TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSC sklep Cp 858/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-07-28

obstoj pravde - zavrženje tožbe - preživnina

Preživnino je mogoče zahtevati le od vložitve tožbe naprej. Za čas pred vložitvijo tožbe so možni verzijski zahtevki. Tudi v razvezni pravdi sodišče določi preživnino le od vložitve tožbe naprej. Če upravičenec kljub tekoči pravdi v posebni tožbi zahteva preživnino za čas pred vložitvijo prve tožbe. Drugo tožbo ni mogoče zavreči, saj ne teče pravda o istem zahtevku.Sodišče mora odločiti o utemeljenosti zahtevka meritorno.

Pritožbi tožnika se u g o d i , sklep sodišča prve stopnje se r a z v e l j a v i in se zadeva v r n e sodišču prve stopnje v nadaljnje obravnavanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče tožbo zavrglo, ker je ugotovilo, da o istem zahtevku že teče pravda.

Proti takšnemu sklepu se je pritožil tožnik iz vseh pritožbenih razlogov. Zatrjuje, da ne gre za isti zahtevek. V razvezni pravdi se zahteva preživnina od vložitve tožbe dalje, to je od 1. 3. 1999 dalje. V zavrženi tožbi se zahteva preživnina od 1. 1. 1997 dalje, ko sta starša začela ločeno živeti in do vložitve razvezne tožbe, to je do 28. 2. 1999. Torej zahtevek iz razvezne tožbe sploh ni enak zahtevku iz zavržene tožbe. Predlaga razveljavitev sklepa.

Točna je pritožbena trditev, da v obeh tožbah za razvezo zakonske zveze na eni strani in v tožbi mladoletnega tožnika z dne 23. 3. 1999 ne gre za isti preživninski zahtevek. Iz tožbe z dne 23. 3. 1999 je razvidno, da mladoletni tožnik zahteva preživnino od 1. 1. 1997 dalje. Razvezni tožbi sta bili vloženi leta 1999 in sodišče bo lahko v razvezni pravdi določilo preživnino le od vložitve tožbe dalje, ne pa za čas pred vložitvijo tožbe. Mladoletni tožnik pa v svoji tožbi zahteva preživnino ravno za čas pred vložitvijo razveznih tožb. Torej o istem zahtevku ne tečeta dve pravdi in ni bilo pogojev za zavrženje tožbe.

Drugo pa je vprašanje, ali je zahtevek tožnika materialnopravno utemeljen, ker se preživnina za čas pred vložitvijo tožbe ne more dosoditi. Za nazaj bi lahko zahtevala povrnitev potrebnih stroškov preživljanja kot verzijski zahtevek le tožnikova mati (čl. 133 ZZZDR, podobno čl. 218 ZOR). Mati tožnika ima možnost tožbo spremeniti tako, da navede sebe samo za tožečo stranko, v kolikor bi za takšno spremembo obstojali pogoji po Zakonu o pravdnem postopku.

Ker zaenkrat ni bilo pogojev za zavrženje tožbe, je treba odločiti o utemeljenosti tožbenega zahtevka.

ZZZDR člen 78,  79,  78,  79.  ZPP (1977) člen 194,  194.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Cp 895/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-07-21

zavarovanje - predhodna odredba - zavarovanje nezapadle občasne dajatve

Preživninsko terjatev je možno zavarovati z rubežem terjatve pri dolžnikovem dolžniku samo za dobo enega leta.

NNevarnost nerednega plačevanja preživnine je podana, če je bilo treba že prej prisilno izterjevati preživninske obroke.

Pritožba dolžnika se z a v r n e kot neutemeljena in se p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Obe stranki sami trpita vsaka svoje pritožbene stroške.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče ustavilo izvršbo glede glavnice, obresti in glede stroškov. Sodišče je odločilo, da se izvršba nadaljuje zaradi zavarovanja zahtevka bodočih preživninskih obveznosti in sicer v mesečnih zneskih 22.000,00 SIT od 1. 2. 1999 do 31. 12. 1999. Sodišče je tudi odločilo, da se izvršba nadaljuje za nadaljnje izvršilne stroške v znesku 9.340,00 SIT.

Proti takšnemu sklepu se je pritožil dolžnik smiselno zaradi kršitve določb postopka, zmotne uporabe materialnega prava in zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Pritožnik predlaga ustavitev izvršbe, ker zakonita zastopnica redno prejema preživnino in ni več razlogov, da izvršba teče še dalje.

