TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cp 2287/2003
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-01-14

Če tožnik uveljavlja lastninsko pravico na podlagi predpisov veljavnih pred uveljavitvijo SPZ, je za odločanje o takem zahtevku pristojno pravdno sodišče.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljne odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ustavilo pravdni postopek in odločilo, da se bo po pravnomočnosti tega postopek nadaljeval po pravilih nepravdnega postopka.

Zoper tak sklep se pritožuje tožeča stranka zaradi bistvene kršitve določb postopka ter v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njeni pritožbi ter izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje. V pritožbi navaja, da določbe čl. 268 stvarnopravnega zakonika ne pridejo v poštev, temveč določbe čl. 266, saj tožeča stranka zatrjuje pridobitev stvarne pravice na sporni nepremičnini pred uveljavitvijo stvarnopravnega zakonika in sicer določbe čl. 24 ZTLR in na določbe o priposestvovanju in bi o njenem zahtevku sodišče moralo odločiti v pravdnem postopku.

Tožeča stranka opira svoj zahtevek, da je pridobila lastninsko pravico z gradnjo na tujem svetu (24. čl. ZTLR) v letih 1986 - 2001. Stvarne pravice pridobljene pred uveljavitvijo stvarnopravnega zakonika (v nadaljevanju SPZ), ostanejo v veljavi z vsebino, kot jo določa ta zakon (prvi odstavek čl. 266 SPZ) tako, da je potrebno za odločanje uporabiti citirane določbe ZTLR. Ker gre za spor med pravdnima strankama glede na zgoraj povedano, je za odločanje pristojno pravdno sodišče in ne pride v poštev odločanje v nepravdnem postopku, kot je odločilo sodišče prve stopnje, opirajoč se povsem napačno na določbe čl. 268 SPZ.

Glede na navedeno je bilo pritožbi ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep R 129/2003
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-04-28

Ker terja tožeča stranka v tej zadevi od tožene stranke plačilo zaostale najemnine, plačilo obratovalnih stroškov in škode zaradi negospodarne rabe najetega stanovanja, gre za spor iz najemnega razmerja. Glede na tak pravni temelj zahtevka je pristojno za odločanje v tem sporu Okrajno sodišče v Kopru, čeprav znaša vrednost spornega predmeta več kot 2.000.000,00 SIT.

Stvarno in krajevno pristojno za odločanje v tem sporu je Okrajno sodišče v Kopru.

Tožnik je na Okrajnem sodišču v Kopru vložil 21.5.2001 tožbo proti tožencu v kateri je uveljavljal odpoved najemne pogodbe in zahteval izpraznitev stanovanja, ponoven priklop telefonskega priključka in plačilo 1.833.211,50 STI s pp. 3.12.2003 je spremenil tožbo tako, da je umaknil zahtevek za odpoved najemnega razmerja in izselitev toženca, ker se je med tem časom že sam izselil, prav tako je umaknil zahtevek na ponovni priklop telefona in zvišal zahtevek za plačilo denarnega zneska, ker je od vložitve tožbe zapadla še dodatna najemnina in stroški, ki so nastali od septembra 2000 do junija 2001. Z zvišanim denarnim zahtevkom je terjal od toženca plačilo 2.294.672,50 SIT. Okrajno sodišče se je zaradi zvišanega denarnega zahtevka, ki je presegal 2.000.000,00 SIT, s sklepom z dne 22.1.2004 izreklo za stvarno nepristojno in po pravnomočnosti tega sklepa odstopilo zadevo Okrožnemu sodišču v Kopru, ki pa ne sprejema pristojnosti, saj meni, da je zaradi določbe 30. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v tej zadevi pristojno okrajno sodišče, ker gre za spor iz sklenjenega najemnega razmerja (plačilo najemnine, obratovalnih stroškov in škode zaradi negospodarne rabe najetega stanovanja). Po določbi 30. čl. ZPP je pristojnost v takih sporih na okrajnih sodiščih ne glede na vrednost spornega predmeta. Predlog Okrožnega sodišča v Kopru je utemeljen. Čeprav so spori v zvezi z najemnimi ali zakupnimi razmerji premoženjskopravni spori, je v drugem odstavku 30. člena ZPP za te spore izrecno določeno, da o njih odloča okrajno sodišče ne glede na vrednost spornega predmeta. V konkretni zadevi je pravni temelj zahteveka tožeče stranke povsem jasen. Gre za spor iz najemnega razmerja, saj terja tožeča stranka v tej zadevi od tožene stranke plačilo zaostale najemnine, plačilo obratovalnih stroškov in škode zaradi negospodarne rabe najetega stanovanja. Tudi ta zahtevek temelji na določbah najemne pogodbe. Glede na tak pravni temelj zahtevka je pristojno za odločanje v tem sporu Okrajno sodišče v Kopru, čeprav znaša vrednost spornega predmeta več kot 2.000.000,00 SIT. To sodišče se je zato nezakonito izreklo za stvarno in krajevno nepristojno in je iz tega razloga Višje sodišče v Kopru ugodilo predlogu okrožnega sodišča in odločilo tako kot je razvidno iz izreka tega sklepa na podlagi čl. 24 in 25 ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 351/2003
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-05-05

