TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep IV Cpg 19/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-22

V sodni register se vpišejo le tisti subjekti, ki jih opredeljuje 3. člen Zakona o sodnem registru.

Pritožbama se ugodi in se sklepa registrskega sodišča spremenita tako, da se predlog za vpis SKLADA O. IN P., zavrne. Predlagatelj nosi sam svoje stroške odgovora na pritožbo.

Registrsko sodišče je vpisalo ustanovitev SKLADA O. IN P. S popravnim sklepom pa je popravilo vpis napačne matične številke. Zoper sklep o vpisu sta se pravočasno pritožila udeleženca E.M. in T.M. Zoper popravni sklep se je hkrati pritožil E.M. V pritožbi sta navedla, da sta oba člana Sklada za vzajemno pomoč s. iz katerega je nastal subjekt vpisa. Pritožnika se protivita takemu preoblikovanju Sklada za vzajemno pomoč s., saj kot njena soustanovitelja na takšno obliko ne pristajata. Pritožba je bila vročena predlagatelju, ki je odgovoril, da pritožba ni utemeljena in predlagal, naj jo pritožbeno sodišče zavrne in potrdi izpodbijani sklep. Pritožba je utemeljena. Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Ur.l. RS, št. 106/99, v nadaljevanju ZPIZ-1) je v svojih prehodnih določbah predpisal preoblikovanje določenih obstoječih pravnih subjektov v nove, v tem zakonu posebej opredeljene subjekte. Tako je v 1. odst. 451. člena predpisal, da se "Sklad za vzajemno pomoč", preoblikuje v "Sklad o.", ki je opredeljen v 382. členu ZPIZ-1. Iz listin v spisu izhaja, da je prišlo pri Skladu za vzajemno pomoč do preoblikovanja v Sklad o. in p. na občnem zboru dne 6.6.2000. Ker je kot rečeno že sam zakon posebej predpisal preoblikovanje "Sklada za vzajemno pomoč" se člani le-tega takšnemu preoblikovanju ne morejo upreti, saj gre za zakonsko obveznost. Zato so pritožbene trditve udeležecev-članov "Sklada za vzajemno pomoč" neupoštevne. Pri uradnem preizkusu izpodbijanega sklepa pa je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je registrsko sodišče zmotno uporabilo materialno pravo. Subjekt vpisa "Sklad o. in p." namreč ni eden od subjektov, ki so taksativno našteti v 1. odst. 3. člena v točkah od 1 do 11 ZSreg, za katere je predpisano, da se vpišejo v sodni register. Po določbi 12. točke 1. odst. 3. člena ZSReg je predvideno, da se vpišejo v sodni register tudi druge pravne in fizične osebe, za katere tako določa zakon. ZPIZ-1 je v 1. odst. 382. člena določil, da je "Sklad o." pravna oseba, ni pa predvidel, da se vpiše v sodni register. Glede na navedeno pritožbeno sodišče ugotavlja, da ni zakonske podlage za vpis "Sklada o. in p." v sodni register. Zato je pritožbeno sodišče izpodbijani sklep spremenilo tako, da je predlagateljev predlog za vpis v sodni register zavrnilo (4. točka 39. člena v zvezi s 3. točka 40. člena ZSReg). Predlagatelj nosi sam svoje stroške odgovora na pritožbo, saj po določbi 18. člena ZSReg vsak udeleženec plača svoje stroške.

ZSReg člen 3,  3/1,  3,  3/1.  ZPIZ-1 člen 382,  382/1,  451,  451/1,  382,  382/1,  451,  451/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 290/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-09