Mladoletni upnik je v odgovoru na pritožbo predlagal potrditev sklepa.

Pritožnik je delno zmotno razumel izpodbijani sklep. Sodišče je namreč ustavilo izvršbo za zaostale, toda sedaj že plačane preživninske obroke, ter za obresti in stroške postopka. V tem delu, ko je bilo odločeno v korist pritožnika, slednji itak nima interesa za pritožbo.

Sodišče pa je pravilno odločilo, da se nadaljuje le izvršba v zavarovanje bodočih preživninskih obrokov (taka izvršba pomeni le garancijo upniku, da bodo obroki v bodoče v redu plačevani). Takšna dovoljena izvršba je skladna s členom 259 Zakona o izvršbi in zavarovanju, saj ni prekoračen enoletni rok zavarovanja, nevarnost nerednega plačevanja pa je tudi podana, saj je bilo treba ravno v tem postopku prisilno izterjati zaostali znesek v višini 184.000,00 SIT, upoštevajoč tudi stranske terjatve. Pritožba glede tega dela sklepa je neutemeljena.

Pritožnik pa ni izpodbijal nadaljnjih izvršilnih stroškov v znesku 9.340,00 SIT, vendar so le-ti posledica nadaljnjega teka izvršilnega postopka zaradi zavarovanja bodočih preživninskih obveznosti in so ti stroški tudi pravilno odmerjeni.

V pritožbenem postopku, ko se izpodbija sklep sodišča prve stopnje, ni predviden odgovor na pritožbo (analogna uporaba določb členov 366 novi ZPP, oziroma člen 381 stari ZPP). Tudi, če bi bil odgovor na pritožbo predviden, pa ne bi šlo za potrebne stroške postopka, saj odgovor ne bi pripomogel k boljši razjasnitvi zadeve. Dolžnik pa trpi svoje pritožbene stroške glede na zavrnitev pritožbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1122/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-07-07

Zoper sklep o začasni odredbi je dopusten ugovor.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom kot nedovoljen zavrglo ugovor tožene zoper svoj sklep o začasni odredbi z dne 4.6.1999, s katerim je toženi stranki prepovedalo vsako nadaljnje poseganje v posest parc. št. 2741 - njiva k.o., ta začasna odredba pa naj bi veljala do pravnomočnega zaključka te pravdne zadeve.

Proti navedenemu sklepu se je pravočasno pritožila tožena stranka, ki predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi, ker je povsem nezakonit. Sodišče se je postavilo na stališče, da zoper sklep o začasni odredbi, izdan na podlagi 442. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ni dopusten ugovor in tudi ne pritožba. Takšno stališče pa je pravno zmotno. Po določbi 1. odst. 268. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) ima sklep o začasni odredbi, izdan v pravdnem postopku, učinek sklepa o izvršbi. Sodišče je izdalo sklep o začasni odredbi v postopku zaradi motenja posesti, tak sklep pa ima torej značaj sklepa o izvršbi, proti kateremu pa je glede na določbo 2. odst. 9. člena ZIZ dopusten ugovor.

Pritožba pravilno ugotavlja, da je sodišče prve stopnje zavrženje ugovora zoper izdani sklep o začasni odredbi oprlo na določbo 442. člena ZPP, po kateri zoper sklep o izdani začasni odredbi v motenjski pravdi ni posebne pritožbe. To je res držalo vse do uveljavitve ZIZ, ki v 268. členu določa, da kadar je sklep o začasni odredbi izdan v pravdnem postopku, ima učinek sklepa o izvršbi, česar prej veljavni Zakon o izvršilnem postopku ni določal, čeprav je del sodne prakse že tudi do uveljavitve ZIZ štel sklep o začasni odredbi že tudi za sklep o izvršbi. Glede na povsem jasno določbo 2. odst. 9. člena ZIZ, da je pravno sredstvo dolžnika zoper sklep o izvršbi, s katerim je predlogu ugodeno, ugovor, po določbi 1. odst. 54. člena ZIZ pa o ugovoru zoper izdani sklep o izvršbi odloča izključno sodišče, ki je tak sklep izdalo, če zakon ne določa drugače, kar pa v tem primeru ne, bo zato prvostopenjsko sodišče v nadaljevanju postopka moralo odločati o ugovoru, ki ga je tožena stranka vložila zoper sklep sodišča prve stopnje o začasni odredbi.

