TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cp 690/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-06

Sodišče prve stopnje je upoštevalo vse relevantne okoliščine konkretnega primera za odločitev o predlogu za oprostitev sodnih taks. Dejstvo, da se višina sodne takse izenačuje s preživnino, ki jo stranka prejema za enega otroka, na takšno odločitev ne vpliva.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da ne ugodi predlogu tožeče stranke za oprostitev plačila sodnih taks. Zoper sklep se je tožeča stranka pravočasno pritožila. Navaja, da taksa za tožbo znaša 12.000,00 SIT, za pritožbo pa bi, če bi jo morala tožnica plačati, znašala 24.000,00 SIT. Že znesek 12.000,00 SIT je znesek enomesečnega prispevka toženca za preživljanje enega otroka. Gre relativno za nizke zneske, vendar glede na premoženjsko stanje tožnice in njenih otrok za zelo visoke zneske. Zato tožeča stranka meni, da sodišče o predlogu za oprostitev plačila sodnih taks ni odločilo pravilno, ker ni pretehtalo zneska 12.000,00 SIT v odnosu na preživninske in siceršnje premoženjske razmere tožeče stranke in njenih mladoletnih otrok. Predlaga spremembo izpodbijanega sklepa tako, da pritožbeno sodišče tožničinemu predlogu za oprostitv plačila sodnih taks ugodi. Pritožba ni utemeljena. Sodišče oprosti stranko plačila sodnih taks, če bi bila s plačilom taks občutno zmanjšana sredstva s katerimi se preživlja ali se preživljajo njeni družinski člani (3. odst. 168. čl. Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP). Pritožba dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje, s kakšnimi dohodki razpolaga tožinica mesečno za preživljanje sebe in svojih družinskih članov (dveh mladoletnih otrok), ne izpodbija in te dejanske ugotovitve zato pritožbeno sodišče v celoti sprejema. Da ima tožnica določeno premoženje (ki je sicer skupno premoženje pravdnih strank), pa je razvidno že iz samih navedb tožbe. Glede na takšne ugotovitve, pa je pravilen tudi zaključek, da so sredstva tožnice zadosti visoka, da bo plačilo sodnih taks zmogla brez škode za lastno preživljanje in preživljanje svojih otrok. Sodišče prve stopnje je torej upoštevalo vse relevantne okoliščine konkretnega primera. Dejstvo, da se višina sodne takse skoraj izenačuje s preživnino, ki jo prejema tožnica za enega otroka, na takšno odločitev ne vpliva in je zato primerjava, ki jo v pritožbi ponuja, neupoštevna. Vkolikor pa meni, da plačila sodnih taks ne bo zmogla šele kasneje za vložitev pravnih sredstev (za katere je taksa praviloma višja) ali drugih vlog, pa bo lahko, če bodo za to podani tudi drugi zakonski pogoji, z novim predlogom predlagala oprostitev plačila sodnih taks za te vloge. Pritožba tožeče stranke je potemtakem neutemeljena in jo je pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo sklep prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba II Cp 982/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-06-26