stvar - predhodno vprašanje - prekinitev postopka - zemljiškoknjižni predlog

V postopku za delitev stvari in skupnega premoženja se upošteva stanje in vrednost premoženja ob njegovi delitvi, saj je predmet delitve lahko le tisto oziroma toliko vredno premoženje, kot je ob delitvi. To pa pomeni, da vprašanje bodoče spremembe namembnosti nepremičnine, ki je predmet delitve, ne more biti vprašanje, od rešitve katerega je odvisna odločba sodišča (1. odst. 8. čl. ZNP). Zato ni podlage za prekinitev postopka po določilu 1. tč. 1. odst. 206. čl. ZPP v zvezi s 37. čl. ZNP.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da se nepravdni postopek prekine do dokončne odločitve v postopku za spremembo namembnosti parc. št. 457/1 k.o. .... iz kmetijskega zemljišča v stavbno. Obe stranki sta se zoper sklep pravočasno pritožili. Navajata, da sodišče o razdružitvi nepremičnin odloča po stanju nepremičnin v času izdaje odločbe in ni razloga za čakanje na spremembo statusa zemljišča, saj bodoči status za odločanje ni relevanten. Predlagata razveljavitev izpodbijanega sklepa, nasprotni udeleženec pa podrejeno spremembo tako, da se nepravdni postopek prekine samo glede parc. št. 457/1 k.o. ...... Pritožbi sta utemeljeni. V postopku za delitev stvari in skupnega premoženja se upošteva stanje in vrednost premoženja ob njegovi delitvi, saj je predmet delitve lahko le tisto oziroma toliko vredno premoženje, kot je ob delitvi. To izhaja tudi iz 10. poglavja Zakona o nepravdnem postopku (v nadaljevanju ZNP) in 19. poglavja Zakona o izvršbi in zavarovanju v zvezi z 2.odst. 123. čl. ZNP, ki za primer, ko fizična delitev ni mogoča, urejata cenitev stvari, ki se prodaja. To pa pomeni, da vprašanje bodoče spremembe namembnosti nepremičnine, ki je predmet delitve, ne more biti vprašanje, od rešitve katerega je odvisna odločba sodišča (1. odst. 8. čl. ZNP). Sodišče mora o delitvi odločiti upoštevajoč predloge udeležencev postopka in materialnopravna določila XIII. poglavja ZNP, po katerih je, kot je bilo že omenjeno, relevantno stanje v času odločitve o načinu delitve. Obe stranki tega nepravdnega postopka torej utemeljeno trdita, da ni bilo podlage za prekinitev postopka po določilu 1. tč. 1.odst. 206. čl. ZPP v zvezi s 37. čl. ZNP. Pritožbeno sodišče je zato odločilo, da se izpodbijani sklep razveljavi (2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 37. čl. ZNP), nepravdno sodišče pa bo moralo s postopkom nadaljevati in odločiti o predlagani delitvi.

ZNP člen 8,  8/1,  118,  119,  120,  121,  122,  123,  124,  125,  126,  127,  128,  129,  130,  8,  8/1,  118,  119,  120,  121,  122,  123,  124,  125,  126,  127,  128,  129,  130.  ZPP člen 206,  206/1,  206/1-1,  206,  206/1,  206/1-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 727/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-04

Stranka, ki ni predlagala taksne oprostitve, nima pravice do pritožbe zoper sklep o odločitvi o predlogu za taksno oprostitev.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje tožničin predlog za oprostitev plačila sodnih taks zavrnilo, tožnici pa naložilo, da mora sodno takso za tožbo in sodbo v skupnem znesku 12.000,00 SIT plačati v treh zaporednih mesečnih obrokih, tako, da posamezen obrok znaša 4.000,00 SIT. Zoper ta sklep se pritožuje toženec in v pritožbi izraža kritiko sodbe o zaupanju mladoletnega sina v vzgojo in varstvo tožnici. Pritožba ni dovoljena. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo o tožničinem predlogu za oprostitev plačila sodnih taks. Izpodbijani sklep se zato v ničemer ne nanaša na toženca; z njim ni odločeno ne o njegovih pravicah, dolžnostih, niti o njegovem pravnem položaju. Ker to pomeni, da toženec nima pravnega interesa za pritožbo, jo je pritožbeno sodišče zavrglo kot nedovoljeno (1. točka 365. člena in 3. odstavek 343. člena Zakona o pravdnem postopku).

