TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 662/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-10

Ker bi dolžnik s plačilom upničine terjatve le izpolnil svojo obveznost iz izvršilnega naslova, oprava izvršbe sama po sebi (če ob tem niso izpolnjeni tudi ostali pogoji za odlog izvršbe) ne more predstavljati znatnejše škode.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog dolžnika za odlog izvršbe. V pravočasni pritožbi je dolžnik navedel, da naj bi bila že s samo izvršbo izkazana verjetnost nastanka znatnejše škode. Dolžnik namreč z upnico ni bil v poslovnem razmerju; zato ni dolžan plačati nekaj, česar "ni naredil ali moral narediti". Stroškov ni priglasil. Pritožba ni utemeljena. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da je dolžnik z vložitvijo predloga za obnovo postopka proti izvršilnemu naslovu sicer izpolnil poseben pogoj iz 1. tč. 1. odst. 71. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ), da pa pri tem ni izpolnil splošnega pogoja za odlog izvršbe iz 1. odst. 71 čl. ZIZ. Dolžnik namreč v predlogu za odlog izvršbe (redna št. 4) ni izkazal verjetnosti, da bi z izvršbo pretrpel znatnejšo škodo. Navedbe v pritožbi, da naj bi bila že s samo opravo izvršbe izkazana verjetnost nastanka škode, so pri tem neutemeljene. Ker bi dolžnik s plačilom upničine terjatve le izpolnil svojo obveznost iz izvršilnega naslova, oprava izvršbe sama po sebi (če ob tem niso izpolnjeni tudi ostali pogoji za odlog izvršbe) ne more predstavljati znatnejše škode. Odločitev sodišča prve stopnje je tako pravilna in zakonita; zato je bilo treba neutemeljeno pritožbo zavrniti in izpodbijani sklep potrditi (v skladu z 2. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku in v zvezi s 15. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 678/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-11

vročanje - vročanje sodnega pisanja pravni osebi

Po 1. odst. 133. čl. ZPP se pravnim osebam lahko vroča tudi tako, da se pisanje izroči delavcu, ki je v pisarni oziroma v poslovnem prostoru ali na sedežu. Navedeno pravilo o vročanju pisanj pravnim osebam ne razlikuje situacije, ko je delavec v rednem delovnem razmeju pri pravni osebi, ali pa gre le za priložnostnega delavca.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je izdalo zamudno sodbo, ker je presodilo, da so podani pogoji zanjo iz 332. čl. ZPP/77, upoštevaje določbo 2. odst. 499. čl. Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS št. 26/99). Zoper navedeno sodbo so se pravočasno pritožile vse tožene stranke, uveljavljale pa so pritožbeni razlog bistvene kršitve določb postopka, ker na glavno obravnavo niso bile v redu vabljene. Vsa vabila je podpisala priložnostna delavka prvotožene stranke, ki nima pooblastila za sprejem pošiljk, niti ni redno zaposlena pri nobeni od toženih strank. Predlagale so, da pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki je v odgovoru predlagala zavrnitev pritožbe kot neutemeljene. Pritožba ni utemeljena. Po 1. odst. 133. čl. ZPP se pravnim osebam lahko vroča tudi tako, da se pisanje izroči delavcu, ki je v pisarni oziroma v poslovnem prostoru ali na sedežu. Navedeno pravilo o vročanju pisanj pravnim osebam ne razlikuje situacije, ko je delavec v rednem delovnem razmeju pri pravni osebi, ali pa gre le za priložnostnega delavca. Če je torej vabilo na glavno obravnavo za prvo toženo strank kot pravno osebo prevzela priložnostna delavka le-te, je bilo vročanje vabila prvotoženi stranki opravljeno skladno s 1. odst. 133. čl. ZPP. Iz povratnic v spisu (pripetih k list. št. 11) ne izhaja, da bi vabili na glavno obravnavo za drugotoženo in tretjetoženo stranko prevzela priložnostna delavka prvotožene stranke. Vročilnica je javna listina, ki dokazuje resničnost vročitve naslovniku (prim. 1. odst. 224. čl. ZPP). Dopustno pa je dokazovanje o neresničnosti dejstev, ugotovljenih v vročilnici (3. odst. 224. čl. ZPP), vendar drugotožena in tretjetožena stranka zgolj s trditvami, da je vsa vabila podpisala priložnostna delavka prvotožene stranke, nista uspeli vzbuditi dvoma v pravilnost vročitve vabil na glavno obravnavo. Tako se pokaže, da izrecno uveljavljani pritožbeni razlog ni podan. Ker prvostopenjsko sodišče ni zagrešilo nobene kršitve, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP), je pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. čl. ZPP).

