VSL sodba II Cp 1248/2003
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-06-16

V obravnavani zadevi je tožnik znesek škode opredelil v tuji valuti,

glede na razmere v času nastanka škode v letu 1990 (cene iz leta 1990

pa je upošteval tudi sodni izvedenec I. B. v svojem mnenju), zato ne

pride v poštev uporaba drugega odstavka 189. člena ZOR o odmeri

premoženjske škode po cenah ob izdaji sodne odločbe, saj je z

dovoljenim izrazom vrednosti premoženjske škode v tuji valuti že

dosežen namen varstva oškodovančevega položaja. Posledično tudi ne

pride v poštev uporaba sodne prakse o pričetku teka zamudnih obresti

od dneva izdaje sodbe sodišča prve stopnje, pač pa uporaba 186. člena

ZOR, po katerem se odškodninska obveznost šteje za zapadlo od

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu potrdi sodba sodišča

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje razsodilo, da je tožena

stranka zavarovalnica X dolžna tožeči stranki na račun njegove

pooblaščenke plačati znesek 3.244,15 EUR v tolarski protivrednosti po

srednjem tečaju Banke Slovenije na dan plačila oziroma izterjave,

skupaj z zamudnimi obrestmi po obrestni meri, po kateri se

obrestujejo devizne hranilne vloge na vpogled, pri Novi Ljubljanski

banki, d.d., od 15.7.1990 dalje do plačila ter mu na račun

pooblaščenke povrniti stroške pravdnega postopka v višini 256.028,00

SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 3.4.2003 dalje do plačila.

Zoper to sodbo se je iz vseh pritožbenih razlogov pritožila tožena

stranka. Izpodbija jo v delu nad prisojenim zneskom 2789,96 EUR in

glede zamudnih obresti. Navaja, da sodišče prve stopnje napačno

zaključuje, da je tožena stranka dolžna plačati zakonske zamudne

obresti. Odškodnine za gmotno škodo se presojajo po cenah ob izdaji

sodne odločbe, kar velja zlasti za primere, ko škoda ob izdaji sodbe

sodišča prve stopnje še ni odpravljena. Očitno tožnik svojega

motornega kolesa ni dal popraviti, saj tožbenemu zahtevku ni priložil

računa o popravilu, zato ni upravičen do zakonskih zamudnih obresti.

Sodne odločbe v delu, ki se nanaša na zamudne obresti, ni mogoče

izvršiti, saj sodišče ni upoštevalo veljavne valute DEM v obdobju od

15.7.1990 do 1.1.2002, ampak je za celotno obdobje, za katero je

dosodilo zamudne obresti, upoštevalo EUR. Tožnik tudi ni upravičen do

prisojenega 14% davka, saj tožnik motornega kolesa ni dal popraviti

in tudi davka ni plačal, zato do povračila tega ni upravičen. Tožena

stranka bo tožniku poravnala znesek 2789,96 EUR in pravdne stroške,

saj meni, da je to pravična denarna odškodnina za škodo na motornem

kolesu. Predlaga, da pritožbeno sodišče sodbo v izpodbijanem delu

spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne.

Določba drugega odstavka 189. člena ZOR je poseben izraz varstva

oškodovančevega položaja v odškodninskem sporu, saj bi sicer glede na

določbo 186. člena ZOR (da se odškodninska obveznost šteje za zapadlo

od trenutka nastanka škode) bil oškodovanec prikrajšan pri reparaciji

svoje škode zaradi poteka časa, ki ga zahteva sodni proces (zaradi

padca valutne vrednosti od zapadlosti odškodninske obveznosti pa do

prisoje odškodnine pred sodiščem prve stopnje).

V obravnavani zadevi je tožnik znesek škode opredelil v tuji valuti

glede na razmere v času nastanka škode v letu 1990 (cene iz leta 1990

pa je upošteval tudi sodni izvedenec I. B. v svojem mnenju), zato ne

pride v poštev uporaba drugega odstavka 189. člena ZOR o odmeri

premoženjske škode po cenah ob izdaji sodne odločbe, saj je z

dovoljenim izrazom vrednosti premoženjske škode v tuji valuti že

dosežen namen varstva oškodovančevega položaja. Posledično tudi ne

pride v poštev uporaba sodne prakse o pričetku teka zamudnih obresti

od dneva izdaje sodbe sodišča prve stopnje, pač pa uporaba 186. člena

ZOR, po katerem se odškodninska obveznost šteje za zapadlo od

trenutka nastanka škode. Sodišče prve stopnje je torej tožniku

pravilno prisodilo zamudne obresti že od 15.7.1990 dalje, pri čemer

pritožnica zmotno meni, da so bile prisojene zakonske zamudne

obresti, saj te tečejo le od terjatev v tolarjih. Prisojene so bile

namreč le zamudne obresti po obrestni meri, po kateri se obrestujejo

Pritožnica neutemeljeno navaja, da tožnik ni upravičen do prisojenega

14% davka. Že sodišče prve stopnje je pravilno pojasnilo, da je

tožniku priznalo odškodnino za nove dele motornega kolesa in mu je

zato treba priznati tudi davek, saj je ta sestavni del cene rezervnih

delov in tudi dela, potrebnega za odpravo škode.

Neizvršljivost sodbe v obrestnem delu je lahko le v korist tožene

stranke, zato tožena stranka za pritožbo zoper ta del sodbe nima

Glede na navedeno in ker ni ugotovilo kršitev, na katere mora paziti

po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke

zavrnilo kot neutemeljeno in v izpodbijanem delu (nad zneskom 2789,96

EUR in glede zamudnih obresti) potrdilo sodbo sodišča prve stopnje

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.