TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 379/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-31

delni umik izvršilnega predloga - delna ustavitev izvršbe - pravni interes za pritožbo

Dolžnik ne more doseči boljše zaščite, niti večje pravne koristi od tiste, ki jo je dosegel na podlagi sklepa o ustavitvi postopka (oziroma izvršbe), zato mu pravni red ne priznava pravnega interesa za pritožbo zoper delno ustavitev izvršbe.

Sodišče prve stopnje je delno ustavilo izvršbo, dovoljeno s sklepom o izvršbi opr. št. II Ig 97/000282 z dne 10.6.1997, in sicer za del glavnice v znesku 650.471,50 SIT. Zoper sklep o utesnitvi izvršbe se je dolžnik pravočasno pritožil. Navedel je, da je upnici dne 22.7.1998 v celoti poravnal terjatev skupaj s pripadajočimi obrestmi, ki jih je izračunalo sodišče. Zato meni, da je izvršilna zadeva pod opr. št. II Ig 97/00282 v celoti urejena. Ker je zoper sklep opr. št. Ig 108/96 dne 3.5.1996 vložil ugovor, je bil sklep o izvršbi razveljavljen. Upnica je zato nepravilno ravnala, ker je združila dve popolnoma različni zadevi. Pritožba ni dovoljena. Ena izmed predpostavk za dovoljenost pritožbe, je pravovarstveni interes pritožnika. Sodišče prve stopnje je na predlog upnice s sklepom o izvršbi dne 10.6.1997 dovolilo izvršbo za glavnico v znesku 863.959,00 SIT s pripadki, nato pa z izpodbijanim sklepom izvršbo ustavilo za del glavnice v znesku 650.471,50 SIT, ker je upnica v tem delu predlog za izvršbo umaknila (1.odstavek 43. člena ZIZ). Ker dolžnik ne more doseči boljše zaščite, niti večje pravne koristi od tiste, ki jo je dosegel na podlagi sklepa o ustavitvi postopka (oziroma izvršbe), mu pravni red ne priznava pravnega interesa za pritožbo zoper delno ustavitev izvršbe. Zato je pritožbeno sodišče pritožbo kot nedovoljeno zavrglo (1. točka 365. člena, v zvezi s 3. odst. 343. člena in 1. odst. 351. člena ZPP ter 15. členom ZIZ). Pritožbeno sodišče še dodaja, da ima dolžnik, če meni, da je upnici poravnal terjatev v celoti, možnost vložiti ugovor po izteku roka na podlagi določbe 56. člena ZIZ. Ugovor pa mora vložiti zoper sklep o izvršbi in ne (kot v predmetni zadevi) zoper sklep o utesnitvi izvršbe.

ZIZ člen 43,  43/1,  43,  43/1.  ZPP člen 343,  351,  361,  343,  351,  361.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 315/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-15

Upnik je predlogu za izvršbo na podlagi verodostojne listine sicer priložil tudi pogodbo, ki v primeru spora določa krajevno pristojnost Občinskega sodišča v Bosanski Krupi, vendar pa v predlogu za izvršbo izrecnega dogovora o krajevni pristojnosti v primeru dolžnikovega ugovora, ni uveljavljal (3. odst. 41. čl. ZIZ). Od strank postopka je odvisno, ali bodo dogovor o krajevno pristojnem sodišču uveljavljale ali ne.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o izvršbi v 2. točki izreka in sklenilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku. V pravočasni pritožbi je upnik sodišču predlagal, da zadevo odstopi krajevno pristojnemu Občinskemu sodišču v Bosanski Krupi. Z dolžnikom sta se namreč v 11. čl. pogodbe št. BH-02/97 z dne 01.12.1997, ki je bila podlaga izvršbi, dogovorila, da je v primeru spora za reševanje zadeve krajevno pristojno sodišče v Bosanski Krupi. Stroškov ni priglasil. Pritožba ni utemeljena. Po 3. odst. 41. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ) lahko upnik v predlogu za izvršbo na podlagi verodostojne listine predlaga, naj sodišče v primeru dolžnikovega ugovora postopek nadaljuje pred sodiščem, za katerega sta se stranki pisno dogovorili. Če upnik želi, da bo sodišče sporazum o krajevni pristojnosti pri postopku z ugovorom tudi upoštevalo (2. odst. 62. čl. ZIZ), pa mora listino o dogovoru ob vložitvi predloga za izvršbo tudi predložiti. Od strank postopka je namreč odvisno, ali bodo dogovor o krajevno pristojnem sodišču uveljavljale ali ne. Upnik je v konkretnem primeru predlogu za izvršbo na podlagi verodostojne listine sicer priložil tudi pogodbo št. BH-02/97 z dne 01.12.1997 (priloga A2), ki v primeru spora določa krajevno pristojnost Občinskega sodišča v Bosanski Krupi, vendar pa v predlogu za izvršbo izrecnega dogovora o krajevni pristojnosti v primeru dolžnikovega ugovora, ni uveljavljal (3. odst. 41. čl. ZIZ). Sodišče prve stopnje je glede na obrazložen dolžnikov ugovor odločilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku (2. odst. 62. čl. ZIZ). V izreku izpodbijanega sklepa krajevno pristojnega sodišča sicer ni določilo, je pa v obrazložitvi navedlo, da se bo postopek nadaljeval pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani, ki je splošno krajevno pristojno za ta spor (1. odst. 47. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ). Odločitev sodišča prve stopnje je bila tako pravilna. Zato je bilo treba pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in izpodbijani sklep potrditi (2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