ZPP člen 133,  133/1,  224,  224/1,  224/3,  133,  133/1,  224,  224/1,  224/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 509/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-11

Po določbi 2. odst. 120. člena ZPP sodišče na predlog za vrnitev v prejšnje stanje razpiše narok, razen če so dejstva, na katera se opira predlog, splošno znana ali če vrnitev predlaga iz očitno neupravičenega razloga.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Pritožbeni stroški so nadaljnji pravdni stroški.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo predlog tožeče stranke za vrnitev v prejšnje stanje, vložen dne 15.12.1999. Zoper sklep se je tožeča stranka pravočasno pritožila iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odst. 338. člena ZPP. Navedla je, da je njen pooblaščenec sicer res imel dovolj časa za iskanje substituta, vendar le če ne bi bil bolan. Glede udeležbe zastopnice tožeče stranke pa je uveljavljala, da bi sodišče moralo opraviti narok za vrnitev v prejšnje stanje. Pritožba je utemeljena. Po določbi 2. odst. 120. člena ZPP sodišče na predlog za vrnitev v prejšnje stanje razpiše narok, razen če so dejstva, na katera se opira predlog, splošno znana ali če vrnitev predlaga iz očitno neupravičenega razloga. V predmetni zadevi ne gre ne za eno ne za drugo. Prvostopenjsko sodišče bi zato moralo razpisati narok za vrnitev v prejšnje stanje. Ker tega ni storilo, je zagrešilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 1. odst. 339. člena ZPP. Ker ni bilo naroka, je bila tožeči stranki zmanjšana možnost izkazati za verjetno (dokazovati), da je njena zastopnica izostala z naroka za glavno obravnavo iz upravičenega razloga (1. odst. 116. člena ZPP). Kršitev določbe 2. odst. 120. člena ZPP je zato vplivala na zakonitost in pravilnost izpodbijanega sklepa. Po določbi 3. točke 365. člena, v zvezi z določbo 1. odst. 354. člena ZPP je zato pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo prvostopnemu sodišču v nov postopek. Pritožbeno sodišče še dodaja, da ni sprejemljivo stališče prvostopenjskega sodišča, da bi moral pooblaščenec, ki je bolan, v času bolniškega staleža iskati in najti substituta. Tako stališče bi bilo najbrž sprejemljivo v času daljše bolniške odsotnosti, nikakor pa ne v primeru nenadne bolezni, ki izbruhne tik pred narokom, kot je bilo v predmetni zadevi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 540/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-10

Prošnja pooblaščenca (odvetnika) za preložitev naroka, ker ima istega dne ob isti uri razpisan pred sodiščem drug narok, ni upravičen razlog za preložitev naroka v primeru, da odvetnik ni navajal niti izkazal, da mu je stranka prepovedala prenesti pooblastilo za posamezna pravdna dejanja na drugega odvetnika.

Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Z izpodbijano sodbo je prvostopno sodišče sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. ... z dne ... vzdržalo v veljavi v 1. in 3. točki izreka, toženi stranki pa še naložilo, da povrne tožeči stranki nadaljnje pravdne stroške v zneskku 87.475,00 SIT. Zoper sodbo se pritožuje tožena stranka, ki navaja, da je dne 15.2.2000 prosila sodišče za preložitev naroka z dne 18.2.2000, glede na to, da je bil pooblaščenec tožene stranke tega dne zagovornik po uradni dolžnosti v zadevi opr. št. K 53/98 pred Okrožnim sodiščem v Kranju. Zato bi prvostopno sodišče narok lahko preložilo, na novem naroku pa bi lahko tožena stranka dodatno navajala in utemeljila svoje že vložene ugovorne navedbe. Pritožba ni utemeljena. Sodišče lahko preloži narok, če je to potrebno za izvedbo dokazov ali če so zato drugi upravičeni razlogi (1. odst. 115. čl. Zakona o pravdnem postopku; ZPP). Pritožbeno sodišče se strinja z odločitvijo prvostopnega sodišča, da prošnja pooblaščenca tožene stranke z dne 15.2.2000 ni bila upravičen razlog za preložitev naroka z dne 18.2.2000. Pooblaščenec tožene stranke je prejel vabilo za ta narok dovolj zgodaj (31.1.2000), da je imel na razpolago dovolj časa, da bi ga, v kolikor je bil zadržan zaradi kazenske obravnave pred Okrožnim sodiščem v Kranju v tej zadevi lahko nadomestil drug odvetnik. Iz pooblastila, ki mu ga je dala njegova stranka namreč ne izhaja prepoved, da prenese pooblastilo za posamezna pravdna dejanja na drugega odvetnika (4. točka 1. odst. 95. čl. ZPP), niti ni tega zatrjeval v prošnji za preložitev naroka. Tudi sicer z omenjeno prošnjo ni izkazal, da je imel dejansko tega dne v času razpisanega naroka drugo kazensko zadevo pred Okrožnim sodiščem v Kranju. Prvostopno sodišče je zato po oceni pritožbenega sodišča pravilno odločilo, da ne gre za upravičen razlog iz 1. odst. 115. čl. ZPP in pravilno opravilo narok v skladu z 282. čl. ZPP. Ne drži tudi navedba tožene stranke v pritožbi, da je s tem izgubila možnost navajanja dodatnih navedb, ki bi jih imela na glavni obravnavi. Pooblaščenec tožene stranke je imel vso možnost, da bi navajal dodatne navedbe, pa tudi predlagal dokaze s pismeno vlogo v skladu z 3. odst. 286. čl. ZPP. Uveljavljena kršitev tako ni podana kot tudi ne tiste, na katere pazi pritožbeno sodišče ob reševanju pritožbe po uradni dolžnosti. Zato je bilo potrebno pritožbo tožene stranke zavrniti kot neutemeljeno in izpodbijano sodbo potrditi v skladu s 353. čl. ZPP. Izrek o stroških pritožbenega postopka je odpadel, ker jih tožena stranka ni uveljavljala.

ZPP člen 95,  95/1,  95/1-4,  115,  155/1,  95,  95/1,  95/1-4,  115,  155/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 562/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-18

prenehanje družbe - družbena pogodba - pravno nasledstvo - davčni postopek

1. Glede družbenikov družbe, ki je prenehala po določbi 1. odstavka 27. člena ZFPPod se v skladu z določbo 4. odstavka 27. člena ZFPPod šteje, da so podali izjavo v smislu prvega odstavka 394. člena ZGD, to je, da so poplačane vse obveznosti družbe in da prevzemajo obveznost plačila morebitnih preostalih obveznosti družbe. Družbeniki družbe, ki je prenehala obstajati, so torej, glede njenega premoženja (aktive in pasive), pravni nasledniki družbe že po samem zakonu. 2. Okoliščina, da za zapadlo in neplačano davčno obveznost družbe namesto družbe, ki je prenehala obstajati, odgovarjajo njeni pravni nasledniki, terjatve iz naslova neplačanih davkov ni spremenila v kakšno drugo terjatev. Davčne obveznosti pa ne morejo biti predmet civilnopravnega spora, o katerem bi odločalo sodišče v pravdnem postopku.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo tožbo, ker je ugotovilo, da ni pristojno za odločanje v obravnavani zadevi, saj sporna zadeva ni spor iz civilnopravnega razmerja v smislu 1. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP; Ur. l. RS, št. 26/99). Zoper ta sklep se iz vseh pritožbenih razlogov po prvem odstavku 338. člena ZPP pravočasno pritožuje tožeča stranka. Pritožnica se ne strinja z odločitvijo sodišča prve stopnje, da predmetna zadeva ne spada v sodno pristojnost. Res se zahtevek nanaša na plačilo neporavnanih davkov družbe d.o.o., ki jih je tožeča stranka od družbe izterjevala po določbah Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP; Ur. l. RS, št. 18/96 - 37/2001). Vendar določbe ZDavP veljajo za posameznike, pravne osebe in druge stranke ter državne organe, kadar so ti davčni zavezanci, ali kadar za davčnega zavezanca plačujejo davke (1. člen ZDavP). Po določbi 4. odstavka 27. člena Zakona o finančnem poslovanju podjetij (v nadaljevanju ZFPPod; Ur. l. RS, št. 54/99) se šteje, da so družbeniki družbe, ki je bila izbrisana iz sodnega registra po uradni dolžnosti, podali izjavo v smislu 1. odstavka 394. člena Zakona o gospodarskih družbah (v nadaljevanju ZGD; Ur. l. RS, št. 30/93 - 45/2001) o prevzemu obveznosti plačila morebitnih obveznosti družbe.