Pri vrednosti zahtevka nad 100.000 točk je res določeno, da znaša taksa 1 % od tolarske vrednosti, vendar največ 20.000 točk v tolarski vrednosti, vendar pritožnik spregleda, da se pri vrednosti zahtevka nad 100.000 točk taksa obračuna v točkah (od 1 % tolarske vrednosti - v točkah).

Pritožba se zavrne in p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje toženi stranki odmerilo sodno takso za pritožbo v višini 2.800 točk ter ji naložilo, da je dolžna plačati v 15 dneh manjkajoči del sodne takse za pritožbo v višini 589,5 točk in sodno takso za opomin v višini 250 točk na vplačilni račun sodnih taks v RS. Ugotovilo je namreč, da je sodna taksa za pritožbo tožene stranke, ki jo je sodišče odmerilo v višini 2.800 točk, pravilno odmerjena. Kot podlago za odmero sodne takse je namreč upoštevalo vrednost spornega predmeta (kot jo je tožeča stranka navedla v tožbi v višini 2.100.000,00 SIT) ob vložitvi tožbe v točkah. Iz pritožbenih razlogov zmotne ugotovitve dejanskega stanja in napačne uporabe materialnega prava se zoper sklep pritožuje tožena stranka s predlogom, da pritožbeno sodišče sklep ustrezno spremeni, podrejeno pa ga razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. V pritožbi meni, da je sklep nepravilen, saj se takse za vrednost spora nad 100.000,00 SIT plačujejo v sorazmerju z vrednostjo, ki se med postopkom ni spremenila. Preračunavanje, kot ga je opravilo sodišče prve stopnje, nima prav nikakšrne podlage v Zakonu o sodnih taksah (ZST) in taksni tarifi, niti razumljive obrazložitve v sklepu. Sodna taksa v zneskih nad 100.000 točk se namreč nikoli ne preračunava v točke in kaj takega ne zakon ne tarifa ne določata. Drugačno stališče pa je potrebno ustrezno obrazložiti. Pritožba ni utemeljena. Po 1. odst. 7. čl. ZST se taksne obveznosti določajo v točkah ali v sorazmerju z vrednostjo zahtevka oziroma predmeta, izreženem v odstotkih; vrednost zahtevka oziroma predmeta in razponi vrednosti so v tem zakonu določeni s številom točk. Tudi iz tarifne št. 1 taksne tarife izhaja, da se za tožbo in nasprotno tožbo plača taksa po vrednosti zahtevka s tem, da so na eni strani določene vrednosti zahtevka v točkah, na drugi strani pa je določeno koliko znaša taksa v točkah. Zato je pri vrednosti zahtevka nad 100.000 točk res določeno, da znaša taksa 1 % od tolarske vrednosti, vendar največ 20.000 točk v tolarski vrednosti, vendar pritožnik spregleda, da se pri vrednosti zahtevka nad 100.000 točk taksa obračuna v točkah (od 1 % tolarske vrednosti - v točkah). Izpodbijani sklep je tako pravilen v dejanskem in pravnem pogledu, pritožba pa povsem neutemeljena. Pritožbeno sodišče, ki kakšnih uradoma upoštevnih bistvenih kršitev postopkovnih določb ni zasledilo, je zato na podlagi 2. tč. 365. čl. ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Cp 629/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-05-13