ZIZ člen 41,  41/3,  62,  62/2,  41,  41/3,  62,  62/2.  ZPP člen 47,  47/1,  47,  47/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 434/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-22

Na podlagi 2. odst. 81. čl. ZDavP opravi sodišče prisilno izvršbo po ZIZ le, ko gre za prisilno izterjavo davkov iz dolžnikovega nepremičnega premoženja ali iz deleža družbenika. Ker je v konkretnem primeru upnica predlagala izvršbo z rubežem dolžnikovih denarnih sredstev na računu pri Agenciji RS za plačilni promet, ne gre za izjemo iz 2. odst. 81. čl. ZDavP. Zato sodišče za prisilno izterjavo upničine denarne terjatve ni pristojno.

Ugovoru se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in predlog za izvršbo zavrže.

Sodišče prve stopnje je štelo ugovor proti sklepu o izvršbi (na podlagi verodostojne listine) za neutemeljen; zato ga je poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi. V pravočasnem ugovoru je dolžnik navedel, da računa št. 924259 ni prejel. Prav tako pa naj ne bi prejel opomina pred tožbo niti dokumenta, s katerim naj bi z upnico uskladila medsebojne terjatve in obveznosti. Stroškov ni priglasil. Ugovor je utemeljen. Po določbi 2. odst. 55. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ) pazi sodišče druge stopnje po uradni dolžnosti na ugovorni razlog iz 1. točke 1. odst. 55. čl. ZIZ, to je, ali je bilo sodišče, ki je izdalo sklep o izvršbi, zanj tudi pristojno. Iz izvršilnega predloga in verodostojne listine, imenovane "dolg po knjigovodski evidenci" (priloga A2), je razvidno, da upnica izterjuje članarino za leta 1998, 1999 in 2000 (ki jo je dolžnik dolžan plačati na podlagi 20. čl. Zakona o gospodarski zbornici Slovenije (Ur.l. RS, št. 14/90 in 19/00, v nadaljevanju: ZGZS)). V 7. točki Sklepov o določitvi stopnje članarine Gospodarske zbornice Slovenije za leto 1998 (Ur.l. RS, št. 3/98), za leto 1999 (Ur.l. RS, št. 84/98) in za leto 2000 (Ur.l. RS, št. 101/99 in 54/00), v zvezi z 20. čl. ZGZS, je določeno, da članski prispevek obračunava, pobira in izterjuje Davčna uprava Republike Slovenije ob uporabi Zakona o davčnem postopku (Ur.l. RS, št. 18/96, v nadaljevanju: ZDavP). Na podlagi 2. odst. 81. čl. ZDavP pa opravi sodišče prisilno izvršbo po ZIZ le, ko gre za prisilno izterjavo davkov iz dolžnikovega nepremičnega premoženja ali iz deleža družbenika. Ker je v konkretnem primeru upnica predlagala izvršbo z rubežem dolžnikovih denarnih sredstev na računu pri Agenciji RS za plačilni promet (list. št. 4), pa ne gre za izjemo iz 2. odst. 81. čl. ZDavP. Zato sodišče za prisilno izterjavo upničine denarne terjatve ni pristojno. Sodišče prve stopnje je s tem, ko je izdalo sklep o izvršbi v zadevi, ki ne spada v sodno pristojnost, kršilo določbo 1. točke 1. odst. 55. čl. ZIZ. Zato je bilo treba ugovoru ugoditi, izdani sklep o izvršbi razveljaviti in upničin predlog za izvršbo zavreči (3. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. čl. ZIZ).