ZGD člen 394,  394/1,  394,  394/1.  ZPP člen 1,  1.  ZFPPod člen 25,  27,  27/4,  25,  27,  27/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1225/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-19

zavrnitev predloga - razlog - predložitev listine - pritožbena novota

V pritožbi zoper sklep o zavrnitvi predloga za taksno oprostitev tožnica sicer zatrjuje, da prejema zgolj 40.000,00 SIT pokojnine in da ji napovedi za odmero dohodnine sploh ni bilo treba vložiti. Vendar ker ne zatrjuje, da teh novot brez svoje krivde ni mogla navesti že pred izdajo izpodbijanega sklepa, jih v pritožbi ne more več uveljavljati. Enako velja glede pritožbi priloženih listin, ki potrjujejo te njene nove navedbe (in ki bi jih morala predložiti že s predlogom za taksno oprostitev).

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo tožničin predlog za oprostitev plačila sodnih taks. Zoper ta sklep se zaradi bistvene kršitve določb postopka ter nepopolne ugotovitve dejanskega stanja pritožuje tožnica in navaja, da ob vložitvi tožbe še ni razpolagala z listinami, ki jih zahteva 13. čl. Zakona o sodnih taksah (v nadaljevanju ZST). Sodišče bi jo moralo zato v skladu s 108. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) pozvati, naj predloži ustrezne listine. Iz teh listin, ki jih sedaj prilaga pritožbi, izhaja, da ji ni bilo treba vložiti napovedi za odmero dohodnine ter da prejema zgolj 40.000,00 SIT mesečne pokojnine. Je tudi brez premičnega in nepremičnega premoženja. Pritožba ni utemeljena. Sodišče prve stopnje ni bilo dolžno izdati sklepa po 108. čl. ZPP. Vloga, ki vsebuje predlog za oprostitev plačila sodnih taks, mora sicer ustrezati ne le splošnim predpisom za enostavne vloge (2. odst. 105. čl. ZPP), ampak je treba pri njeni sestavi upoštevati tudi poseben predpis iz 3. odst. 13. čl. ZST. Vendar pa mora sodišče sklep po 108. čl. ZPP, ki vsebuje tudi grožnjo zavrženja (4. odst.) izdati le takrat, ko ima vloga take formalne pomanjkljivosti, da je ni mogoče obravnavati. Opustitev predložitve zahtevanih dokazil pa ne predstavlja take pomanjkljivosti, da bi bilo izključeno vsebinsko odločanje o predlogu za taksno oprostitev. Tudi brez njih je mogoče odločati o utemeljenosti predloga. Sodišče prve stopnje je tako tudi ravnalo. Ker tožnica ni predložila nobene od listin, ki bi dokazovale njene trditve, da bi bila s plačilom taks občutno zmanjšana sredstva, s katerimi se preživlja, je njen predlog zavrnilo. V pritožbi sicer zatrjuje, da prejema zgolj 40.000,00 SIT pokojnine in da ji napovedi za odmero dohodnine sploh ni bilo treba vložiti. Vendar kar ne zatrjuje, da teh novot brez svoje krivde ni mogla navesti že pred izdajo izpodbijanega sklepa, jih v pritožbi ne more več uveljavljati (prim. 1. odst. 337. čl. ZPP). Enako velja glede pritožbi priloženih listin, ki potrjujejo te njene nove navedbe (in ki bi jih morala predložiti že s predlogom za taksno oprostitev). Pritožbeno sodišče je zato zavrnilo pritožbo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. čl. ZPP).