ZPP člen 343,  343/3,  365,  365-1,  343,  343/3,  365,  365-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cp 794/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-23

Ker je bila tožena stranka v spornem obdobju naročnik telefonskega priključka, je odgovorna za uporabo telefona in plačilo telefonskih storitev.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje razsodilo, da sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Kamniku z dne 29.5.1996, opr. št. I 550/96-2, ostane v veljavi v 1. in 3. točki izreka, tožena stranka pa je dolžna tožeči stranki povrniti stroške pravdnega postopka v višini 120.000,00 SIT. Zoper to sodbo se je pritožila tožena stranka brez navedbe pritožbenih razlogov. V pritožbi navaja, da telefona v tistem času, ko so prihajali računi, ni uporabljala. To lahko potrdijo tudi priče. Je brezposelna in mati treh otrok in bi rada le mirno živela. Še sama ima komaj sredstva za preživljanje, kaj šele za take ogromne račune. Pritožba ni utemeljena. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je bila tožena stranka v spornem obdobju naročnik telefonskega priključka s telefonsko številko 813-859. Zato je pravilno zaključilo, da je odgovorna za uporabo telefona in plačilo telefonskih storitev (drugi odstavek 67. člena Zakona o poštnih, telegrafskih in telefonskih storitvah (Ur. l. SFRJ, št. 2/86, 26/90). Za plačilo teh storitev je odgovorna ne glede na to, ali je telefon v spornem obdobju uporabljala ali ne, kar tožena stranka poudarja v pritožbi. Tožena stranka namreč po ugotovitvah sodišča prve stopnje, ki jih tožena stranka v pritožbi ne izpodbija, niti ob izselitvi niti ob razvezi zakonske zveze naročniškega razmerja ni pisno odpovedala niti prepustila bivšemu možu, kot to določata 75. in 76. člen Zakona o PTT storitvah. Prav tako ni pisno reklamirala višine spornih računov. Glede na navedeno in ker ni našlo kršitev, na katere mora na podlagi določbe drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

ZPTTS člen 67,  67/2,  75,  76,  67,  67/2,  75,  76,  67,  67/2,  75,  76.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 824/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-30

Po prenehanju družbe ni več mogoče govoriti o družbenikih v smislu 1. točke 1. odst. 482. čl. ZPP in v posledici tega tudi ne o gospodarskem sporu.

Pritožbi se ugodi in se razveljavi sklep sodišča prve stopnje. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje se je z izpodbijanim sklepom izreklo, da ni stvarno pristojno za odločanje v tej pravdni zadevi in da bo po pravnomočnosti sklepa spis odstopljen pristojnemu Okrožnemu sodišču v Ljubljani. Svojo odločitev je oprlo na dejstvo, da gre v predmetni zadevi za gospodarski spor, katerega reševanje je v izključni pristojnosti Okrožnega sodišča, ker gre za spor med Republiko Slovenijo in družbenicama družbe D... d.o.o.. Zoper sklep se je v roku pritožila tožeče stranka iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga, da pritožbeno sodišče sklep razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno sojenje. Navaja, da po pravnomočnem izbrisu družbe iz sodnega registra status družbenika preneha in torej ne moremo več govoriti o družbenikih. Tudi v obravnavanem primeru ne moremo več govoriti o družbeniku neobstoječe družbe in torej gre za denarno terjatev do bivšega družbenika, torej do fizične osebe. Spori v zvezi z izterjavo denarne terjatve od fizičnih oseb pa niso gospodarski spori. Stvarna pristojnost se zato v tem primeru določa zgolj po vrednosti spora. Pritožba je utemeljena. Slediti je pritožbenim navedbam, da po prenehanju gospodarske družbe glede oseb, ki so bile v tej družbi družbeniki, ne moremo več govoriti o družbenikih, ampak so to le fizične osebe oziroma pravne osebe, če so bile te družbenice. Po 1. točki 1. odst. 482 čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) je govora o družbenikih obstoječih družb in ne o bivših družbenikih družb, ki so že prenehale. V tem pravdnem postopku sta toženki fizični osebi, ki sta kot družbenici družbe D... d.o.o. pred njenim prenehanjem prevzeli obveznost plačila preostalih obveznosti družbe v skladu z Zakonom o finančnem poslovanju podjetij in Zakonom o gospodarskih družbah. Zato gre za civilni in ne gospodarski spor, če je pristojno za njegovo reševanje. Ker je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom napačno uporabilo 19. in 23. čl. v zvezi z 2. odst. 482. čl. ZPP, s čimer je podana bistvena kršitev določb pravdnega postopka (1. točka 1. odst. 338. čl. ZPP), je pritožbeno sodišče pritožbi tožeče stranke ugodilo in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje razveljavilo (3. točka 365. čl. ZPP). Odločitev o stroških pritožbenega postopka je v skladu s 3. odst. 165. čl. ZPP pridržana za končno odločbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Kp 188/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-05