ZGZS člen 20,  20.  ZDavP člen 81,  81/2,  81,  81/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 447/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-22

delna ustavitev izvršbe - pritožba dolžnika

Z izpodbijanim sklepom je sodišče na predlog upnika delno ustavilo izvršbo (za plačani znesek). Ta sklep pa za dolžnika ne pomeni neugodne odločbe, saj se bo po njegovi pravnomočnosti izvršba nadaljevala le še za neplačani znesek, ki je nižji, kot pa je znesek, za katerega je bila dovoljena s sklepom o izvršbi. Zato dolžnik za pritožbo nima pravnega interesa.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom delno ustavilo izvršbo, in sicer za dne 29.12.2000 na račun glavnice, obresti in stroškov plačanih 2.000.000,00 SIT. V pravočasni pritožbi je dolžnik ugovarjal višini terjatve, saj naj bi upnica predlagala izvršbo le na podlagi naročil in računov. Ker upnica predlogu za izvršbo ni priložila njene konto kartice, je dolžnik v dokaz svojim navedbam priložil svojo, po kateri naj bi znašal dolg le 383.875,62 SIT in ne 1.485.300,58 SIT. Stroškov ni priglasil. Upnica je na pritožbo (naslovljeno kot "ugovor") odgovorila. Prerekala je pritožbene navedbe. Stroškov ni priglasila. Pritožba ni dovoljena. Pravico do pritožbe ima oseba, ki ima zanjo izkazan pravni interes; sicer je pritožba nedovoljena (3. odst. 343. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) v zvezi s 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ)). Z izpodbijanim sklepom je sodišče na predlog upnice (redni št. 3 in 5) izvršbo delno ustavilo (za plačanih 2.000.000,00 SIT). Ta sklep pa za dolžnika ne pomeni neugodne odločbe, saj se bo po njegovi pravnomočnosti izvršba nadaljevala le še za neplačani znesek, ki je nižji, kot pa je znesek, za katerega je bila dovoljena s sklepom o izvršbi (redna št. 2). Zato dolžnik za pritožbo nima pravnega interesa. Sicer pa iz navedb v pritožbi izhaja, da dolžnik ugovarja višini terjatve iz sklepa o izvršbi z dne 11.12.2000 (redna št. 2). Glede na to, da je navedeni sklep (sedaj še za znesek, za katerega se izvršba nadaljuje) postal pravnomočen po izteku osemdnevnega ugovornega roka, (redni) ugovor dolžnika proti sklepu o izvršbi (1. odst. 61. čl. v zvezi s 1. odst. 53. čl. ZIZ) ni več dovoljen; glede na podane navedbe pa pritožbe tudi ni mogoče šteti za ugovor po izteku roka (2. odst. 61. čl. ZIZ). Sodišče druge stopnje je zato pritožbo zavrglo kot nedovoljeno (1. odst. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). Izpodbijani sklep je namreč le deklaratorni sklep po 2. odst. (v zvezi s 1. odst.) 43. čl. ZIZ, s tem da se izvršba (v skladu s 47. čl. ZIZ) lahko opravi, nadaljuje le v mejah (za tiste zamudne obresti), v katerih je bila dovoljena s sklepom z dne 11.12.2000 (prim. predlog za izvršbo in obračun obresti št. 554 (priloga A35)).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 372/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-08