ZST člen 13,  13/3,  13,  13/3.  ZPP člen 169,  169/2,  337,  337/1,  169,  169/2,  337,  337/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 578/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-18

prenehanje družbe - družbena pogodba - pravno nasledstvo - davčni postopek

1. Glede družbenikov družbe, ki je prenehala po določbi 1. odstavka 27. člena ZFPPod se v skladu z določbo 4. odstavka 27. člena ZFPPod šteje, da so podali izjavo v smislu prvega odstavka 394. člena ZGD, to je, da so poplačane vse obveznosti družbe ... in da prevzemajo obveznost plačila morebitnih preostalih obveznosti družbe. Družbeniki družbe, ki je prenehala obstajati, so torej, glede njenega premoženja (aktive in pasive), pravni nasledniki družbe že po samem zakonu. 2. Okoliščina, da za zapadlo in neplačano davčno obveznost družbe namesto družbe, ki je prenehala obstajati, odgovarjajo njeni pravni nasledniki, terjatve iz naslova neplačanih davkov ni spremenila v kakšno drugo terjatev. Davčne obveznosti pa ne morejo biti predmet civilnopravnega spora, o katerem bi odločalo sodišče v pravdnem postopku.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo tožbo, ker je ugotovilo, da ni pristojno za odločanje v obravnavani zadevi, saj sporna zadeva ni spor iz civilnopravnega razmerja v smislu 1. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP; Ur. l. RS, št. 26/99). Zoper ta sklep se iz vseh pritožbenih razlogov po prvem odstavku 338. člena ZPP pravočasno pritožuje tožeča stranka. Pritožnica se ne strinja z odločitvijo sodišča prve stopnje, da predmetna zadeva ne spada v sodno pristojnost. Res se zahtevek nanaša na plačilo neporavnanih davkov družbe B... d.o.o., Kočevje, ki jih je tožeča stranka od družbe izterjevala po določbah Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP; Ur. l. RS, št. 18/96 - 37/2001). Vendar določbe ZDavP veljajo za posameznike, pravne osebe in druge stranke ter državne organe, kadar so ti davčni zavezanci, ali kadar za davčnega zavezanca plačujejo davke (1. člen ZDavP). Po določbi 4. odstavka 27. člena Zakona o finančnem poslovanju podjetij (v nadaljevanju ZFPPod; Ur. l. RS, št. 54/99) se šteje, da so družbeniki družbe, ki je bila izbrisana iz sodnega registra po uradni dolžnosti, podali izjavo v smislu 1. odstavka 394. člena Zakona o gospodarskih družbah (v nadaljevanju ZGD; Ur. l. RS, št. 30/93 - 45/2001) o prevzemu obveznosti plačila morebitnih obveznosti družbe.

ZGD člen 394,  394/1,  394,  394/1.  ZPP člen 1,  1.  ZFPPod člen 25,  27,  27/4,  25,  27,  27/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cp 924/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-18

razmerja staršev do otrok po razvezi zakonske zveze - preživnina

Plačilo preživnine v razvezni pravdi se lahko zahteva od razveze dalje oziroma vložitve tožbe, ne more pa se zahtevati na nazaj.

Pritožbi se ugodi in se v izpodbijanem delu sodba sodišča prve stopnje spremeni tako, da se tožbeni zahtevek, ki se glasi: "Tožnik je za ml. sina Marka dolžna plačevati preživnino za čas od 28.2.1999 do 18.5.2000 po 25.000,00 SIT mesečno z ustreznimi obrestmi z a v r n e ."