univerzalno pravno nasledstvo - prekinitev in nadaljevanje prekinjenega postopka

Zaradi smrti dolžnika so vse njegove pravice iz materialnega in procesnega razmerja prešle na njegove naslednike po samem zakonu. Dovolj je ugotovitev, da so vsi pritožniki na podlagi pravnomočnega sklepa o dedovanju ugotovljeni kot dediči po pok. dolžniku. Vse ostalo, kar se nanaša na vprašanje vrednosti zapuščine in terjatve tega postopka, pa ni predmet tega pritožbenega postopka, saj se ta vprašanja vsebinsko navezujejo na fazo opravljanja izvršbe.

Pritožba se z a v r n e in se p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da se izvršilni postopek, ki je bil prekinjen zaradi smrti dolžnika, nadaljuje zoper dolžnikove dediče M. K., K. K., S. K. in B. K., vsi stanujoči U. s. I. ..., Š. pri C.. Zoper takšno odločitev sodišča prve stopnje so se pritožili vsi dediči in v pritožbi navedli, da so mnenja, da do upnika nimajo nobenih terjatev, ter da je bilo vse poravnano. Ugotovili so, da je bil dolg do upnika v celoti poravnan ter upnik izsiljuje nekaj, kar mu ne gre. Pritožba ni utemeljena. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je iz spisa razvidno, da je dolžnik pokojni K. K. po izdaji sklepa o izvršbi dne 27.12.1994, umrl. Prvostopno sodišče je zato pravilno v skladu s 1. točko 205. čl. ZPP dne 21.9.2003 postopek prekinilo, po pribavi pravnomočnega sklepa o dedovanju, opr. št. D 209/2003 istega prvostopnega sodišča pa tudi povsem pravilno v skladu s I. odst. 208. čl. ZPP postopek zoper vse štiri dediče po pokojnem dolžniku nadaljevalo. Takšen postopek je na podlagi obeh gornjih določil Zakona o pravdnem postopku, ki se v postopku izvršbe in zavarovanja uporablja na podlagi 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ) tudi izrecno predviden. Zaradi smrti dolžnika so njegove pravice iz materialnega in procesnega razmerja prešle na njegove naslednike po samem zakonu. V izvršilno zadevo so vstopili v tisto situacijo, v kateri je bila ta zadeva ob smrti dolžnika. Zadostuje ugotovitev, da so vsi štirje pritožniki na podlagi pravnomočnega sklepa o dedovanju ugotovljeni kot dediči po pokojnem dolžniku K. K.. S tem je podano univerzalno nasledstvo, kar pomeni, da so vsi štirje pritožniki nasledniki dolžnika po samem zakonu, ne da bi bil za to potreben kakšen poseben procesualni pridobni način ali pristopna izjava. Zato se procesno pravno razmerje nadaljuje z njimi kot novimi subjekti. Vse ostalo, kar se nanaša na vprašanje višine vrednosti zapuščine in terjatve tega postopka, torej v pritožbi zatrjevan v celoti plačan dolg, pa ni in ne more biti predmet tega pritožbenega postopka, saj se ta vprašanja vsebinsko navezujejo na fazo opravljanja izvršbe. Iz tega razloga je pritožba neutemeljena. Glede na navedeno je sodišče druge stopnje pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (353. čl. in 2. tč. 365. čl. ZPP v zv. s 15. čl. ZIZ).

ZPP člen 205,  205/1,  208,  208/1,  205,  205/1,  208,  208/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Cp 723/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-05-13

Če se upnik pritoži zoper stroškovno odločbo, ki je v izpodbijanem sklepu ni, zoper poseben sklep, s katerim je bilo odločeno o istih stroških, pa se ni pritožil, se pritožba zavrže kot nedovoljena.

