešilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 1. odst. 339. člena ZPP, ni ukvarjalo.

Res je, da je po določilu Zakona o družbenem pravobranilcu tožeča stranka varuh družbene lastnine, ki vlaga tožbo v vseh primerih, kadar je to potrebno zaradi varstva družbene lastnine (Ur. l. RS, št. 69/95), kot v pritožbi opozarja tožeča stranka, vendar pri tem spregleda, da po vpisu lastninskega preoblikovanja v sodni register v kapitalu družbe ni več družbenega premoženja. Zato se posledice ugotovitve, da je pred vpisom v sodni register prišlo do oškodovanja družbenega premoženja, ne izrazijo na družbenem kapitalu (ki ga ni več), temveč na delniškem. Očitno imajo iz teh razlogov po določilu 25.h člena ZPPOLS aktivno legitimacijo za vložitev tožbe zaradi oškodovanja družbenega premoženja po vpisu lastninskega preoblikovanja v sodni register le družbeniki. To velja tudi za obravnavano zadevo, saj je bil vpis v sodni register izvršen dne 9.12.1996, tožba pa vložena dne 19.3.1999, kot pravilno zaključuje prvostopno sodišče. Napačno povzemanje vsebine določila 25.m člena ZPPOLS in citiranje odločb Višjega sodišča v Ljubljani (I Cpg 626/01) z drugačnim dejanskim stanjem kot v tej pravdi oziroma s pravnimi stališči (I Cpg 293/2000), ki so se izkazala za pravno zmotna (III Ips 98/2001), pa ni mogoče doseči drugačne odločitve. Isto velja za pritožbeno trditev, da Agencija poročila po opravljenem revizijskem pregledu ne posreduje družbenikom ali delničarjem, temveč le upravi. Iz ZPPOLS ne izhaja, da so po vpisu lastninskega preoblikovanja v sodni register delničarji dolžni vložiti tožbo zaradi ugotovitve oškodovanja družbenega premoženja, ampak le, da so za tako tožbo oni aktivno legitimirani (25.h člen). Zakaj naj bi bila uprava take družbe nezainteresirana za pridobitev premoženja iz naslova oškodovanja nekdanjega družbenega premoženja, pa v pritožbi ni pojasnjeno.

Ker torej pritožba ni utemeljena, pri preizkusu izpodbijane sodbe pa pritožbeno sodišče tudi ni ugotovilo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena ZPP), je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijano sodbo potrdilo (358. člen ZPP).

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na določilu 1. odst. 165. člena, v zvezi s 1. odst. 154. člena ZPP.

Zakon o družbenem pravobranilcu Republike Slovenije (1995) - ZDruP  - člen 1

Zakon o privatizaciji pravnih oseb v lasti Sklada Republike Slovenije za razvoj in obveznostih Agencije Republike Slovenije za prestrukturiranje in privatizacijo (1994) - ZPPOLS  - člen 25h, 25h/1, 25m

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 318, 318/1, 318/1-2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.