Dokler pravda teče, se ne more o istem zahtevku začeti nova pravda med istimi strankami; če pa se začne, sodišče tožbo zavrže. Tožnik, ki je že vodil postopek zoper toženo stranko, ki je kasneje prišla v stečaj, mora zato v primeru, če je bil po pravočasni prijavi terjatve napoten na pravdo, nadaljevati prekinjeni postopek, ne pa začeti novega z vložitvijo nove tožbe. V takšnem primeru se navedena nova tožba zavrže v skladu s 3. odst. 189. čl. ZPP.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče tožbo tožeče stranke z dne 07.10.1996, ki se glasi: "Ugotovi se, da obstoji terjatev v višini 300.000,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 27.06.1994 dalje do plačila in pripadajočih pravdnih stroškov tožnice M. K. zoper toženo stranko M. p.o. - v stečaju", zavrglo. Zoper navedeno odločitev se pritožuje tožeča stranka iz vseh treh pritožbenih razlogov po 1. odst. 338. čl. ZPP. Navaja, da je po prijavi terjatve tožeče stranke v stečajnem postopku stečajni senat le-to nepravilno napotil na pravdo, čeprav je pred tem že imela vloženo odškodninsko tožbo na takratnem Temeljnem sodišču v Kranju. Zaradi napotitvenega sklepa je tožeča stranka vložila omenjeno tožbo, ki pa jo je sodišče zavrglo. Pritožba ni utemeljena. Iz navedb tožeče stranke v tožbi in v pritožbi ter iz priloženih listin je razvidno, da je tožeča stranka pravilno prijavila svojo terjatev v višini 300.000,00 SIT v stečajnem postopku nad toženo stranko M. p.o. (dne 17.04.1996). To je bila dolžna storiti, kljub temu da se je za plačilo navedene odškodnine že vodil postopek pred Okrajnim sodiščem v Kranju pod opr. št. P 408/94 (glej 1. odst. 137. čl. Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidacji - ZPPSL). Ker pa stečajni senat njene terjatve ni priznal, ampak jo je s sklepom z dne 20.09.1996 napotil na pravdo, bi morala tožeča stranka pravilno predlagati nadaljevanje po zakonu (zaradi stečaja) prekinjene pravde, to je pravde, ki se je že vodila pod opr. št. P 408/94 pred Okrajnim sodiščem v Kranju. Tožeča stranka pa je namesto tega nepravilno vložila pred Okrožnim sodišče v Kranju povsem novo tožbo (dne 07.10.1996). Ta pa ni bila dovoljena in jo je bilo treba zavreči že iz razloga, ker je o istem zahtevku med strankama že tekla pravda (glej 3. odst. 194. čl. ZPP/77 in 3. odst. 189 čl. ZPP/99). Pritožbeni razlogi niso podani. Zato je bilo treba pritožbo tožeče stranke zavrniti in izpodbijani sklep potrditi v skladu z 2. točko 265. čl. ZPP (čeprav iz drugih razlogov). Izrek o stroških je odpadel, ker jih tožeča stranka kot pritožnica ni zaznamovala.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 578/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-15

prenehanje družbe - izstop iz družbe - pravni interes

Zahtevek družbenika za izstop iz družbe s tožbo predstavlja oblikovalno tožbo, s katero spremeni sodišče dosedanje pravno stanje. Oblikovanje nastopi s pravnomočnostjo sodbe. Zato stranka, ki postavi tak zahtevek napram toženi stranki, ki je izbrisana, nima več pravnega interesa za takšno tožbo in je potrebno njeno tožbo zavreči.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče tožbo tožeče stranke zavrglo, ker je ugotovilo, da tožeča stranka nima več pravnega interesa za uveljavljanje svojega zahtevka. Tožena stranka je bila namreč dne 19.5.2000 iz sodnega registra izbrisana. Zoper takšno odločitev se pritožuje tožeča stranka, ki sicer priznava, da je tožena stranka izbrisana in ne more več nastopati kot stranka. Navaja pa, da ima za odločitev še vedno pravni interes, saj ima tožena stranka neporavnane obveznosti, katere bo morala kriti tudi tožeča stranka kot družbenica, nastale pa so zaradi nedopustnega ravnanja drugega družbenika F.G.. Pritožba ni utemeljena. V konkretni zadevi je vložila tožeča stranka zoper toženo stranko tožbo, s katero je uveljavljala svoj izstop iz družbe po drugem odstavku 436. člena Zakona o gospodarskih družbah (ZGD). Gre za primer oblikovalne tožbe, s katero sodišče spremeni dosedanje pravno stanje. To pa pomeni, da nastopi predlagano oblikovanje šele s pravnomočnostjo sodbe (ex nunc), ne pa z dnem vložitve tožbe, kot je v zahtevku (nepravilno) predlagala tožeča stranka (dne 14.12.1994). Ker je bila tožena stranka dne 9.5.2000 izbrisana iz sodnega registra na podlagi prvega odstavka 32. člena Zakona o finančnem poslovanju podjetij (ZFPPod), tožena stranka nima več sposobnosti nastopati kot pravdna stranka. Tožeča stranka pa zato glede svojega oblikovalnega zahtevka tudi nima več izkazanega pravnega interesa. Tožeča stranka namreč ne uveljavlja kakšne terjatve napram izbrisani toženi stranki, ampak ima zoper njo le statusni oblikovalni zahtevek. Zato je odločitev v izpodbijanem sklepu pravilna. Glede eventualnih dolgov tožene stranke, ki naj bi jih povzročil drugi družbenik G.F., pa ima tožeča stranka še vedno možnost, da lahko zoper njega uveljavlja ustrezen odškodninski zahtevek. Pritožbeni razlogi tako niso podani, kot tudi ne razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče ob reševanju pritožbe po uradni dolžnosti. Zato je bilo potrebno pritožbo tožeče stranke zavrniti kot neutemeljeno in izpodbijani sklep potrditi v skladu z 2. točko 365. člena ZPP. Izrek o stroških pritožbenega postopka je odpadel, ker jih tožeča stranka posebej ni uveljavljala.

