VSL sklep I Cp 55/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-03-14

Spremenjena okoliščina, ki je nastala s prostovoljno izpolnitvjo zahteve po začasni odredbi in takšna, ki bi lahko imela za posledico razveljavitev začasne odredbe.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prv stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožene stranke za razveljavitev začasne odredbe. Zoper sklep se je v roku pritožila prvo tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga spremembo izpodbijanega sklepa tako, da se začasna odredba razveljavi, podrejeno, da se sklep razveljavi in zadeva vrne v nov postopek. Navaja, da je bila začasna odredba izdana zato, ker je tožnik v predlogu zanjo zatrjeval, da ne more uporabljati služnostne pravice vožnje in hoje po parceli št. 5791 (pravilno 579/1) k.o. ... do svoje parcele številka 579/2. Ko je toženec v svojem predlogu za razveljavitev začasne odredbe zatrjeval, da tožnik do svoje parcele nemoteno vozi, je smiselno zatrjeval, da so se okoliščine po izdaji začasne odredbe spremenile, tako, da začasna odredba ni več potrebna. Zato je zaključek sodišča prve stopnje, da toženec ni zatrjeval spremenjenih okoliščin, napačna. Sodišče ni ocenjevalo nobenih dokazov, ki potrjujejo, da tožnik lahko vozi po služnostni poti. Celo sam tožnik je dne 12.1.2000 izpovedal, da prido do svoje hiše z osebnim avtom. Iz zaslišanja obeh pravdnih strank je mogoče zaključiti, da po izdaji začasne odredbe ni bilo nobenega samovoljnega ali nasilnega ravnanja toženca, saj toženec tožnikov v ničemer ne ovira pri vožnji. Toženec od sodišča ni zahteval, da ponovno preverja, ali so bili pogoji za izdajo začasne odredbe v času, ko je bila izdana. Toženec je torej od sodišča zahteval le, da ponovno preveri, ali so še podani pogoji za začasno odredbo glede na spremenjene okoliščine. Te pa niso v tem, da je toženec bloke umaknil, temveč v tem, da tožnik po poti vozi. Pritožba ni utemeljena. Kot sodišče prve stopnje pravilno ugotavlja, je zakonska podlaga za odločanje o predlogu za razveljavitev začasne odredbe 2. odst. 278. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), ki določa, da sodišče razveljavi začasno odredbo na predlog dolžnika, če so se okoliščine, zaradi katerih je bila začasna odredba izdana, pozneje spremenile, tako, da odredba ni več potrebna. Pravilen je tudi zaključek sodišča prve stopnje, da v predlogu prvega toženca ni zatrjevane nobene takšne okoliščine, ki bi opravičevala razveljavitev sporne začasne odredbe, v posledici česar je predlog zavrnilo. Pritožbeno sodišče v celoti sprejema razloge sodišča prve stopnje v izpodbijanem sklepu in se, v izogib ponavljanju, nanje sklicuje. V odgovor pritožbe pa še dodaja: Res je spremenjena okoliščina, če tožnik sedaj lahko vozi po služnostni poti, ob izdaji začasne odredbe pa ni mogel in je zato ta bila izdana. Vendar to ni pravno relevantna okoliščina, na podlagi katere bi sodišče začasno odredbo lahko razveljavilo. Kot navede prvi toženec že v predlogu, tožnik tam lahko vozi zato, ker sta toženca odmaknila betonske bloke, kar sta bila dolžna storiti po začasni odredbi. Torej sta dejansko izvršila začasno odredbo in če sta jo izvršila v celoti in pravilno, njena razveljavitev ni potrebna, ker nima več učinkovitosti, ker je realizirana. Če pa je nista izvršila v celoti in pravilno, lahko tožeča stranka realizira njeno izvršitev v preostalem delu prisilno, v izvršilnem postopku. Pravno relevantna okoliščina bi bila taka, ki ne bi bila v zvezi z izpolnitvijo začasne odredbe, imela pa bi za posledico, da če bi obstajala ob izdaji začasne odredbe, ta ne bi bila izdana. Ker je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da v predlogu prvega toženca ni okoliščine v smislu 2. odst. 278. čl. ZIZ, v nadaljevanju ni bilo dolžno ocenjevati v pritožbi zatrjevanih dokazov, ker ni bilo takšne potrebe. Pritožbeno sodišče je zato, ker niso podane v pritožbi zatrjevane kršitve, niti ni ugotovilo kršitev, na katere pazi v skladu z 2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) po uradni dolžnosti, pritožbo prvotožene stranke zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.