S sodno odločbo določena preživnina se ukine z dnem, ko je vložena tožba za njeno ukinitev.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem zavrnilnem delu potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Prvo sodišče je z izpodbijano sodbo z dnem 16.9.2000 ukinilo preživnino, ki jo je dolžan plačevati tožnik na podlagi sodbe Temeljnega sodišča v Kranju, Enote na Jesenicah z dne 28.2.1990, opr. št. P 310/89, v višini 800 takratnih din mesečno in nazadnje valorizirano z obvestilom Centra za socialno delo Radovljica z dne 10.3.2000 in 1.3.2000, opr. št. P 167/89/89 na znesek 13.626,80 SIT mesečno. Kar je zahtevala tožeča stranka več, je zavrnilo. Proti zavrnilnemu delu sodbe se pritožuje tožnik. Navaja, da se ne strinja z datumom, saj bi sodišče moralo ustaviti preživnino že s 1.7.2000. Preživnina se ukine z dnem, ko zanjo ni več pogojev po Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Takšno spremembo izpodbijane sodbe v zavrnilnem delu tudi predlaga. Toženec je na pritožbo odgovoril. Pritožba ni utemeljena. Pravna podlaga za odločitev o tožbenem zahtevku tožeče stranke je določba 5. odst. 132. čl. Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki določa, da sme sodišče na predlog prizadetega zvišati, znižati ali ustaviti tudi s pravnomočno odločbo določeno preživnino, če se pozneje spremenijo okoliščine, na podlagi katerih je bila določena. Tako kot se preživnina s sodno odločbo določi za naprej, tako se s sodno odločbo tudi ukine lahko le za naprej (nemo pro praeterite alitur). Po veljavni sodni praksi pa se preživnina prisodi in tedaj tudi ukine od dneva, ko je bil postavljen zahtevek za prisojo oziroma ukinitev preživnine. Tožnik je tožbo vložil dne 16.9.2000, zato je odločitev prvega sodišča, da se plačevanje preživnine s tem dnem tudi ukine, materialnopravno pravilna. Ker je izpodbijana sodba v procesnem, dejanskem in materialnopravnem pogledu pravilna, je sodišče druge stopnje pritožbo tožnika zavrnilo in v izpodbijanem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje po določbi 353. čl. ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 598/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-03

Vlogo upnika bi moralo sodišče (prve stopnje) obravnavati kot poziv k postopanju po 2. odst. 147. čl. ZIZ in ne kot umik predloga za izvršbo.

1. Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep spremeni tako, da se glasi: "Izvršba se ustavi". 2. Dolžnica mora upniku v 8 dneh povrniti stroške pritožbe v znesku 19.200,00 SIT.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da se sklep o izvršbi v celoti razveljavi in izvršilni postopek ustavi. Upnik se je proti sklepu pravočasno pritožil in navedel, da je njegov predlog z dne 07.04.1999 predstavljal predlog za ustavitev izvršbe na podlagi 147. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ), ne pa predloga za razveljavitev sklepa o izvršbi. Priglasil je stroške. Pritožba je utemeljena. Upnik je z vlogo z dne 07.04.1999 (redna št. 9) sodišču predlagal, da izvršbo ustavi po 147. čl. ZIZ, saj ga je Agencija RS za plačilni promet obvestila, da na žiro računu dolžnice več kot leto dni ni bilo priliva sredstev. Po oceni sodišča druge stopnje to ne pomeni, da bi predlog za izvršbo umaknil. Zato je napačna odločitev sodišča prve stopnje, ki je po 2. odst. 43. čl. v zvezi z 2. odst. 76. čl. ZIZ postopek ustavilo in ob tem razveljavilo sklep o izvršbi. Upnikovo vlogo bi namreč moralo obravnavati le kot poziv k postopanju po 2. odst. 147. čl. ZIZ, po katerem sodišče izvršbo ustavi že na podlagi dejstva, da na dolžnikovem računu v enem letu ni bilo nobenega priliva sredstev, o čemer Agencija RS za plačilni promet obvesti sodišče in ob tem vrne sklep o izvršbi, ki ga ni mogla izvršiti. Posledice ustavitve, če izvršbe iz dejanskih razlogov ni mogoče opraviti, pa določa 2. odst. 76. čl. ZIZ. Kadar sodišče ustavi izvršbo, s tem razveljavi tudi opravljena izvršilna dejanja, če zakon ne določa drugače in kolikor s tem niso prizadete pridobljene pravice drugih oseb. Sicer pa sklep o izvršbi ni izvršilno dejanje, temveč pravnomočna sodna odločba. Zato ga tudi na tej podlagi ne bi bilo mogoče razveljaviti. Glede na navedeno je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in sklep sodišča prve stopnje spremenilo tako, kot je razvidno iz 1. tč. izreka tega sklepa (3. točka 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ). Odločitev o pritožbenih stroških (iz 2. tč. izreka tega sklepa) temelji na 2. odst. 165. čl. v zvezi s 155. čl. ZPP, oba v zvezi s 15. čl. ZIZ. Dolžnica mora upniku povrniti 19.200,00 SIT stroškov za pritožbo, ki jih predstavljajo naslednji potrebni stroški (5. odst. 38. čl. ZIZ): - za sodne takse v višini 600 točk (tar. št. 1/1 v zvezi s tar. št. 3/2 Zakona o sodnih taksah), kar ob vrednosti točke 17,00 SIT na dan odločanja znaša 10.200,00 SIT, ter - za sestavo pritožbe v višini 100 točk (5. tč. tar. št. 21 Odvetniške tarife), kar ob vrednosti točke 90,00 SIT na dan odločanja znaša 9.000,00 SIT. Drugih stroškov (za pritožbo) upnik ni zaznamoval (gl. redno št. 11).