Če oškodovanec predlaga izvršilnemu sodišču vložitev kazenske ovadbe zoper obdolženca, sam pa predloga za kazenski pregon ne vloži niti na policiji niti na tožilstvu, takega predloga ni mogoče šteti kot predlog za kazenski pregon. Osebnega upravičenja do predloga za kazenski pregon ni mogoče prenesti na državni organ.

Pritožba okrožnega državnega tožilca se z a v r n e kot neutemeljena.

Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje v ponovnem odločanju zavrglo obtožni predlog Okrožnega državnega tožilstva v Celju z dne 16. 2. 1999, št. Kt ..., vložen zoper obdolženega I. S. zaradi kaznivega dejanja oškodovanja tujih pravic po II. odstavku 229. člena Kazenskega zakonika na škodo T. P.. Za stroške kazenskega postopka vključno s stroški za obdolženca in za zagovornika je obremenilo proračun. Zoper tak sklep se je pravočasno pritožil okrožni državni tožilec zaradi bistvene kršitve določb kazenskega postopka. Predlagal je razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo odločitev. Pritožba ni utemeljena. Odločitev sodišča prve stopnje je pravilna, saj iz zbranih podatkov kazenskega in izvršilnega spisa sodišča prve stopnje nedvomno izhaja, da oškodovanec ni nikoli vložil predloga za kazenski pregon zoper obdolženca zaradi tega kaznivega dejanja. Njegova pobuda izvršilnemu sodišču za vložitev kazenskega ovadbe zoper obdolženca, ki jo je to sodišče očitno sprejelo in dne 10. 9. 1997 vložilo na Okrožno državno tožilstvo v Celju kazensko ovadbo, ne more pomeniti predloga za kazenski pregon. Gre za osebno upravičenje oškodovanca, ki ga ta na opisani način ne more prenesti na noben državni organ, torej tudi ne na sodišče. Pa tudi uradni zaznamek P. p. C. z dne 28. 11. 1997, v katerem je izrecno navedeno oškodovančevo vztrajanje pri kazenskem pregonu, ne more pomeniti predloga za kazenski pregon, ker je nastal šele, ko je policija na podlagi kazenske ovadbe izvršilnega sodišča že zbirala podatke in dokaze ne da bi predhodno ugotovila, ali je bil predlog za kazenski pregon sploh vložen. Res sodišče prve stopnje ni ugotovilo, kdaj je oškodovanec zvedel za kaznivo dejanje in storilca, kar pa glede na odsotnost predloga za kazenski pregon ni pomembno. Ne glede na to pa je iz prilog oškodovanca k njegovemu predlogu z dne 29.8.1997 v priloženem izvršilnem spisu opr. št. ... (list. št. 96) razvidno, da je bilo oškodovancu na njegovo zaprosilo izdano dne 27. 8. 1997 na U. e. v C. potrdilo, da je lastnik zarubljenega tovornjaka S. M. na podlagi kupne pogodbe z obdolžencem z dne 23. 7. 1997. Tako je oškodovanec za datum storjenega kaznivega dejanja vedel že dne 27. 8. 1997. Iz teh razlogov pritožbi ni bilo mogoče ugoditi.

ZKP člen 52,  52/1,  53,  53/1,  53/2,  52,  52/1,  53,  53/1,  53/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 911/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-26

Določba 2. odst. 26. člena Zakona o stavbnih zemljiščih, da se višina odškodnine za odvzeto nepremičnino določi po vrednosti, ki jo ima nepremičnina v času izdaje sklepa o začetku razlastitvenega postopka, ne izključuje možnosti revalorizacije z upoštevanjem cene v času izdaje odločbe o odškodnini.