Pritožba se z a v r ž e . Upnik sam plača svoje stroške pritožbenega postopka.

Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje dovolilo izvršbo z novim izvršilnim sredstvom - z rubežem dolžnikove plače pri delodajalcu A. g., d.o.o. C.. O upnikovih stroških, nastalih s predlogom za izvršbo na novo izvršilno sredstvo, s tem sklepom ni odločilo, pač pa s sklepom z dne 06.04.2004, opr. št. I 2004/00028-4, s katerim upnikovih nadaljnjih izvršilnih stroškov ni priznalo. Oba sklepa sta bila upniku vročena dne 13.04.2004. Zoper sklep z dne 07.04.2004 je upnik v roku za pritožbo vložil predlog za izdajo dodatnega sklepa oz. podrejeno pritožba. Navedel je, da sodišče ni odmerilo stroškov izvršilnega postopka v skladu s priglašenim stroškovnikom oz. je sklenilo, da se upniku stroški ne priznajo. Predlagal je sodišču prve stopnje, da sklep o izvršbi dopolni in odmeri stroške v skladu s priglašenim stroškovnikom oz. to vlogo kot pritožbo pošlje Višjemu sodišču v Celju, da odloči o njej. Grajal je mnenje sodišča prve stopnje, da predlog upnika na novo izvršilno sredstvo ni bil potreben. Skliceval se je na 34. čl. in na V. odst. 38. čl. ZIZ in na potrebnost predloga za izvršbo z novim izvršilnim sredstvom, zaradi česar so tudi stroški, nastali upniku, potrebni. Priglasil je tudi stroške za pritožbo za primer, da bo sodišče prve stopnje njegovo vlogo štelo kot pritožbo in jo poslalo pritožbenemu sodišču. Pritožba ni dovoljena. Ker sodišče prve stopnje o upnikovih nadaljnjih izvršilnih stroških s sklepom z dne 07.04.2004 sploh ni odločilo, upnik ni imel pravnega interesa, da bi izpodbijal ta sklep. Očitno je prezrl, da je bilo o stroških odločeno s sklepom z dne 06.04.2004, zoper katerega se ni pritožil. Zato je sodišče druge stopnje zavrglo pritožbo kot nedovoljeno (III. odst. 343. čl. ZPP v zv. s 15. čl. ZIZ). Zaradi takšne odločitve o pritožbi upnik sam plača stroške, ki so mu nastali s to pritožbo.

ZIZ člen 15,  15.  ZPP člen 343,  343/3,  343,  343/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 1070/2003
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-01-08

3. odstavek 384. člena ZPP izrecno dopušča revizijo zoper sklep, s katerim je sodišče druge stopnje potrdilo sklep sodišča prve stopnje, da se revizija zavrže. Omejitev dopustnosti revizije glede na vrednost spornega predmeta po 490. členu ZPP pa je predpisana samo v zvezi z revizijo zoper pravnomočno sodbo, ne pa tudi v zvezi z revizijo zoper sklep o pravnomočni odločitvi o nedopustnosti revizije. ZPP na ta način omogoča z izrednim pravnim sredstvom preizkušanje pravilnosti odločitve o nedopustnosti revizije zoper pravnomočno sodbo.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče zavrglo revizijo tožene stranke z dne 2.6.2003.

Zoper sklep se je pravočasno pritožila tožena stranka in v laični pritožbi predlagala razveljavitev vseh postopkov in sklepov, povezanih s toženo stranko.