Pritožbeno sodišče je glede na obrazloženo v skladu z določbo 2. odst. 380. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ, utemeljeni pritožbi tožene stranke ugodilo in sklep sodišča prve stopnje razveljavilo ter vrača zadevo temu sodišču v nadaljnji postopek.

ZPP (1977) člen 442,  442.  ZIZ člen 9,  9/2,  268,  268/1,  9,  9/2,  268,  268/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 576/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-09-23

razveza pogodbe zaradi neizpolnitve - rok izpolnitve

Tožena stranka ni dokazala, da je prišlo do razveze pogodbe zaradi neizpolnitve v roku, ki naj bi bil bistvena sestavina pogodbe, zato je dolžna plačati s pogodbo dogovorjeno ceno.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da ostane sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v veljavi v delu, s katerim je bilo toženi stranki naloženo, da mora plačati tožeči stranki račun za objavo reklamnega oglasa v poslovnem imeniku Republike Slovenije v znesku 90.765,00 SIT z zamudnimi obrestmi ter ji povrniti izvršilne stroške.

Zoper sodbo se je tožena stranka pravočasno pritožila zaradi "nepravilne ugotovitve dejanskega stanja in nepravilne uporabe materialnega prava". Predlagala je, naj jo pritožbeno sodišče razveljavi in zadevo vrne v novo odločanje prvostopenjskemu sodišču.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Iz naročilnice, s katero je tožena stranka naročila pri tožeči stranki objavo reklamnega oglasa v poslovnem imeniku, jasno sledi, da je bilo dogovorjeno, da bo imenik izdan v drugi polovici 1993. leta, kot je pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje. Trditev tožene stranke v pritožbi, da iz njenih navedb izhaja, da je bil rok izdaje imenika junij 1993 bistvena sestavina pogodbe, ni upoštevna. Iz samih navedb ne more izhajati noben zaključek. Te navedbe bi morala tožena stranka podkrepiti z dokazi, česar pa ni storila. Tudi če bi sodišče prve stopnje ugodilo njenemu predlogu za zaslišanje njenega direktorja kot stranke in bi ta potrdil navedbo, da je bil junij 1993 dogovorjen kot fiksen rok za izpolnitev pogodbe, bi bilo temu zelo težko verjeti. Rok izdaje imenika je namreč na (tipski) naročilnici zelo jasno naveden in ob številnih oglasih, ki so bili naročeni s tako naročilnico, je neverjetno, da bi se tožeča stranka prav toženi zavezala izdati imenik v precej krajšem roku. Zato pritožbeno sodišče soglaša z oceno sodišča prve stopnje, da je tožeča stranka pogodbo izpolnila pravočasno, zaradi česar ni prišlo do njene razveze po določbi 1. odst. 125. člena ZOR in je tožeča stranka upravičena do plačila za opravljeno delo.

S pritožbo uveljavljana pritožbena razloga torej nista podana.

Pritožbeno sodišče je na podlagi določbe 2. odst. 365. člena ZPP po uradni dolžnosti preizkusilo sodbo prve stopnje še glede bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, a ni našlo nobene. Zato je po določbi 368. člena ZPP neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo napadeno sodbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 471/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-09-16

V tej zadevi obravnavani pravdni stroški se po pritožbeni trditvi nanašajo na terjatev, ki je bila prijavljena in obravnavana v postopku prisilne poravnave. Taka terjatev za pravdne stroške bi se štela za ugotovljeno (in bi nanjo učinkovala sklenjena prisilna poravnava) samo v primeru, da bi šlo za terjatev, ki bi temeljila na izvršljivi odločbi.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu (3. točka izreka) potrdi.

Tožena stranka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je zaradi umika tožbe razveljavilo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v 1. in 3. točki izreka in sklep o začasni odredbi ter postopek ustavilo. Toženi stranki je naložilo, da mora tožeči stranki povrniti za 135.028,00 SIT pravdnih stroškov.

Zoper sklep o pravdnih stroških se je tožena stranka pravočasno pritožila iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odst. 353. člena ZPP.

Navedla je, da bi moralo sodišče o pravdnih stroških odločiti tako, da bi upoštevalo prisilno poravnavo nad toženo stranko.

