VSL sodba I Cpg 1160/2002
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-06-09

V sporih majhne vrednosti morata pravdni stranki vsa dejstva navesti

in vse dokaze predlagati v vlogah iz 451. in 1. odst. 452. čl. ZPP.

Iz pisnih vlog mora biti torej že razvidno, katera so tista med

pravdnima strankama sporna in odločilna dejstva, ki terjajo le še

izvedbo dokaznega postopka na glavni obravnavi. Drugače povedano: na

glavni obravnavi v postopkih o sporih majhne vrednosti ni mogoče več

uveljavljati takih materialnopravnih ugovorov, na podlagi katerih bi

lahko vzniknil spor med pravdnima strankama o obstoju odločilnih

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Z uvodoma citirano sodbo je prvostopenjsko sodišče obdržalo v veljavi

izvršilni sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. Ig 2000/00054

z dne 24.2.2000 v delu, v katerem je bilo toženi stranki naloženo

plačilo zneska 387.996,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od

20.10.1995 do plačila in povračilo izvršilnih stroškov v znesku

34.900,60 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 24.2.2000 dalje do

plačila. Sodišče je toženi stranki naložilo še povračilo nadaljnjih

pravdnih stroškov tožeče stranke v znesku 72.000,00 SIT z zakonskimi

zamudnimi obrestmi od 17.5.2002 dalje do plačila.

Zoper navedeno sodbo se je pravočasno pritožila tožena stranka,

uveljavljala pa je pritožbeni razlog bistvene postopkovne kršitve ter

predlagala razveljavitev izpodbijane sodbe in vrnitev zadeve

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

V sporih majhne vrednosti poteka postopek na podlagi pisno izvedenih

pravdnih dejanj (1. odst. 450. čl. ZPP). To pomeni, da morata pravdni

stranki vsa dejstva navesti in vse dokaze predlagati v vlogah iz 451.

in 1. odst. 452. čl. ZPP. Iz pisnih vlog mora biti torej že razvidno,

katera so tista med pravdnima strankama sporna in odločilna dejstva,

ki terjajo le še izvedbo dokaznega postopka na glavni obravnavi.

Drugače povedano: na glavni obravnavi v postopkih o sporih majhne

vrednosti ni mogoče več uveljavljati takih materialnopravnih

ugovorov, na podlagi katerih bi lahko vzniknil spor med pravdnima

strankama o obstoju odločilnih dejstev šele na glavni obravnavi. In

prav to se je v obravnavanem primeru zgodilo z uveljavljanem ugovora

zastaranja vtoževane terjatve in obrambo tožeče stranke na ta ugovor,

da je bilo zastaranje pretrgano s toženkinim priznanjem dolga dne

30.12.1996. Navedeni ugovor je sicer res materialnopravni ugovor, je

pa tudi dejstvo, ki ga mora sodišče na podlagi drugih za to

odločilnih dejstev šele ugotoviti. V zvezi z ugotovitvijo

utemeljenosti ugovora zastaranja in trditev tožeče stranke o

pretrganju zastaranja pa mora sodišče ugotavljati tako čas, ko je

imela tožeča stranka pravico terjati izpolnitev, kot tudi zastaralni

rok glede na naravo terjatve ter čas uveljavitve zahtevka pred

sodiščem, kot tudi po tožeči stranki uveljavljano dejstvo toženkinega

priznanja dolga, kar utemeljuje uporabo pravil ZOR o pretrganju

zastaranja. Tako se pokaže, da bi sodišče prve stopnje moralo v zvezi

z ugovorom zastaranja ugotavljati dejstva, ki jih pravdni stranki v

vlogah iz 451. in 452. čl. ZPP nista zatrjevali. Dejstev in dokazov,

ki jih stranki nista podali v teh vlogah, pa sodišče na podlagi 453.

Neutemeljeno zato pritožnik prvostopenjskemu sodišču očita bistveno

postopkovno kršitev po 8. točki 2. odst. 339. čl. ZPP, ker ni

obravnavalo njegovega ugovora zastaranja, podanega šele na glavni

obravnavi. In ker prvostopenjsko sodišče tudi ni zagrešilo drugih

kršitev, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti (2.

odst. 350. čl. ZPP), je bilo treba neutemeljeno pritožbo tožene

stranke zavrniti in potrditi sodbo sodišča prve stopnje (353. čl.

ZPP člen 450,  450/1,  451,  452,  452/1,  453,  450,  450/1,  451,  452,  452/1,  453.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.