Prvostopno sodišče je odločitev o zavrženju revizije utemeljilo na podlagi 490. člena ZPP, češ da vrednost spornega predmeta ne presega 5.000.000,00 SIT, ki je spodnja meja za dopustnost revizije v gospodarskih sporih. Iz spisa je razvidno, da je bilo o dopustnosti revizije zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani, št. I Cpg 1265/2001 z dne 17.10.2002, pravnomočno že odločeno s sklepom Višjega sodišča v Ljubljani, opr. št. I Cpg 412/2003 z dne 10.4.2003. S tem sklepom je namreč pritožbeno sodišče potrdilo sklep prvostopnega sodišča z dne 28.1.2003 o zavrženju pritožbe tožene stranke. Iz obrazložitve sklepa drugostopnega sodišča je namreč razvidno, da je drugostopno sodišče odločitev prvostopnega sodišča preizkušalo tudi z vidika dopustnosti vloge tožene stranke z dne 13.1.2003 kot revizije zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani z dne 17.10.2002. Pritožbeno sodišče je tako ugotovilo pravilnost odločitve prvostopnega sodišča o zavrženju pritožbe tožene stranke tudi če bi jo le-to obravnavalo kot revizijo. S tem je bilo o dopustnosti revizije tožene stranke zoper sodbo drugostopnega sodišča z dne 17.10.2002 pravnomočno odločeno.

3. odstavek 384. člena ZPP pa izrecno dopušča revizijo zoper sklep, s katerim je sodišče druge stopnje potrdilo sklep sodišča prve stopnje, da se revizija zavrže. Omejitev dopustnosti revizije glede na vrednost spornega predmeta po 490. členu ZPP pa je predpisana samo v zvezi z revizijo zoper pravnomočno sodbo, ne pa tudi v zvezi z revizijo zoper sklep o pravnomočni odločitvi o nedopustnosti revizije. ZPP na ta način omogoča z izrednim pravnim sredstvom preizkušanje pravilnosti odločitve o nedopustnosti revizije zoper pravnomočno sodbo. Iz navedenega je razvidno, da je zaradi nepravilne uporabe materialnega prava glede dopustnosti revizije odločitev prvostopnega sodišča napačna, zato je pritožbeno sodišče odločilo kot je razvidno iz izreka tega sklepa (3. točka 365. člena ZPP). Prvostopno sodišče bo v nadaljevanju z revizijo tožene stranke moralo postopati v skladu s 375. členom ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 493/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-05-19

Tretji v pritožbi zmotno meni, da je sodišče prve stopnje štelo, da ni verjetno izkazal lastninske pravice na sporni nepremičnini. Sodišče prve stopnje mora namreč glede na določbo drugega odstavka 65. člena ZIZ v primeru, če tretji verjetno izkaže pravico, ki preprečuje zavarovanje, upnik pa kasneje izjavi, da ugovoru nasprotuje, ugovor zavrniti. Tretji pa bo sedaj lahko v roku trideset dni od pravnomočnosti tega sklepa začel pravdo za ugotovitev, da zavarovanje na sporni nepremičnini ni dopustno.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor in predlog za odlog, ki ju je vložil tretji F. J.. Zoper ta sklep se je iz vseh dovoljenih pritožbenih razlogov pritožil tretji F. J. Navaja, da niso obstajali razlogi za zavrnitev ugovora. Razpolaga namreč s perfektno kupoprodajno pogodbo, ki izkazuje verjeten obstoj lastninske pravice tretjega na sporni nepremičnini. Njegova lastninska pravica pa je močnejša od pravice upnice. Predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep spremeni tako, da izvršbo na lastninski delež 9/160 nepremičnine vl. št. ... k.o. Dol. Logatec izreče za nedopustno. Pritožba ni utemeljena. Kdor verjetno izkaže, da ima na predmetu zavarovanja pravico, ki preprečuje zavarovanje, lahko vloži ugovor zoper sklep o zavarovanju in v njem zahteva, naj sodišče zavarovanje na tem predmetu izreče za nedopustno (prvi odstavek 64. člena v zvezi z 239. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju; Ur. l. RS, št. 51/98 s spremembami; v nadaljevanju: ZIZ). Izvod pravočasnega, popolnega in dovoljenega ugovora vroči sodišče upniku, in ga opozori na pravne posledice iz prvega odstavka 65. člena ZIZ (tretji odstavek 64. člena ZIZ). Če upnik v danem roku izjavi, da ugovoru nasprotuje, sodišče ugovor zavrne (drugi odstavek 65. člena ZIZ). Tretji v pritožbi zmotno meni, da je sodišče prve stopnje štelo, da ni verjetno izkazal lastninske pravice na sporni nepremičnini. Sodišče prve stopnje mora namreč glede na določbo drugega odstavka 65. člena ZIZ v primeru, če tretji verjetno izkaže pravico, ki preprečuje zavarovanje, upnik pa kasneje izjavi, da ugovoru nasprotuje (kar je upnica v obravnavanem primeru storila), ugovor zavrniti. Zato je odločitev sodišča prve stopnje o zavrnitvi ugovora tretjega pravilna. Tretji pa bo sedaj lahko v roku trideset dni od pravnomočnosti tega sklepa začel pravdo za ugotovitev, da zavarovanje na sporni nepremičnini ni dopustno. Izvršilno sodišče torej ni smelo samo izreči, da je zavarovanje nedopustno, kot to meni pritožnik. Glede na navedeno in ker ni ugotovilo kršitev, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo tretjega zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena Zakona o pravdnem postopku; Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami; ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

