VSL sodba in sklep II Cp 1296/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-12-08

Tožbeni zahtevek je neutemeljen že zato, ker celotne reportaže v

oddaji 24 ur ni pripravila toženka, ampak je bila nesporno delo

novinarke Pop TV. Toženki je postavila vprašanje, kaj na splošno

misli o prireditvah, na katerih izbirajo mladoletne "miss" med

deklicami v predšolskem obdobju. Toženkin komentar, ki se ni nanašal

na sporno prireditev "Vse za otroka" na Celjskem sejmu, kot

nekorektno skuša prikazati tožeča stranka v pritožbi, ampak na

tovrstne prireditve na splošno, je nato novinarka na podlagi svojega

lastnega ustvarjalnega izbora, ne da bi toženka na to imela

kakršenkoli vpliv, povezala v celoto z ostalimi deli reportaže.

Pritožbi proti sodbi in sklepu se zavrneta in se potrdita sodba in

Tožena stranka sama krije svoje stroške odgovora na pritožbo

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni

zahtevek na plačilo odškodnine 2.200.000,00 SIT z zakonskimi

zamudnimi obrestmi od izdaje sodbe sodišča prve stopnje do

plačila in povračilo pravdnih stroškov. Odločilo je še, da

mora tožeča stranka toženi stranki povrniti 543.832,50 SIT

pravdnih stroškov z zakonskimi zamudnimi obrestmi od

31.3.2004 do plačila. Z izpodbijanim sklepom pa je sklenilo,

da mora tožeča stranka toženi stranki povrniti 45.279,00 SIT

separatnih pravdnih stroškov z zakonskimi zamudnimi obrestmi

Tožeča stranka se je pritožila proti sodbi in sklepu. V

pritožbi proti sodbi uveljavlja pritožbeni razlog zmotne

oziroma nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in predlaga,

naj pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, izpodbijano sodbo

razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo

sojenje. Navaja, da civilna odgovornost ni identična

kazenski, zato je sodišče prve stopnje napačno zaključilo,

da ni podana protipravnost toženkinega ravnanja. Podajanje

strokovnega mnenja kar tako, na pamet, ni bilo primerno.

Dejstvo je, da prispevek prikazuje le neznaten odsek iz

prireditve, kjer se je nekaj otrok vedlo indiferentno. Z

namenom, da bi toženka lahko podala resen kritični komentar,

bi si morala priskrbeti konkretnejšo informacijo o

prireditvi in se je tudi sama udeležiti. Ker tega ni

storila, ni ravnala s potrebno skrbnostjo. Če bi se o

dogodku bolj pozanimala, bi spoznala, da njegov namen ni

promoviranje otrokove zunanjosti. Izvedenec je v

izvedeniškem mnenju le nepopolno odgovoril na sporna

vprašanja. Sicer pa je povedal, da bi on kot strokovnjak

ravnal drugače in prireditve ne bi povezal s pedofilijo.

V pritožbi proti sklepu z dne 2.3.2004, ki ne vsebuje

formalne opredelitve pritožbenih razlogov, tožeča stranka

predlaga, naj pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in

izpodbijani sklep razveljavi. Navaja, da je mnenje izvedenca

K. dvoumno napisano. Iz zakonske določbe izhaja, da je treba

izvedeniško mnenje podati ustno na naroku, medtem ko je zahteva za

izdelavo pisnega mnenja fakultativna možnost posameznega sodnika.

Prav to je tožeča stranka predlagala sodišču prve stopnje, vendar pa

izvedenec iz neznanih razlogov ni bil povabljen na narok.

Pritožbeno sodišče se pridružuje materialnopravnemu

zaključku sodišča prve stopnje o neutemeljenosti

odškodninskega zahtevka za plačilo denarne odškodnine zaradi

razžalitve dobrega imena in časti tožeče stranke. Tožbeni

zahtevek je neutemeljen že zato, ker celotne reportaže v

oddaji 24 ur ni pripravila toženka, ampak je bila nesporno

delo novinarke Pop TV A.. Toženki je postavila vprašanje, kaj na

splošno misli o prireditvah, na katerih izbirajo mladoletne "miss"

med deklicami v predšolskem obdobju. Toženkin komentar, ki se ni

nanašal na sporno prireditev "Vse za otroka" na Celjskem sejmu, kot

nekorektno skuša prikazati tožeča stranka v pritožbi, ampak na

tovrstne prireditve na splošno, je nato novinarka na podlagi svojega

lastnega ustvarjalnega izbora, ne da bi toženka na to imela

kakršenkoli vpliv, povezala v celoto z ostalimi deli reportaže

(komentarjem iz studia, posnetkom dela sporne prireditve "Vse za

otroka" in posnetkom izbora mladoletne "miss" v ZDA).