ZGD člen 436,  436/2,  436,  436/2.  ZPP člen 274,  274/1,  274,  274/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 560/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-16

Po 1. odst. 278. čl. ZIZ sodišče postopek zavarovanja ustavi na dolžnikov predlog.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o začasni odredbi, ki ga je izdalo Okrajno sodišče v Ljubljani, opr. št. ... z dne .... Tako je odločilo, ker je ugotovilo, da upnik ni v roku vložil tožbe, s katero bi izdano začasno odredbo opravičil. Nadalje je sodišče prve stopnje zavrglo ugovor dolžnika proti začasni odredbi, ker dolžnik zaradi ustavitve postopka zavarovanja zanj naj ne bi imel več pravnega interesa. Upnik vlaga proti sklepu sodišča prve stopnje pravočasno pritožbo zaradi bistvenih kršitev določb in zmotne uporabe materialnega prava. Pritožbenemu sodišču predlaga, naj izpodbijani sklep razveljavi. Pritožba je utemeljena. Po 1. odst. 278. čl. ZIZ sodišče postopek zavarovanja ustavi na dolžnikov predlog. Takšnega predloga dolžnika v podatkih spisa pritožbeno sodišče ni našlo, prav tako iz obrazložitve izpodbijanega sklepa ni razvidno, da bi sodišču ustavitev postopka predlagal dolžnik. In ker je ustavitev postopka po 1. odst. 278. čl. ZIZ vezana na dolžnikov predlog, pritožnik pravilno opozarja, da sodišče prve stopnje ni imelo podlage za ustavitev postopka zavarovanja. S temi trditvami smiselno pravilno opozarja na kršitev 1. odst. 278. čl. ZPP. Pritožbeno sodišče je zato odločilo, kot je razvidno iz izreka sklepa (3. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. in 239. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cpg 22/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-22

Subjekt vpisa, ki ni hkrati predlagatelj, ima pravico do pritožbe, vendar mora navesti pravni interes za pritožbo in ga konkretizirati. Tako mora navesti, katera njegova pravica ali na zakonu temelječ interes utegne biti s sklepom registrskega sodišča prizadet.

