VSL sklep II Cp 1506/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-09-13

motenje posesti služnosti - služnostna pravica - prenehanje terjatve

Kljub pravnomočni in izvršljivi odločbi, izdani v posestnem sporu, bo

posestnik le toliko časa varovan v posesti stvari ali pravice, dokler

mu nasprotnik v petitorni pravdi ne dokaže, da ima on in ne toženec,

kot dejanski posestnik, pravico do posesti. Tisti trenutek, ko

nasprotnik v petitorni pravdi dokaže, da ima on pravico do posesti,

preneha terjatev, ki jo ima posestnik na podlagi pravnomočne odločbe

v posestnem sporu in je podan razlog, ki preprečuje izvršbo.

1. Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje v izpodbijanem,

zavrnilnem delu razveljavi in se v tem delu zadeva vrne sodišču prve

2. Odločitev o stroških postopka v zvezi s pritožbo se pridrži za

Toženca sta v zadevi pod opr. št. I P 2266/2000 od sodišča s tožbo

zahtevala, naj ugotovi, da sta ju tožnika motila v posesti služnostne

pravice poti, ki poteka preko parcele tožnikov s tem, da sta na pot

navozila lesene hlode. Od sodišča sta zahtevala, naj tožnikoma

naloži, da morata v 8 dneh odstraniti hlode in jima omogočiti

nemoteno uporabo utrjene poti. Sodišče je njunemu tožbenemu zahtevku

v celoti ugodilo in toženca sta na podlagi pravnomočne odločbe v

sporu o motenju posesti pravice služnosti predlagala izvršbo pod opr.

št. In 2001/01655. Vzporedno sta toženca v zadevi I P 539/1997 od

sodišča tudi zahtevala, naj ugotovi, da na zemljišču tožnikov obstaja

v korist vsakokratnega lastnika njunega zemljišča služnostna pravica

hoje in vožnje in naj tožnikoma naloži izstavitev ustrezne

V izvršilnem postopku je sodišče prve stopnje ugodilo predlogu

tožencev in dovolilo predlagano izvršbo. Tožnika sta zoper sklep o

izvršbi ugovarjala in navedla, da je terjatev tožencev prenehala, ker

sta hlode že umaknila, poleg tega pa so se razmere spremenile tako,

da za normalen dostop do svojega zemljišča toženca ne potrebujeta več

poseganja v zemljišče tožnikov. Sodišče prve stopnje je v izvršilnem

postopku ocenilo, da je med strankama spor o dejstvu, ki se nanaša na

samo terjatev in je zato tožnika napotilo na pravdo zaradi

Tožnika sta tako od sodišča zahtevala, naj ugotovi, da je nedopustna

izvršba, dovoljena s sklepom o izvršbi opr. št. In 2001/01655.

Sodišče prve stopnje je njunemu tožbenemu zahtevku delno ugodilo in

je odločilo, da je izvršba nedopustna le v delu, ki se nanaša na

odstranitev lesenih hlodov. V preostalem - glede omogočanja nemotene

uporabe utrjene poti - pa je njun tožbeni zahtevek zavrnilo.