ZIZ člen 43,  43/2,  76,  76/2,  147,  147/2,  43,  43/2,  76,  76/2,  147,  147/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 613/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-18

zavarovanje denarne terjatve - zastavna pravica na nepremičnini (hipoteka) - bistvena kršitev določb postopka

Sodišče prve stopnje je odločilo mimo upničinega predloga za zavarovanje denarne terjatve z zastavno pravico na nepremičninah in izdalo sklep o izvršbi.

Ugovoru se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi ter se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je štelo ugovor proti sklepu o izvršbi (na podlagi izvršilnega naslova) za neutemeljen; zato ga je poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi. V pravočasnem ugovoru je dolžnik navedel, da na nepremičninah, vpisanih pod vl. št. E-1, k.o. P..., nima več lastninske pravice, zato ustanovitev zastavne prvice ni mogoča. Stroškov ni priglasil. V odgovoru na ugovor je upnica umaknila predlog za zavarovanje v delu, ki se nanaša na nepremičnine, vpisane pod vl. št. E-1, k.o. P.... Stroškov ni priglasila. Ugovor je utemeljen. Upnica je dne 26.10.2000 (redna št. 1), na podlagi overjenega dolgovnega seznama davkov in prispevkov po stanju na dan 14.07.2000, vložila predlog za zavarovanje denarne terjatve z zastavno pravico na dolžnikovih nepremičninah, in sicer na poslovnem prostoru z oznako B-20, vpisanem pod vl. št. E-4, k.o. K... ter na poslovnih prostorih z oznako B-2, B-6, B-7, B-8, B-12, B-16 in B-18, vpisanih pod vl. št. E-1, k.o. P.... Dne 23.11.2000 (redna št. 2) pa je navedeni predlog popravila tako, da je predlagala zavarovanje le na dolžnikovem poslovnem prostoru z oznako B-20, vpisanem pod vl. št. E-4, k.o. K.... Sodišče prve stopnje pa ni odločilo o upničinemu predlogu za zavarovanje denarne terjatve z zastavno pravico na nepremičninah, temveč je odločilo o nečem drugem, kar ni bilo predmet zahtevka. Namesto dovolitve zavarovanja (prim. 243. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ)) je namreč z izpodbijanim sklepom dovolilo izvršbo (na podlagi izvršilnega naslova). Tako je torej izpodbijani sklep v nasprotju s podatki v spisu, zato se ga ne da preizkusiti. To pa predstavlja bisteno kršitev določb izvršilnega postopka v smislu 14. tč. 2. odst. 339. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ. Iz tega razloga je sodišče druge stopnje ugovoru ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo, ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ), v katerem bo moralo o upničinemu predlogu za zavarovanje denarne terjatve z zastavno pravico na nepremičninah, ponovno odločiti.

ZIZ člen 243,  243.  ZPP člen 339,  339/2,  339/2-14,  339,  339/2,  339/2-14.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 597/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-11

Iz podatkov spisa je razvidno, da je bil dolžnik na podlagi Zakona o finančnem poslovanju podjetij že 25.04.2000 izbrisan iz sodnega registra. S tem je izgubil lastnost pravne osebe in glede na določbe Zakona o pravdnem postopku ne more biti stranka postopka in tudi ne more za zastopanje pooblastiti odvetnika. Pooblastila z dne 05.03.2001 tako ni moč upoštevati. Zato je pritožba odvetnika T. K. nedovoljena.