Ugodi se pritožbi in se izpodbijani sklep prve stopnje r a z v e l j a v i v kolikor nasprotnim udeležencem ni bila priznana višja odškodnina od tiste, ki je določena v točki 2 izpodbijanega sklepa in se v navedenem obsegu vrne zadeva sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom med drugim odločilo tudi, da mora predlagatelj nasprotnim udeležencem za razlaščeno nepremičnino plačati odškodnino in sicer R.V. 19.748,00 SIT, A.G. 59.243,00 SIT in A.Ž. 59.243,00 SIT. Pri odločanju o višini odškodnine za razlaščene nepremičnine je sodišče upoštevalo cene nepremičnin, ki so veljale v času izdaje sklepa o začetku razlastitvenega postopka (25.5.1998). Nasprotni udeleženci se pritožujejo po svojem pooblaščencu proti navedeni sodni odločbi, pri tem pa zatrjujejo vse pritožbene razloge. Sodišče prve stopnje naj bi storilo bistveno kršitev določb Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ker ni upoštevalo vseh opozoril sodišča druge stopnje in ponovno odločilo nepravilno in škodljivo za "tožene stranke". Od 25.5.1998 do izdaje izpodbijanega sklep se je cena nepremičnin bistveno dvignila tako zaradi stanja na tržišču kot tudi zaradi same inflacije. Pritožba je utemeljena. 2. odst. 26. čl. Zakona o stavbnih zemljiščih res določa, da se višina odškodnine za odvzeto nepremičnino določi po vrednosti, ki jo ima nepremičnina v času izdaje sklepa iz 33. čl. istega zakona, torej sklepa o začetku razlastitvenega postopka. Vendar pravnega standarda "vrednosti nepremičnine" ni mogoče interpretirati na način, kot je to storilo sodišče prve stopnje. Vrednost nepremičnine v konkretnem primeru lahko pomeni le stanje nepremičnine (status, opremljenost, obdelanost ipd.) v času izdaje razlastitvenega sklepa, ne pa tudi cene nepremičnine v navedenem času. Takšna odločitev bi bila namreč zaradi inflatornih gibanj cen, krivična do lastnikov razlaščenih nepremičnin v vseh primerih, ko poteče daljši čas od izdaje sklepa o razlastitvi do sklepa o določitvi odškodnine. Zato je v takšnih primerih vsekakor potrebno ceno nepremičnine revalorizirati na dan odločanja o odškodnini. S tem v zvezi je sodišče prve stopnje napačno uporabilo materialno pravo in posledično ni ugotovilo vseh dejstev, ki vplivajo na višino odškodnine. Zaradi tega je pritožbeno sodišče razveljavilo izpodbijani sklep prve stopnje v navedenem obsegu (365. čl. ZPP v zvezi s 37. čl. Zakona o nepravdnem postopku - ZNP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 655/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-12

Če predlagatelj predlogu ni priložil ustreznih listinskih dokazov, ne gre za formalno pomanjkljiv predlog po 108. členu ZPP v zvezi s 37. členom ZNP.

Ugodi se pritožbi, izpodbijani sklep prve stopnje se r a z v e l j a v i in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog za določitev odškodnine, ker ga predlagatelj ni ustrezno dopolnil. Predlagatelj se pravočasno pritožuje proti navedenemu sklepu prve stopnje in zatrjuje vse pritožbene razloge. Predlagatelj je pravočasno izjavil, da ima njegov zahtevek podlago v Zakonu o razlastitvi. Odločbo o razlastitvi in dokaz o tem, da poskus sporazuma ni uspel, bi moralo sodišče zahtevati od nasprotnega udeleženca, ker predlagatelj teh dokazil nima. Pritožba je utemeljena. Pritožnik je v vlogi z dne 30.5.2000 pravočasno postavil trditev, da zahteva odškodnino za razlaščeno zemljišče v nepravdnem postopku zato, ker se z nasprotnim udeležencem o ni mogel sporazumeti o primerni odškodnini. Glede na takšno trditveno podlago, predlog nima formalnih pomanjkljivosti v smislu 1. odst. 108. čl. Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 37. čl. Zakona o nepravdnem postopku, zaradi česar tudi sodišče prve stopnje ni imelo podlage za zavrženje predloga v določbah 4. odst. 108. čl. ZPP. Pritožbeno sodišče je zato razveljavilo izpodbijani sklep prve stopnje na podlagi 365. čl. ZPP v zvezi s 37. čl. ZNP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 534/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-28

