VSL sklep II Cp 638/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-05-09

sodba na podlagi odpovedi - pogoji za izdajo sodbe zaradi izostanka - postopek v sporih majhne vrednosti

V postopku v sporih majhne vrednosti je mogoče izdati sodbo zaradi odpovedi le v primeru, če tožeča stranka ne pride na prvi narok za glavno obravnavo (ne pa tudi v primeru, ko je prišla na prvi narok, ta je bil preložen, na tega pa ni prišla).

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Z izpodbijano sodbo zaradi odpovedi je sodišče prve stopnje razsodilo, da se sklep ob izvršbi z dne 19.4.2000, opr. št. I 394/2000, v celoti razveljavi ter da vsaka stranka nosi svoje pravdne stroške. Proti sodbi se pritožuje tožeča stranka zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka ter sodišču druge stopnje predlaga, da razveljavi izpodbijano sodbo in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. V pritožbi navaja, da je prvo sodišče v tej pravdni zadevi razpisalo prvi narok dne 27.2.2001, na katerega sta obe pravdni stranki v redu pristopili. Ta obravnava pa je bila prekinjena in preložena na dan 6.3.2000, na katero pa tožeča stranka oziroma njen pooblaščenec zaradi zdravstvenih težav ni uspel pristopiti. Pri izdaji izpodbijane sodbe je prvo sodišče nepravilno uporabilo določbe Zakona o pravdnem postopku, saj je uporabilo določbo 455. čl. ZPP namesto določbe 456. čl. ZPP. Izdaja izpodbijane sodbe v obravnavanem primeru ni pravilna in bi lahko prvo sodišče izdalo tako sodbo le v primeru, ko tožeča ne bi pristopila na prvi narok za glavno obravnavo. Pritožba je utemeljena. Iz podatkov v spisu izhaja, da so pravilne navedbe tožeče stranke v pritožbi o razpisu prvega naroka za glavno obravnavo, o udeležbi strank na tem naroku, o preložitvi te obravnave na nov narok in o poteku nadaljevanja postopka na drugem naroku. Dejstvo je, da se je tožeča stranka udeležila prvega naroka za glavno obravnavo in ne glede na razloge, zaradi katerih je bil ta narok preložen in za glavno obravnavo določen nov narok, katerega se tožeča stranka ni udeležila, v tem drugem naroku niso bili podani pogoji za izdajo sodbe zaradi odpovedi v smislu 455. čl. ZPP. Po tej določbi gre za neke vrste zamudno sodbo proti tožeči stranki. Po analogiji določb, ki veljajo za zamudno sodbo, pa je v konkretni zadevi tožeča stranka z udeležbo na prvem naroku vztrajala pri svojem tožbenem zahtevku (ravnala je torej tako, kot mora ravnati tožena stranka v skladu z določbami iz 277. čl. ZPP, da prepreči izdajo zamudne sodbe). Pritožba zato pravilno opozarja, da bi moralo prvo sodišče v danem primeru upoštevati določbe iz 456. čl. ZPP, v katerih je predpisano, da je dopustno izdati sodbo zaradi odpovedi v sporih majhne vrednosti v primeru, če se tožeča stranka ne udeleži prvega naroka za glavno obravnavo. Glede na navedeno sodišče druge stopnje ugotavlja, da niso bile podane procesne predpostavke za izdajo sodbe zaradi odpovedi, zato je bilo treba ugoditi pritožbi tožeče stranke ter prvostopno sodbo razveljaviti in zadevo vrniti prvemu sodišču v novo sojenje (1. odst. 354. čl. ZPP v zvezi s 7. točko 339. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.