ZIZ člen 64,  65,  65/2,  64,  65,  65/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cpg 60/2004
Sodna praksa višjih sodišč, 2004-12-23

rok - priporočena pošiljka - računanje rokov

Roki, ki so določeni po mesecih, se končajo s pretekom tistega dne v zadnjem mesecu, ki se po svoji številki ujema z dnem, ko je rok začel teči; za vlogo, ki je poslana priporočeno po pošti, se šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču, na katero je naslovljena.

Pritožbi upnika se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje kot prepozno zavrglo prijavo terjatve upnika, ki je naveden v uvodu, ker je ugotovilo, da jo je vložil 4.12.2003, en dan prepozno. Proti navedenemu sklepu je upnik vložil pritožbo, v kateri opozarja, da je bil oklic o začetku stečajnega postopka nad dolžnikom objavljen v Uradnem listu Republike Slovenije dne 3.10.2003 in so bili upniki dolžni prijaviti svoje terjatve stečajnemu senatu v roku dveh mesecev od dneva objave oklica. Terjatev je prijavil pravočasno, saj je bila ta sodišču poslana po pošti priporočeno s povratnico dne 3.12.2003, torej pred iztekom roka. V dokaz prilaga poleg fotokopije prijave terjatve z dne 2.12.2003, tudi fotokopijo povratnice št. 3711. Pritožba upnika je utemeljena. Po določilu 3. odst. 111. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki se glede na 15. čl. Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (ZPPSL, Ur.l.RS št. 67/93 s sprem.), smiselno uporablja tudi v stečajnem postopku, se roki, ki so določeni po mesecih, končajo s pretekom tistega dne v zadnjem mesecu, ki se po svoji številki ujema z dnem, ko je rok začel teči; po 2. odst. 112. čl. ZPP pa se za vlogo, ki je poslana priporočeno po pošti, šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču, na katero je naslovljena. V obravnavanem primeru je iz dohodnega žiga sodišča na prijavi terjatve upnika res razvidno, da je sodišče prve stopnje prijavo prejelo 4.12.2003. Vendar pa je tako iz fotokopije povratnice (ki jo je pritožbi priložil upnik), kot tudi iz pisemske ovojnice, ki jo je pribavilo sodišče prve stopnje v spis po prejemu pritožbe (l.št. 48), razvidno, da je upnik obravnavano prijavo terjatve oddal na pošto priporočeno že 3.12.2003 - torej zadnji dan dvomesečnega roka, določenega v okicu, ki je bil objavljen v Uradnem listu RS dne 3.10.2003. Glede na to je prijava terjatve pravočasna in jo bo moralo sodišče prve stopnje vsebinsko obravnavati. Upoštevaje gornjo obrazložitev je pritožbeno sodišče, na podlagi 3. tč. 365. čl. ZPP, pritožbi upnika ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje.

ZPPSL člen 15,  15.  ZPP člen 111,  111/3,  112,  112/2,  111,  111/3,  112,  112/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.