Tožbeni zahtevek pa je neutemeljen tudi zato, ker ni podana

protipravnost toženkinega ravnanja kot ena izmed predpostavk

odškodninskega delikta. Čeprav ima tožeča stranka prav, da

se civilna odgovornost razlikuje od kazenskopravne, pa se

vprašanje protipravnosti presoja s pomočjo kazenske

zakonodaje za področje kaznivih dejanj zoper čast in dobro

ime. Sporna toženkina izjava po svoji naravi predstavlja

negativno vrednostno sodbo o javnih prireditvah za izbor

mladoletne "miss" med deklicami v predšolskem obdobju.

Izhajajoč iz ustavno zajamčene pravice do svobode govora

(39. člen Ustave), je protipravnost toženkinega dejanja

izključena, čeprav je v komentarju podala izrazito negativno

oceno o lepotnih tekmovanjih kot sredstvu pedofilske mreže,

ker je izjavljeno mogoče razumeti kot kritiko koncepta

takšnih prireditev, izrečeno v okviru njene družbene

dejavnosti na področju varstva otrokovih pravic. Takšne

kritike torej ne bi bilo mogoče pojmovati kot napad na

tožničino osebnost, četudi bi se nanašala na sporni škodni

dogodek, ne pa, kot je bilo že obrazloženo, na tovrstne

Ker je sodišče prve stopnje na pravilno ugotovljeno dejansko

stanje pravilno uporabilo materialno pravo, zagrešilo pa ni

nobene po uradni dolžnosti upoštevne absolutne bistvene

kršitve določb pravdnega postopka, je pritožbeno sodišče

pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča

prve stopnje (353. člen Zakona o pravdnem postopku, ZPP).

Iz kronologije procesnih dejanj izhaja, da je tožeča stranka

izvedeniško mnenje izvedenca za otroško psihologijo I. K. prejela

22.12.2003, hkrati pa jo je sodišče prve stopnje pozvalo, naj v roku

petnajst dni sporoči, ali ima v zvezi z mnenjem kakršnekoli pripombe.

V dopisu z dne 7.1.2004 je tožeča stranka je predlagala zaslišanje

izvedenca, ne da bi pojasnila, v čem je izvedeniško mnenje nepopolno

ali nejasno in katera so tista vprašanja, ki bi jih bilo treba

razčistiti na naroku za glavno obravnavo. To je storila šele na samem

naroku 11.2.2004. V pravdnem postopku velja pravilo, da mora stranka

natančno opredeliti, katero dejstvo naj se s predlaganim dokazom

ugotovi. Ker tožeča stranka v dopisu z dne 7.1.2004 ni navedla

dokaznega stavka (kaj naj bi se z zaslišanjem izvedenca dokazalo), je

bilo njeno procesno dejanje neupoštevno in sodišče prve stopnje na

narok 11.2.2004 ni bilo dolžno vabiti izvedenca. Svoj dokazni predlog

je substancirala šele na glavni obravnavi, ki jo je moralo sodišče

prve stopnje zaradi vabljenja izvedenca preložiti.

Opisano dejansko stanje v celoti ustreza pravnemu standardu

zakrivljenega ravnanja v smislu 156. člena ZPP, zato mora

tožeča stranka toženi stranki povrniti njene stroške, ki jih

je s tem povzročila. Potem ko je pritožbeno sodišče po

uradni dolžnosti preverilo še, ali so odmerjeni stroški v

skladu z veljavno Odvetniško tarifo, je pritožbo tožeče

stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča

Ker odgovor na pritožbo proti sklepu ni predviden, je

pritožbeno sodišče odločilo, da tožena stranka sama krije

svoje stroške odgovora na pritožbo proti sklepu 2.3.2004.

ZOR člen 200,  200/1,  200,  200/1.  URS člen 39,  39.  KZ člen 163,  163/3,  169,  163,  163/3,  169.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.