V ponovljenem postopku je sodišče prve stopnje odločilo, da je tožnik dolžan za čas od 28.2.1999 do 18.5.2001 plačevati po 25.000,00 SIT mesečne preživinine ter od 18.5.2000 dalje nadaljnjo preživnino 5.000,00 SIT (skupaj 30.000,00 SIT) z ustreznimi zamudnimi obrestmi. V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo ter odločilo, da vsaka stranka trpi svoje stroške postopka. Odločitev sodišča prve stopnje v delu v katerem mu je bilo naloženo plačilo preživnine za obdobje od 28.2.1999 do 18.5.2000 v mesečnem znesku 25.000,00 SIT izpodbija tožnik zaradi zmotne oziroma nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter v pritožbi predlaga, da v tem delu pritožbeno sodišče ugodi njegovi pritožbi ter v izpodbijanem delu sodbo spremeni tako, da zavrne tožbeni zahtevek. V pritožbi se tožnik sklicuje na predložene račune iz katerih izhaja, da je za sina Marka plačeval mesečno 29.041,00 SIT (14.975,00 SIT za stroške bivanja, 2.000,00 SIT za prehrano in 12.066,00 SIT za obleko, obutev, inštrukcije, šolske knjige, literaturo). Toženka je na pritožbo tožnika odgovorila in predlagala, da pritožbeno sodišče zavrne pritožbo tožnika in v izpodbijanem delu potrdi sodbo sodišča prve stopnje. Pritožba je utemeljena. Kadar sodišče razveže zakonsko zvezo odloči o varstvu, vzgoji in preživljanju skupnih otrok (prvi odstavek čl. 78 Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih - Ur.list RS 15/76 - 1/98; v nadaljevanju besedila ZZZDR). To pomeni, da se preživnina praviloma določa vnaprej, oziroma je praksa izoblikovala stališče, da je v primeru razveze možno zahtevati preživnino le od vložitve tožbe, preživnine pa ni mogoče zahtevati za nazaj. Ob tem, ko je sodišče prve stopnje ugodilo tožbenemu zahtevku za plačilo preživnine brez zahtevka od vložitve tožbe, ko je toženka po delni razveljavitvi sodbe, s katero je bila določena preživnina zahtevala plačilo preživnine za nazaj (l.št. 82) je sodišče prve stopnje materialnopravno napačno odločilo, ko je ugodilo takemu tožbenemu zahtevku, saj se plačilo preživnine ne more zahtevati za nazaj. Utemeljeni pritožbi tožnika je bilo zaradi tega ugoditi in v izpodbijanem delu spremeniti sodbo sodišča prve stopnje (čl. 358 tč. 4 ZPP) ne da bi pritožbeno sodišče odgovarjalo na ostale pritožbene trditve o tem, da je tožnik izpolnjeval svojo preživninsko obveznost tudi v spornem obdobju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cpg 44/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-08-09

izbris iz sodnega registra - dopustnost pritožbe - procesna legitimacija

Če družba ni vložila ugovora zoper sklep o začetku postopka izbrisa, nima pravice do pritože zoper sklep o izbrisu družbe iz sodnega registra.

Z uvodoma citiranim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo o izbrisu družbe G. d.o.o. Ljubljana iz sodnega registra po določbah Zakona o finančnem poslovanju podjetij (v nadaljevanju ZFPPod). Zoper navedeni sklep se je družba pritožila z navedbo, da opravlja vse od registracije dalje svojo registrirano dejavnost. Pritožbi je priložila bilanco uspeha in bilanco stanja za leto 1999 in 2000, izkaz uporabe dobička in izkaz kritja izgube. Pritožba ni dovoljena. Procesno legitimacijo za pritožbo zoper sklep o izbrisu družbe opredeljuje 4. odst. 34. čl. ZFPPod. Pritožbo pa po citiranem določilu lahko vloži oseba, ki je vložila ugovor proti sklepu o začetku postopka izbrisa in je bil njen ugovor zavržen ali zavrnjen, družbenik ali delničar gospodarske družbe in upnik gospodarske družbe. Ker družba ni vložila ugovora zoper sklep o začetku postopka izbrisa, čeprav se navedeni sklep po 2. odst. 29. čl. ZFPPod vroči le družbi, torej ni izpolnjena procesna predpostavka iz 1. tč. 4. odst. 34. čl. ZFPPod za priznanje procesne legitimacije družbi za vložitev pritožbe zoper sklep o izbrisu družbe iz sodnega regista. Drugače povedano: če družba ni vložila ugovora zoper sklep o začetku postopka izbrisa, nima pravice do pritože zoper sklep o izbrisu družbe iz sodnega registra. Njena pritožba torej ni dopustna, zato jo je pritožbeno sodišče na podlagi 1. tč. 2. odst. 31. čl. v zvezi s 3. odst. 34. čl. ZFPPod kot nedopustno zavrglo.

ZFPPod člen 29,  29/2,  34,  34/4,  29,  29/2,  34,  34/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.