V tej zadevi obravnavani pravdni stroški se po pritožbeni trditvi nanašajo na terjatev, ki je bila prijavljena in obravnavana v postopku prisilne poravnave. Po določbi 1. odst. 62. člena ZPPSL bi se taka terjatev za pravdne stroške štela za ugotovljeno samo v primeru, da bi šlo za terjatev, ki bi temeljila na izvršljivi odločbi. Taka pa ta terjatev ni. Zato je sodišče prve stopnje odločilo pravilno, ko je tožeči stranki prisodilo vse pravdne stroške, ne upoštevaje potrjeno prisilno poravnavo. Zato je pritožbeno sodišče na podlagi določbe 2. točke 380. člena ZPP neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo napadeni sklep.

Skladno z določbo 1. odst. 154. člena v zvezi s 1. odst. 166. člena ZPP je sodišče druge stopnje odločilo, da tožena stranka sama nosi svoje stroške postopka s pritožbo, ker z njo ni uspela.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 551/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-09-23

spor majhne vrednosti - zmotna ali nepopolna ugotovitev dejanskega stanja

V sporu majhne vrednosti ni mogoče uspešno uveljavljati pritožbenega razloga zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Tožena stranka mora tožeči stranki povrniti stroške pritožbenega postopka v višini 16.925,00 SIT v 8 dneh.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da ostane sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v veljavi v delu, s katerim je bilo toženi stranki naloženo, da mora plačati tožeči stranki račun za popravilo avtomobila z obračunanimi zamudnimi obrestmi, v skupnem znesku 37.139,56 SIT z zamudnimi obrestmi od vložitve izvršilnega predloga dalje ter ji povrniti izvršilne stroške.

Zoper sodbo se je tožena stranka pravočasno pritožila. Navedla je, da je sodišče prve stopnje odločilo preuranjeno, brez zaslišanja predlaganih prič ter da za garancijska popravila in reklamacije popravil ni dolžna poravnati stroškov.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki je odgovorila, da pritožba ni utemeljena in predlagala, naj jo pritožbeno sodišče zavrne in potrdi izpodbijano sodbo.

V obravnavani zadevi gre za gospodarski spor majhne vrednosti, ker njegova vrednost ne presega 45.000,00 SIT (1. odst. 502. člena ZPP).

V takem sporu je mogoče po določbi 1. odst. 467. člena ZPP sodbo izpodbijati samo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. člena ZPP in zmotne uporabe materialnega prava. Teh pritožbenih razlogov tožena stranka ne uveljavlja. Pritožbeno sodišče je iz teh dveh razlogov sodbo sicer preizkusilo po uradni dolžnosti (2. odst. 365. člena ZPP) in pri tem ugotovilo, da nista podana.

Tožena stranka pa se je pritožila samo zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. S tem razlogom pa v sporu majhne vrednosti ne more uspeti. Pritožbeno sodišče je zato na podlagi določbe 368. člena ZPP neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo napadeno sodbo.

V skladu z določbo 1. odst. 154. člena v zvezi s 1. odst. 166. člena ZPP je sodišče druge stopnje odločilo, da mora tožena stranka tožeči stranki povrniti stroške za odgovor na pritožbo. Ti so odmerjeni po taksni in odvetniški tarifi in znašajo za takso za odgovor na pritožbo 6.000,00 SIT ter za nagrado odvetniku za njegovo sestavo 10.925,00 SIT.

ZPP (1977) člen 467,  467/1,  467,  467/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 539/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-09-23

Če tožena stranka ob izjavi o pripoznavi tožbenega zahtevka ni bila dovolj skrbna, ne more uspeti s trditvijo, da je bila pripoznava dana v zmoti.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je s sodbo na podlagi pripoznave razsodilo, da ostane sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v veljavi v delu, s katerim je bilo toženi stranki naloženo, da mora plačati tožeči stranki še neplačani del računa za opravljena dela v višini 120.144,00 SIT z zamudnimi obrestmi in zamudne obresti od prepozno plačanega preostalega dela računa ter ji povrniti izvršilne stroške.