Pritožba se zavrže. Upnik sam nosi svoje stroške odgovora na pritožbo.

Sodišče prve stopnje je dne 20.11.2000 sklenilo, da se za izvršitelja določi S. M. iz K... (prvi odstavek izreka). V drugem odstavku izreka pa je upniku naložilo, da založi predujem v znesku 60.000,00 SIT. Zoper navedeni sklep se je pritožil odvetnik T. K. iz K.... Navedel je, da upnikova terjatev ni utemeljana, saj je dolžnik svojo obveznos v celoti poravnal. Tudi stroški za izvršitelja so nepotrebni. Predlagal je, da sodišče izvršbo ustavi ter priglasil stroške. Upnik je na pritožbo odgovoril. Predlagal je, da sodišče druge stopnje pritožbo zavrže oz. jo zavrne kot neutemeljeno in potrdi sklep sodišča prve stopnje. Priglasil je stroške. Pritožba ni dovoljena. Sodišče druge stopnje mora po uradni dolžnosti paziti, ali je pravno sredstvo vložila oseba, ki je to pravico imela (3. odst. 343. člena Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP - v zvezi s 15. členom ZIZ). Pri tem je ugotovilo, da odvetnik T. K. iz K... ni mogel imeti pooblastila za zastopanje dolžnika (5. odst. 98. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Iz podatkov spisa je namreč razvidno, da je bil dolžnik na podlagi 1. odst. 35. člena Zakon o finančnem poslovanju podjetij, s sklepom Srg št. 2000/07068, že dne 25.04.2000 izbrisan iz sodnega registra. S tem je dolžnik izgubil lastnost pravne osebe (prim. 1. odst. 3. člena Zakona o gospodarskih družbah). Zato glede na določbo 1. odst. 76. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ ne more biti stranka postopka in tudi ne more za zastopanje pooblastiti odvetnika. Pooblastila z dne 05.03.2001, ki naj bi ga podpisala neobstoječa pravna oseba, ni moč upoštevati (pripeto k list. št. 10), ta pomanjkljivost pa se ne da odpraviti (prim. 2. odst. 98. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Pritožba odvetnika T. K. je tako nedovoljena. Glede na to, da pritožbe ni zavrglo že sodišče prve stopnje (prim. 1. in 3. odst. 343. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP), je to storilo sodišče druge stopnje na podlagi 1. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ. Odločitev o stroških pa temelji na 1. odst. 166. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ. Glede na to, da odgovor na pritožbo zoper sklep po zakonu ni predviden, bo moral upnik stroške v zvezi z njim nositi sam, saj ne gre za potrebne stroške v smislu 5. odst. 38. člena ZIZ.

ZPP člen 76,  76/1,  98,  98/2,  76,  76/1,  98,  98/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 855/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-11