ustavitev izvršbe - umik predloga - pravni interes

Upnik nima več pravnega interesa za pritožbo zoper sklep o ustavitvi postopka, saj je v vlogi z dne 13.6.2001 sam predlagal odločitev, kakršno je sodišče prve stopnje sprejelo v izpodbijanem sklepu z dne 25.1.2001.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ustavilo izvršbo, ker upnik v postavljenem osemdnevnem roku ni založil predujma za stroške izvršitelja. Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je bil predujem dne 22.9.2000 plačan, kar dokazuje fotokopija potrdila v prilogi. Upnik nima pravnega interesa za pritožbo. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je dne 14.6.2001 na sodišče prve stopnje prispela vloga z dne 13.6.2001, v kateri upnik v celoti umika izvršilni predlog in predlaga ustavitev izvršilnega postopka. Glede na takšno stanje sodišče druge stopnje ugotavlja, da upnik nima več pravnega interesa za pritožbo zoper sklep o ustavitvi postopka, saj je v vlogi z dne 13.6.2001 sam predlagal odločitev, kakršno je sodišče prve stopnje sprejelo v izpodbijanem sklepu. Pravni interes je ena od procesnih predpostavk za dovoljenost pritožbe, na katero pazi sodišče druge stopnje po uradni dolžnosti. Pomanjkanje pravnega interesa ima za posledico nedovoljenost pritožbe (3. odst. 343. čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ), zato je sodišče druge stopnje upnikovo pritožbo na podlagi 1. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ zavrglo kot nedovoljeno.

ZIZ člen 38,  38/3,  38,  38/3.  ZPP člen 343,  343/3,  343,  343/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 455/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-07

pravnomočnost - povratnica - javna listina - vsebina listine

Povratnica je javna listina, ki dokazuje resničnost tega, kar se v njej potrjuje, dokler se ne dokaže nasprotno, vendar ima zgoraj navedene učinke javna listina samo, če je povsem pravilno sestavljena.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo potrdilo o pravnomočnosti sklepa o izvršbi opr. št. Ig 96/8543-9 z dne 30.3.1998. Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je imel sklep o zavrnitvi predloga za izvršbo opravilno številko III Ig 664/96, medtem ko iz sporne povratnice, pripete k list. št. 13 izhaja, da je imel prejeti sklep novo opravilno številko Ig 96/8533 (pravilno: 96/8543), kar je dejansko opravilna številka sklepa o izvršbi z dne 30.3.1998. Pritožba ni utemeljena. Iz sporne povratnice, podpisane dne 6.4.1998 in pripete k list. št. 13 bi lahko izhajalo, da je dolžnik prejel sklep z opravilno št. Ig 96/8543, kar je številka sklepa o izvršbi z dne 30.3.1998, vendar pa je v povratnici navedeno tudi, da naj bi dolžnik prejel sklep z redno številko 3 (oz. 0003), kar je številka sklepa o zavrnitvi predloga za izvršbo z dne 17.4.1996. Povratnica je javna listina, ki dokazuje resničnost tega, kar se v njej potrjuje, dokler se ne dokaže nasprotno (224. čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ; enako določbo je imel 230. čl. v času sporne vročitve veljavnega ZPP iz leta 1977), vendar ima zgoraj navedene učinke javna listina samo, če je povsem pravilno sestavljena. V konkretnem primeru pa niti ni jasno, kaj naj bi sporna povratnica potrjevala - vročitev sklepa o izvršbi z opravilno številko Ig 96/8543 ali sklepa na redni številki 3. Ker obravnavana povratnica zbuja resne dvome o tem, kaj je bilo dolžniku pravzaprav vročeno, je sodišče prve stopnje ravnalo povsem pravilno, ko je v dvomu štelo, da pravilna vročitev ni izkazana, in razveljavilo potrdilo o pravnomočnosti sklepa o izvršbi. Iz povedanega izhaja, da je odločitev sodišča prve stopnje pravilna, upnikova pritožba pa neutemeljena. Ker sodišče druge stopnje tudi v okviru preizkusa izpodbijanega sklepa po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ) ni ugotovilo kršitev, je na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ upnikovo pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep.

ZIZ člen 42,  42/4,  42,  42/4.  ZPP člen 224,  224.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.