Registrsko sodišče je s sklepom z dne 20.02.2001, opr. št. Srg 2001/01412-2, vpisalo spremembo ustanoviteljev pri subjektu vpisa B. d.o.o. in sicer je namesto KS I in KS II kot ustanoviteljico vpisalo M. (kot edino družbenico). Subjekt vpisa se je proti navedenemu sklepu pritožil (po pooblaščenem odvetniku). Uveljavljal je pritožbeni razlog zmotne uporabe materialnega prava in predlagal razveljavitev izpodbijanega sklepa. Pri tem ni priglasil stroškov pritožbe. Predlagateljica je na njegovo pritožbo odgovorila (po pooblaščeni odvetnici). Oporekala je pritožbi. Navedla je, da ne gre samo za neutemeljeno, ampak tudi za nedopustno pritožbo. Stroškov za odgovor ni priglasila. Pritožba ni dovoljena. Pritožnik kot subjekt vpisa, ki ni bil hkrati predlagatelj, je na podlagi prvega odstavka 36. člena v zvezi s prvim odstavkom 17. člena Zakona o sodnem registru (ZSReg) sicer imel pravico do pritožbe. Vendar pa zanjo ni izkazal pravovarstvene potrebe. Tako ni izkazal, v čem naj bi bila vpisana sprememba družbenikov oz. ustanoviteljev zanj (za gospodarsko družbo kot tako) neugodna, oz. ni izkazal, katera njegova pravica ali na zakonu temelječ interes naj bi bil s sklepom registrskega sodišča prizadet. Ker subjekt vpisa ni pojasnil pravnega interesa za pritožbo in ga konkretiziral, je pritožbeno sodišče na podlagi 1. točke 39. člena ZSReg njegovo pritožbo kot nedopustno (nedovoljeno) zavrglo, ker tega ni storilo že registrsko sodišče. Subjekt vpisa je pravzaprav v pritožbi navedel pravni interes izbrisanih krajevnih skupnosti (katerih pravna subjektiviteta je po samem zakonu prenehala dne 31.12.1998) in nevpisanih ljubljanskih občin, ki bi utegnil biti prizadet z izpodbijanim sklepom. Vendar pa krajevne skupnosti in ljubljanske občine (niti četrtne skupnosti) niso bile udeleženke tega postopka. Ker je pritožbeno sodišče zavrglo pritožbo, pa ni preizkušalo zakonitosti in pravilnosti izpodbijanega sklepa.

ZSReg člen 17,  17/1,  36,  36/1,  39,  39-1,  17,  17/1,  36,  36/1,  39,  39-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cpg 23/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-22

ZGD v 3. odst. 410. člena predpisuje, da mora biti najmanj ena tretjina osnovnega kapitala družbe z omejeno odgovornostjo ob ustanovitvi, zagotovljena v denarju. V 5. odst. 451. členu ZGD pa je predpisano, da se za povečanje osnovnega kapitala uporabljajo določbe 410. člena. To pomeni, da mora biti razmerje med denarnim in stvarnim vložkom družbe z omejeno odgovornostjo ves čas tako, da je najmanj ena tretjina osnovnega kapitala zagotovljena v denarju, torej tudi pri povečanju osnovnega kapitala.

Pritožba se zavrne in se sklep registrskega sodišča potrdi.

Registrsko sodišče je zavrnilo pritožbo predlagatelja in potrdilo sklep opr. št. Srg 2313/98 z dne 22.12.2000, s katerim je sodni referent zavrgel predlog za vpis povečanja osnovnega kapitala. Zoper sklep se je predlagatelj pravočasno pritožil. V pritožbi navaja, da je registrsko sodišče zmotno uporabilo določbe ZGD, ki se nanašajo na povečanje osnovnega kapitala. (5. odst. 451. člena in 3. odst. 410. člena ZGD). Zmotno je namreč stališče, da bi moral predlagatelj pri povečanju osnovnega kapitala s stvarnim vložkom vplačati 1/3 povečanja v denarnem znesku. Pritožba ni utemeljena. ZGD v 3. odst. 410. člena predpisuje, da mora biti najmanj ena tretjina osnovnega kapitala družbe z omejeno odgovornostjo ob ustanovitvi, zagotovljena v denarju. V 5. odst. 451. členu ZGD pa je predpisano, da se za povečanje osnovnega kapitala uporabljajo določbe 410. člena ZGD. To pomeni, da mora biti razmerje med denarnim in stvarnim vložkom družbe z omejeno odgovornostjo ves čas tako, da je najmanj ena tretjina osnovnega kapitala zagotovljena v denarju, torej tudi pri povečanju osnovnega kapitala. Zato je zmotno drugačno pritožbeno stališče. Iz predloga predlagatelja pa izhaja, da prej navedeno obvezno enotretinjsko razmerje med denarnim in stvarnim vložkom ni zagotovljeno. Dejstvo namreč je, da je pri predlagatelju prišlo do povečanja osnovnega kapitala le s stvarnim vložkom, kar pa ni dopustno. Zato je registrsko sodišče materialnopravno pravilno odločilo, ko ni dovolilo vpisa povečanja osnovnega kapitala, v katerem ni bilo spoštovano predpisano razmerje med denarnim in stvarnim vložkom. Pritožbeno sodišče je zaradi navedenega pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep registrskega sodišča (2. točka 39. člena ZSReg).

ZGD člen 410,  410/3,  451,  451/5,  410,  410/3,  451,  451/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.