sposobnost biti stranka - prenehanje pravne osebe - stečaj - pravno nasledstvo

Gospodarska družba, ki preneha zaradi stečaja, nima pravnega naslednika. Zato je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da je podana neodpravljiva ovira za nadaljevanje postopka, namreč, pomanjkanje sposobnosti biti stranka v tem gospodarskem sporu, in pravilno postopalo, ko je razveljavilo sklep o izvršbi in zavrglo tožbo.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje. Pritožnik sam nosi stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. Ig 97/05519 z dne 8.5.1997 in zavrglo tožbo. Tako je odločilo zato, ker je ugotovilo, da je bila tožena stranka zaradi zaključenega stečajnega postopka izbrisana iz sodnega registra. Proti sklepu sodišča prve stopnje vlaga pravočasno pritožbo tožeča stranka. V pritožbi uveljavlja pritožbeni razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka, zmotne uporabe materialnega prava in zmotno ter nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja. Pritožbenemu sodišču predlaga, naj izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Pritožba ni utemeljena. Pritožnica ne izpodbija dejanske ugotovitve sodišča prve stopnje, da je bila tožena stranka izbrisana iz sodnega registra 16.12.1998, potem ko je bil nad njo kot stečajnim dolžnikom zaključen stečajni postopek. Tožena stranka, ki je bila pravna oseba, je tako med postopkom prenehala obstajati zaradi pravnomočno zaključenega stečajnega postopka (2. odst. 171. čl. ZPPSL). Gospodarska družba, ki preneha zaradi stečaja, pa nima pravnega naslednika. Zato je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da je podana neodpravljiva ovira za nadaljevanje postopka, namreč, pomanjkanje sposobnosti biti stranka v tem gospodarskem sporu, in pravilno postopalo, ko je razveljavilo sklep o izvršbi in zavrglo tožbo (5. odst. 81. čl. ZPP). Če pritožnica meni, da je podana podlaga za odgovornost koga tretjega za nepoplačani dolg bivše tožene stranke, bo morala to uveljavljati v novem postopku. Obveznost plačila vtoževane terjatve zgolj z dejstvom prenehanja dolžnika ni prešla na osebe, ki jih omenja v pritožbi. Zato te osebe tudi niso pravni nasledniki bivše tožene stranke. Obravnavani gospodarski spor pa bi se lahko nadaljeval le proti pravnim naslednikom pravne osebe (1. odst. 208. čl. ZPP). Glede na navedeno je pritožbeno sodišče, potem ko je ugotovilo, da niso podane postopkovne kršitve, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. v zvezi s 366. čl. ZPP), odločilo, kot je razvidno iz izreka sklepa (2. tč. 365 čl. ZPP). Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na 1. odst. 154. čl. v zvezi s 1. odst. 165. čl. ZPP.

ZPPSL člen 171,  171/2,  171,  171/2.  ZPP člen 81,  81/5,  81,  81/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 587/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-03

Sodišče prve stopnje bi moralo v obrazložitvi izpodbijanega sklepa navesti razloge, zakaj je odmerilo dodatni predujem. Ker tega ni storilo, njegovega sklepa ni mogoče preizkusiti.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je s sklepom naložilo upnici, da v 8 dneh doplača manjkajoči predujem za opravo dejanj izvršbe v znesku 77.056,00 SIT, ker bo sicer izvršbo ustavilo. Upnica se je proti sklepu pravočasno pritožila in navedla, da je bil izvršitelj za opravljena izvršilna dejanja že poplačan iz založenega predujma v znesku 75.000,00 SIT; zato naj ne bi bil upravičen še do njegovega doplačila v znesku 77.056,00 SIT. Sicer pa je izvršitelj v razpisu druge dražbe namesto dolžnikovega sedeža navedel drug kraj, zato dražba ni bila uspešna. Stroškov ni priglasila. Pritožba je utemeljena. V 11. členu Pravilnika o tarifi za plačilo dela izvršiteljev in o povračilu stroškov v zvezi z njihovim delom (Ur. l. RS, št. 32/2000) je določeno, da sodišče višino predujma določi na podlagi lastne ocene o višini stroškov, ki bodo predvidoma nastali z opravo dejanja izvršbe, vendar najmanj v višini 150 % cene storitev po tar. št. 1. Sodišče prve stopnje je upnici naložilo, da doplača še 77.056,00 SIT manjkajočega predujma za opravo dejanj izvršbe, vendar pa razlogov v zvezi s svojo oceno stroškov ni navedlo. Zgolj ugotovitev sodišča, da že vplačani predujem ne zadošča in da mora upnica po 2. odst. 38. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ) založiti še dodaten predujem v navedeni višini, namreč ni dovolj. Na kakšen način je sodišče odmerilo manjkajoči predujem iz opisanega ni mogoče razbrati. Sodišče prve stopnje pa tudi ni konkretiziralo, zakaj ocenjuje (upoštevajoč ugovor tretjega - priloga C1), da bodo še potrebna izvršilna dejanja (in katera). Izpodbijani sklep tako ne vsebuje odločilnih dejstev, na podlagi katerih bi bilo mogoče oceno prvostopenjskega sodišča preizkusiti. S tem pa je podana bistvena kršitev določb postopka iz 14. točke 2. odst. 339. čl. in 366. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ. Zato je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ), v katerem bo moralo o morebitnem manjkajočem predujmu za opravo nadaljnjih dejanj izvršbe ponovno odločiti, upoštevajoč materialnopravne določbe tako, da bo za svojo odločitev navedlo vsa odločilna dejstva (prim. sklep z dne 18.05.2000, opr. št. Ig 97/360-3).