Zoper zavrnilni del odločitve sodišča prve stopnje se pritožujeta

tožnika iz vseh pritožbenih razlogov. Navajata, da je bila med

postopkom izdana sodba v zadevi I P 539/1997, ki je na podlagi sodbe

višjega sodišča v Ljubljani opr. št. I Cp 1460/2003 z dne 31.3.2004

postala pravnomočna, in s katero je bil zavrnjen tožbeni zahtevek

tožencev za ugotovitev, da obstoji služnostna pravica na spornem

zemljišču. Navajata, da sta toženca v tej zadevi zahtevala tudi, da

morata tožnika prenehati s preprečevanjem oziroma motenjem njunega

izvrševanja stvarne služnosti, in tudi ta tožbeni zahtevek je bil

pravnomočno zavrnjen. Zato je po njunem mnenju izvršilni naslov

odpadel in je izvršba v celoti nedopustna. Predlagata, naj višje

sodišče pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da

tožbenemu zahtevku ugodi v celoti, podrejeno pa, naj izpodbijano

sodbo v zavrnilnem delu razveljavi in v tem delu zadevo vrne sodišču

Iz podatkov v spisu je razvidno, da sta tožnika na prvem naroku za

glavno obravnavo sodišču predlagala, naj prebere pravnomočno odločbo

v zadevi I P 539/1997 skupaj z odločbo višjega sodišča opr. št. I Cp

1460/2003, s katero je bil pravnomočno zavrnjen tožbeni zahtevek

tožencev na ugotovitev obstoja služnostne pravice, ker sta menila, da

je to pomembno za odločitev o utemeljenosti njunega tožbenega

zahtevka. Sodišče prve stopnje je v dokaznem postopku prebralo

navedeni sodbi, vendar je ocenilo, da nista pomembni, ker dejstvo,

ali toženca imata služnostno pravico ali ne, ni pomembno za odločitev

o utemeljenosti tožbenega zahtevka za ugotovitev nedopustnosti

izvršbe, ki teče na podlagi odločbe v motenjskem sporu. To stališče

sodišča prve stopnje pa je materialnopravno zmotno.

Postopek in odločitev v posestnem sporu sta le začasna ukrepa. V

postopku se ne ugotavlja pravica do posesti, niti ne kakšna druga

pravica. Namen postopka je v ureditvi že načetih odnosov med

strankama, vendar le za čas, dokler se v rednem postopku - petitorni

pravdi ne odloči o sporni pravici. Kljub pravnomočni in izvršljivi

odločbi, izdani v posestnem sporu, bo posestnik le toliko časa

varovan v posesti stvari ali pravice, dokler mu nasprotnik v

petitorni pravdi ne dokaže, da ima on in ne toženec, kot dejanski

posestnik, pravico do posesti (primerjaj T. Frantar, Stvarno pravo,

Gospodarski vestnik, 1993, str. 300). Tisti trenutek, ko nasprotnik v

petitorni pravdi dokaže, da ima on pravico do posesti, preneha

terjatev, ki jo ima posestnik na podlagi pravnomočne odločbe v

posestnem sporu in je podan razlog iz sedaj veljavne 8. točke prvega

odstavka 55. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju, ki preprečuje

izvršbo. Ob tem tudi ni pomembno, ali je v petitorni pravdi odločeno

na podlagi tožbenega zahtevka upnika ali dolžnika v izvršbi - torej,

ali je ugotovljen obstoj, ali neobstoj pravice do posesti. Bistvenega

pomena je, da je v petitorni pravdi pravnomočno ugotovljeno, da

posestnik, v korist katerega je bila izdana odločba v motenjski

pravdi, nima pravice do posesti. Sodišče prve stopnje zaradi zmotne

uporabe materialnega prava dejanskega stanja ni popolno ugotovilo in

sploh ni podalo dokazne ocene odločb I P 539/1997na A6 in I Cp

1460/2003 na A7. Zato višje sodišče ni moglo samo spremeniti

odločitve sodišča prve stopnje, niti na podlagi obravnave. Tako je

pritožbi ugodilo in je na podlagi 335. člena Zakona o pravdnem

postopku (Ur.l. RS, št. 26/99 in 2/04, v nadaljevanju ZPP)

izpodbijano sodbo v zavrnilnem delu razveljavilo ter v tem delu

zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Zakon o pravdnem postopku v tretjem odstavku 165. člena določa, da

sodišče pridrži odločitev o stroških postopka v zvezi s pritožbo za

končno odločbo, če razveljavi odločbo, zoper katero, je bila pritožba

ZIZ člen 55,  55/1,  55/1-8,  55,  55/1,  55/1-8.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.