VSL sklep I Cp 1230/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2002-06-12

Določbe 119. čl. ZPP/77 (118. čl. ZPP/99) ni mogoče razumeti tako, da je že zgolj z zamudo naroka, določenega za obravnavanje predloga za vrnitev v prejšnje stanje, postal neutemeljen ali nedovoljen tudi sam predlog za vrnitev v prejšnje stanje, o katerem razpravlja sodišče na naroku, ki se ga predlagatelj ni udeležil. Tudi v takem primeru je treba ocenjevati upravičenost vzrokov za zamudo, ki so navedeni v predlogu za vrnitev v prejšnje stanje in pri tem upoštevati pravila o dokaznem bremenu.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo toženčev predlog za vrnitev v prejšnje stanje in zavrglo njegovo (zoper tožnika vloženo) nasprotno tožbo.

Zoper tak sklep se zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka ter zaradi zmotne uporabe materialnega prava pritožuje toženec. Navaja, da se naroka, po katerem je bil izdan izpodbijani sklep, ni udeležil zato, ker je skupaj s svojo pooblaščenko odšel s sodišča potem, ko jima je sodnik zagotovil, da bo zadevo preložil. Poleg tega pa je odločitev sodišča, ki se opira le na ugotovitev, da se naroka ni nihče udeležil, napačna in nezakonita. Sklep namreč temelji izključno na predpostavki, da tožena stranka ni pristopila na narok in se ne spušča v presojo utemeljenosti samega predloga. Odločitev o zavrženju nasprotne tožbe pa je po mnenju tožene stranke preuranjena. Od rešitve predloga za vrnitev v prejšnje stanje je odvisna tako usoda pritožbe zoper zamudno sodbo, kot tudi nasprotne tožbe. Toženec tako predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Pritožbeno sodišče uvodoma navaja, da je bilo treba v tej zadevi v skladu s 1. odstavkom 498. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99) tudi v pritožbenem postopku treba uporabiti določbe zveznega Zakona o pravdnem postopku iz leta 1977 (Ur. l. SFRJ, št. 4/77, v nadaljevanju ZPP/77).

Sodišče prve stopnje je svojo odločitev o zavrnitvi predloga za vrnitev v prejšnje stanje oprlo na nepravilno razlago določbe 119. člena ZPP/77. Slednja določa, da se vrnitev v prejšnje stanje ne dovoli, če je bil zamujen rok za predlog, da se dovoli vrnitev v prejšnje stanje, ali če je bil zamujen narok, določen na predlog za vrnitev v prejšnje stanje. Smisel te določbe je, da ni mogoče zahtevati vrnitve v prejšnje stanje zaradi zamujenega naroka, določenega na predlog za vrnitev v prejšnje stanje. Te določbe ni mogoče razumeti tako, kot jo zmotno razume sodišče prve stopnje, torej, da je že zgolj z zamudo naroka, določenega za obravnavanje predloga za vrnitev v prejšnje stanje, postal neutemeljen ali nedovoljen tudi sam predlog za vrnitev v prejšnje stanje, o katerem razpravlja sodišče na naroku, ki se ga predlagatelj (toženec) ni udeležil. Sodišče mora namreč tudi v takem primeru ocenjevati upravičenost vzrokov za zamudo roka oziroma naroka, ki so navedeni v predlogu za vrnitev v prejšnje stanje, pri tem pa seveda upoštevati procesna pravila o dokaznem bremenu.

Sodišče prve stopnje je določbo 119. člena ZPP/77 uporabilo nepravilno, to pa je vplivalo na pravilnost in zakonitost izpodbijanega sklepa. Podana je torej relativna bistvena kršitev določb pravdnega postopka (119. člen v zvezi s 1. odstavkom 354. člena ZPP/77), ki jo toženec v pritožbi izrecno uveljavlja, kar narekuje razveljavitev izpodbijanega sklepa v celoti in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v nov postopek (3. tč. 380. člena ZPP). Pritrditi je namreč treba tudi stališču pritožbe, da je usoda nasprotne tožbe odvisna od usode predloga za vrnitev v prejšnje stanje. O njem pa bo moralo sodišče prve stopnje ponovno, tokrat vsebinsko, odločiti in pri tem ugotoviti, ali je toženec narok, po katerem je bila izdana sodba zaradi izostanka, zamudil iz opravičenega vzroka. Šele nato bo mogoče pravilno odločiti o usodi nadaljnjih procesnih dejanj tožene stranke.

ZPP (1977) člen 119,  119.  ZPP člen 198,  198.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.