Pravilnik o tarifi za plačilo dela izvršiteljev in o povračilu stroškov v zvezi z njihovim delom člen 11,  11.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 651/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-07-10

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - ugovor

V postopku z ugovorom proti sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine ne velja določba 57. čl. ZIZ, razen v primeru, če dolžnik sklep o izvršbi na podlagi veorodostojne listine izpodbija samo v delu, v katerem je bila dovoljena izvršba, ko se postopek nadaljuje kot postopek o ugovoru proti sklepu o izvršbi na podlagi izvršilnega naslova (3. odst. 62. čl. ZIZ)

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o izvršbi v 2. točki izreka ter sklenilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku. V pravočasni pritožbi je upnik navedel, da je sodišče kršilo 57. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ), na podlagi katerega bi moralo upniku vročiti izvod ugovora v odgovor. Sicer pa je prerekal ugovorne navedbe kot neutemeljene. Pri tem stroškov za odgovor na ugovor ni priglasil. Pritožba ni utemeljena. Postopek z ugovorom proti sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine je urejen posebej v 61. in 62. čl. ZIZ. 1. odst. 61. čl. ZIZ sicer napotuje na določbo 53. čl. ZIZ, vendar pa je to napotilo treba razumeti tako, da mora biti tudi ugovor proti sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine obrazložen (2. odst. 53. čl. ZIZ), ne pa tako, da bi bilo tudi ugovor proti sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine treba poslati upniku v odgovor. Posledica obrazloženega (in s tem utemeljenega) ugovora pa je razveljavitev izdanega sklepa o izvršbi v dovolilnem delu in napotitev na pravdo (po 2. odst. 62. čl. ZIZ), kjer sodišče (prve stopnje) šele odloči o utemeljenosti ugovora (oz. o zahtevku). V postopku z ugovorom proti sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine torej ne velja določba 57. čl. ZIZ, razen v primeru, če dolžnik sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine izpodbija samo v delu, v katerem je bila dovoljena izvršba, ko se postopek nadaljuje kot postopek o ugovoru proti sklepu o izvršbi na podlagi izvršilnega naslova (3. odst. 62. čl. ZIZ). Da bi v konkretnem primeru dolžnik izpodbijal samo dovolilni del sklepa o izvršbi, pa upnik (pritožnik) niti ne zatrjuje. Odločitev sodišča prve stopnje (o obrazloženem ugovoru) je tako pravilna in tudi zakonita. Upniku namreč ni bila odvzeta pravica odgovoriti na ugovor. Vendar pa bo to pravico lahko uveljavljal šele v pravdi, ne pa že v izvršbi, saj sodišče prve stopnje o zahtevku, ki izvira iz verodostojne listine, in stroških (tj. o utemeljenosti ugovora) ne odloča v izvršilnem, ampak v pravdnem postopku, ki se nadaljuje kot pri ugovoru proti plačilnemu nalogu (2. odst. 62. čl. ZIZ). Glede na navedeno je bilo treba neutemeljeno pritožbo zavrniti in izpodbijani sklep potrditi (v skladu z 2. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku in v zvezi s 15. čl. ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  57,  61,  61/1,  62,  62/2,  62/3,  53,  53/2,  57,  61,  61/1,  62,  62/2,  62/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.