Zoper sodbo se je tožena stranka pravočasno pritožila. Navedla je, da je pripoznala tožbeni zahtevek le glede glavnice, ker je bil tak dogovor s tožečo stranko in si ni mislila, da tožeča stranka svojega zahtevka na osnovi dogovora ne bo spremenila. Formulacijo obvestila sodišču o pripoznavi zahtevka je toženi stranki po telefonu narekovala odvetnica, pooblaščenka tožeče stranke.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki je odgovorila, da pritožba ni utemeljena in predlagala, naj jo pritožbeno sodišče zavrne in potrdi izpodbijano sodbo. Pri tem je navedla, da je tožena stranka poravnala vse svoje obveznosti po napadeni sodbi, torej pripoznave ni dala v zmoti.

Tožena stranka je dala v postopku na prvi stopnji zelo jasno izjavo, da pripoznava tožbeni zahtevek tožeče stranke, ker se je z njo dogovorila o obročnem odplačevanju svoje obveznosti, in izrečno predlagala izdajo sodbe na podlagi pripoznave. Pripoznava ni bila dana samo glede glavnice, ampak je bil pripoznan celotni tožbeni zahtevek. Samo s trditvijo, da je bilo s tožečo stranko dogovorjeno, da bo plačala le glavnico, brez obresti in je mislila, da bo tožbeni zahtevek ustrezno spremenjen, ne more opravičiti svoje zmote; samo če bi ravnala dovolj skrbno in se pred izjavo o pripoznavi tožbenega zahtevka prepričala, kaj pripoznava, bi se lahko sklicevala na zmoto (smiselno 2. odst. 61. člena ZOR).

Pritožbeno sodišče je tako ugotovilo, da s pritožbo uveljavljani pritožbeni razlog ni podan. Po uradni dolžnosti (2. odst. 365. člena ZPP) je preizkusilo sodbo še glede bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. člena ZPP, a ni našlo nobene. Zato je na podlagi določbe 368. člena ZPP neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo napadeno sodbo.

ZPP (1977) člen 353,  353/3,  353,  353/3.  ZOR člen 61,  61/1,  61,  61/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cpg 31/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-09-28

veljavnost pogodbe o prenosu poslovnega deleža v d.o.o. - predhodno vprašanje - prekinitev postopka vpisa

Če teče o vprašanju veljavnosti pogodbe o prenosu poslovnega deleža, na podlagi katere je predlagan vpis spremembe družbenika v družbi z omejeno odgovornostjo, pravda, to vprašanje pa je med predlagateljem vpisa spremembe in subjektom vpisa sporno, registrsko sodišče postopek vpisa spremembe prekine.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep registrskega sodišča potrdi.

Registrsko sodišče je prekinilo postopek vpisa spremembe družbenika pri subjektu vpisa, dokler ne bo pravnomočno končan spor, ki teče pri Okrožnem sodišču v Murski Soboti o veljavnosti pogodbe o prodaji poslovnega deleža predlagatelju vpisa, ker je to predhodno vprašanje za odločitev o utemeljenosti predloga.

Zoper sklep se je predlagatelj pravočasno pritožil iz vseh pritožbeni razlogov in predlagal njegovo razveljavitev.

Pritožba je bila vročena subjektu vpisa, ki je odgovoril, da pritožba ni utemeljena in predlagal, naj jo pritožbeno sodišče zavrne in potrd izpodbijani sklep.

Predlagatelj postopka vpisa v sodni register in subjekt vpisa, ki ni hkrati predlagatelj, sta udeleženca postopka vpisa (1. odst. 17. člen ZSReg). Med njima je v obravnavani zadevi sporno vprašanje veljavnost pogodbe o prenosu poslovnega deleža, sklenjene med prodajalcem E. - v stečaju in predlagateljem kot kupcem. Ravno na podlagi te pogodbe namreč teče postopek vpisa spremembe družbenika v sodni register. O tem vprašanju teče pri Okrožnem sodišču v Murski Soboti pravda, saj j J. kot predkupni upravičenec vložil tožbo na razveljavitev pogodbe o prenosu poslovnega deleža pri subjektu vpisa. To je brez dvoma razlog za prekinitev postopka vpisa spremembe družbenika v sodni register iz 2. odst. 33. člena ZSReg. Zato je registrsko sodišče odločilo pravilno, ko je postopek vpisa prekinilo do pravnomočnosti sodbe o tožbenem zahtevku na razveljavitev pogodbe o prenosu poslovnega deleža. Taka odločitev je tudi v skladu z napotki Vrhovnega sodišča RS, danimi v sklepu III Ips 152/98 z dne 28.1.1999, s katerim so bili razveljavljeni sklepi o vpisu predlagatelja v sodni register kot družbenika pri G. d.o.o.. Iz zadnjega odstavka obrazložitve tega sklepa namreč jasno sledi, da je mogoče predlogu ugoditi samo, če so potekli roki za izpodbijanje pogodbe o prenosu poslovnega deleža, pa ni bila vložena nobena izpodbojna tožba. To pomeni, da v primeru, da je taka tožba vložena, še ni pogojev za odločitev o vpisu spremembe družbenika (pri čemer je tudi pravočasnost vložitve tožbe stvar odločitve v pravdi, v kateri je bila tožba vložena in ne v registrske postopku), zato je treba postopek vpisa prekiniti.

Pritožbeno sodišče je tako ugotovilo, da ni podan nobeden od pritožbenih razlogov. Zato je na podlagi določbe 2. točke 39. člena ZSReg neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep registrskega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep IV Cpg 38/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-09-28

veljavnost pogodbe o prodaji poslovnega deleža v d.o.o. - predhodno vprašanje - prekinitev postopka

Kupec poslovnega deleža v d.o.o. ima pravni interes, da je kot družbenik vpisan v sodni register, zato lahko kot udeleženec postopka vpisa vloži predlog za vpis spremembe družbenika. Vložitev tožbe na razveljavitev pogodbe o prodaji poslovnega deleža v družbi z omejeno odgovornostjo je ovira za odločanje o predlogu za vpis spremembe družbenika. Kadar je to vprašanje med udeleženci postopka vpisa sporno, registrsko sodišče prekine postopek do pravnomočnosti odločbe o tožbenem zahtevku na razveljavitev pogodbe.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne registrskemu sodišču v novo odločanje.

Registrsko sodišče je pri subjektu vpisa na podlagi pogodbe o prodaji in nakupu poslovnega deleža vpisalo spremembo družbenika, tako da je namesto prodajalca vpisalo kupca.

Zoper sklep se je pravočasno pritožil subjekt vpisa in predlagal njegovo razveljavitev.

Pritožba je bila vročena predlagatelju, ki je odgovoril, da pritožba ni utemeljena in predlagal, naj jo pritožbeno sodišče zavrne in potrd izpodbijani sklep.

Kupec poslovnega deleža v družbi z omejeno odgovornostjo ima prav gotovo pravni interes, da je pri družbi z omejeno odgovornostjo, pri kateri je kupil poslovni delež, kot družbenik vpisan v sodni register Iz določbe 1. odst. 17. člena ZSReg jasno izhaja, da je lahko predlagatelj postopka vpisa v sodni register poleg (že vpisanega) subjekta tudi kakšna druga oseba, če ima za vpis pravni interes. Zato ne drži pritožbena trditev, da predloga ni vložila upravičena oseba - direktor subjekta vpisa.

Pač pa je pritožba utemeljena zato, ker je tožba na razveljavitev pogodbe o prodaji in nakupu poslovnega deleža pri subjektu vpisa ovir za odločanje o utemeljenosti predloga za vpis spremembe družbenika pr subjektu vpisa. Vprašanje veljavnosti pogodbe je v obravnavanem primeru med udeleženci postopka za vpis sporno, trije družbeniki subjekta vpisa pa so pri Okrožnem sodišču v Ljubljani vložili tožbo njeno razveljavitev zaradi kršitve njihove predkupne pravice. Zato je vprašanje veljavnosti navedene pogodbe za odločitev o predlogu za vpi spremembe družbenika predhodno vprašanje, zaradi katerega bi bilo treba postopek vpisa po določbi 2. odst. 33. člena ZSReg prekiniti, dokler o njem ne bo odločilo pristojno sodišče. Tako stališče izhaja tudi iz sklepa Vrhovnega sodišča RS III Ips 152/98 z dne 28.1.1999, izdanega v povsem enaki pravni situaciji. Zaradi tega je pritožbeno sodišče na podlagi določbe 3.točke 39. člena ZSReg napadeni sklep razveljavilo in vrnilo zadevo registrskemu sodišču v novo odločanje.

To bo moralo postopek vpisa prekiniti do pravnomočnosti odločbe o izpodbijanju pogodbe o prodaji in nakupu poslovnega deleža in šele potem bo o predlogu za vpis spremembe družbenika lahko pravilno odločilo.

ZSReg člen 17,  17/1,  33,  33/2,  17,  17/1,  33,  33/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.