TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep III Cp 1528/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-11-08

Določba 57. čl. ZIZ, po kateri mora sodišče izvod pravočasnega, popolnega in dovoljenega ugovora vročiti upniku, velja samo v primeru, če dolžnik izpodbija sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine le v delu, s katerim je dovolilo izvršbo (2. tč. izreka sklepa o izvršbi).

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvo sodišče je na predlog upnika izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine. Dolžnik je temu sklepu ugovarjal in svoj ugovor obrazložil, zato je prvo sodišče v skladu z določbo 2. odst. 62. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) razveljavilo sklep o izvršbi v 2. tč. izreka in odločilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku. Proti sklepu se pritožuje upnik. Pritožbo vlaga iz razloga, ker mu prvo sodišče ni posredovalo dolžnikovega ugovora. Pritožba ni utemeljena. Pritožba sicer pravilno ugotavlja, da prvo sodišče upniku pred izdajo izpodbijanega sklepa ni poslalo drugopisa dolžnikovega ugovora proti sklepu o izvršbi. Vendar pa je pri tem pritožnik očitno spregledal, da je predlagal izdajo sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine (23. čl. ZIZ). Določba 57. čl. ZIZ, po kateri mora sodišče izvod pravočasnega, popolnega in dovoljenega ugovora vročiti upniku, velja namreč samo v primeru, če dolžnik izpodbija sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine le v delu, s katerim je dovolilo izvršbo (2. tč. izreka sklepa o izvršbi). Če pa izpodbija z obrazloženim ugovorom (53. čl. ZIZ) sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v celoti, tako kot v obravnavanem primeru, ZIZ odgovora na ugovor ne predvideva. Zato upniku tega ugovora ni potrebno vročiti (pred izdajo izpodbijanega sklepa). Zaradi povedanega je sodišče druge stopnje pritožbo upnika zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep po določbi 2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s čl. 15. ZIZ. Odločitev o stroških pritožbe je zajeta z zavrnilnim izrekom sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1394/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-11-29

zemljiška knjiga - pritožba zoper sklep - vsebina

V pritožbi zoper sklep sodišča prve stopnje v zemljiškoknjižni zadevi ni dovoljeno izpodbijati podatkov o nepremičninah, ki jih je pravnomočno ugotovilo ali določi organ, pristojen za vodenje katastra.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje. Izbriše se zaznamba vložene pritožbe v vl. št. 2284 k.o. .... pod Dn. št. 1540/2000.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor pritožnika in vzdržalo v veljavi sklep zemljiškoknjižne referentke pod Dn. št. 2725/97 z dne 6.3.2000, s katerim je ta po uradni dolžnosti, na podlagi izkaza sprememb Območne Geodetske uprave Ljubljana, Izpostave Vrhnika, opravila v zemljiški knjigi vpis združitve dveh parcel in spremembo vrste rabe. Ugotovljeno je namreč bilo, da je referentka ravnala v skladu s 1. tč. 68. čl. Zakona o zemljiški knjigi - ZZK. Udeleženec J. D. v pritožbi zoper izpodbijani sklep sodišča prve stopnje navaja, da mu je nejasno v uvodu sklepa citirano: "v zapuščinski zadevi...", ker to ni zapuščinska zadeva. Ni prejel pojasnila in izpisa z dne 24.4.1997 za vpis združitve in novonastale parcele, ali ga je spregledal. Mejniki niso bili postavljeni leta 1976, ampak leta 1995. Ugovor o spremembi in rabi parcel ni dolžan podati, ker ni prejel obrazložitve za te spremembe. Sporne parcele so bile odmerjene leta 1976, prav tako tudi namembnost. Iz Ljubljane ni dobil odgovora. Lastnika zasebnega zemljišča sta upravitelja in samo lastnika privolita v spremembe, ki so resnične. Ne dovoli vpisa. Pritožba ni utemeljena. Vsi razlogi, ki jih udeleženec v pritožbi navaja, se nanašajo na izpodbijanje izkaza sprememb območne Geodetske uprave Ljubljana, Izpostave Vrhnika, sicer dne 15.12.1997 pravnomočnega, na podlagi katerega je v skladu s 1. tč. 1. odst. 68. čl. ZZK zemljiškoknjižna referentka po uradni dolžnosti pričela z vpisom sprememb v zemljiški knjigi in kar je enako ugotovilo sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom. V skladu s 93. čl. ZZK pa s pritožbo ni dovoljeno izpodbijati podatkov o nepremičninah, ki jih je pravnomočno ugotovil ali določil organ, pristojen za vodenje katastra. Irelevantnega pomena je tudi trditev pritožbe, da to ni zapuščinska zadeva. Res je, da ni in je očitno, da je sodišče prve stopnje pomotoma v uvodu izpodbijanega sklepa zapisalo "... v zapuščinski zadevi...", namesto pravilno "... v zemljiškoknjižni zadevi ...", kar pa na pravilnost odločitve ne vpliva. Pritožbeno sodišče je zato, ker ob preizkusu izpodbijanega sklepa ni ugotovilo niti kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti, pritožbo zavrnilo, potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje in hkrati odločilo o izbrisu zaznambe vložene pritožbe (2. tč. 95. čl. ZZK).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 757/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-04-06

pobot - ugovor pobota terjatev - zapadlost terjatve - dokazno breme

Z ugovorom pobotanja se uveljavlja, da je terjatev tožnika ugasnila zaradi nasprotne terjatve toženca. Da je ta terjatev zapadla pred datumom pobotne izjave - in kdaj se je to zgodilo - dokazuje tisti, ki se na nasprotno terjatev sklicuje.

Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu 2.točke (glede obresti od 147.672,20 SIT za čas od 4.1.1996 do 25.5.1998) potrdi.

Sodišče prve stopnje je zaradi delnega umika tožbe sklep o izvršbi razveljavilo za 147.672,20 SIT (1.točka izreka) in razsodilo, da sklep o izvršbi za 142.127,80 SIT z obrestmi od 4.1.1996 ter za obresti od 147.672,20 SIT za čas od 4.1.1996 do 25.5.1998 in izvršilne stroške ostane v veljavi (2.točka izreka). S 3.točko izreka je bilo toženi stranki naloženo plačilo pravdnih stroškov.

Zoper tisti del 2.točke izreka, s katerim je sklep o izvršbi ostal v veljavi za obresti od 147.672,20 SIT se pritožuje tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov. Navaja, da je bila dne 25.5.1998 podpisana izjava o pobotu oz. kompenzaciji za vzajemne terjatve v višini 147.672,20 SIT. Vendar pa terjatvi strank nista ugasnili tega dne, ampak po 2.odst. 337.čl. ZOR na dan, ko sta si stopili nasproti. Tega dne pa sodišče ni ugotavljalo in je zato dejansko stanje ugotovljeno nepopolno.

Izjava o pobotu - kompenzaciji z dne 25.5.1998 po oceni pritožbenega sodišča ni pobotna izjava v smislu 337.čl. ZOR. Z izjavo je namreč ena od strank pobot medsebojnih terjatev v znesku 147.672,20 SIT le predlagala, druga pa je predlog nato sprejela. Šlo je torej za t.i.

"pogodbeno pobotanje" v okvirih iz sporazuma strank - torej le za 147.672,20 SIT (brez obresti). Pritožba tožene stranke pa ne bi bila utemeljena niti v primeru, da bi se zadeva presojala na podlagi 337.čl. ZOR. Tožena stranka s pobotno izjavo uveljavlja, da je terjatev tožnika ugasnila zaradi nasprotne terjatve toženca. Da je ta terjatev zapadla pred datumom pobotne izjave - in kdaj se je to zgodilo - dokazuje tisti, ki se na nasprotno terjatev sklicuje. Ker tožena stranka trditev o tem ni postavila, jih sodišče ni bilo niti dolžno in niti upravičeno ugotavljati po uradni dolžnosti. O pobotanju je pač odločilo v okvirih, ki jih je v svoji vlogi z dne 12.2.1999 postavil toženec sam.

Glede na vse to pritožbeni razlogi niso podani, kot tudi ne razlogi, na katere po 2.odst. 365.čl. ZPP/77 pazi sodišče druge stopnje po uradni dolžnosti. Zato je bilo treba pritožbo zavrniti in sodbo v izpodbijanem delu po 368.čl. ZPP/77 potrditi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 1093/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-08-29

V primeru, da je stranka povabljena na narok za glavno obravnavo, je potrebno oceniti razloge za mirovanje postopka po 1. odst. in ne po 3. odst. 209. člena ZPP, čeprav je narok določen tudi zato, da se opravi ogled stvari izven sodne stavbe.

Pritožba se zavrne in se p o t r d i izpodbijani sklep prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da postopek miruje od 13.7.1999 dalje.

Tožeča stranka se pritožuje proti navedenemu sklepu, predlaga njegovo razveljavitev in zatrjuje vse pritožbene razloge. Dne 13.7.1999 bi se moral opraviti ogled stanovanjske hiše. Dogovorjeno je bilo, da je zbirno mesto v avli naslovnega sodišča ob 9. uri ter da se takoj za tem oddide na ogled. Pooblaščenec tožeče stranke je imel tega dne ob 8. uri sestanek v družbi O. in na zbirno mesto ni prišel, ob 9.15 uri pa je prišel v stanovanjsko hišo. Tja je čez čas prišel pooblaščenec tožene stranke, ki je povedal, da ogled odpade, ker je on predlagal mirovanje postopka že v avli sodišča, sodišče pa je predlog sprejelo.

Izpodbijani sklep je zato izdan v nasprotju s 3. odst. 216. čl.

takrat veljavnega Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi z določili ZPP, ki urejajo ogled. V tem primeru naj bi se torej opravljal ogled pred predsednikom senata in ta bi moral ogled opraviti celo v primeru, če nobena stranka na ogled ne bi prišla.

Sodišče prve stopnje je pravilno izdalo sklep o mirovanju postopka, ker so bili podani razlogi iz 1. odst. takrat veljavnega 216. čl.

ZPP. Tožeča stranka namreč ni prišla na narok za glavno obravnavo, tožena stranka pa je utemeljeno predlagala mirovanje postopka. Tožeča stranka je bila na naroku dne 10.6.1999 pravilno obveščena, da bo dne 13.7.1999 narok za glavno obravnavo ob 9. uri, zbirno mesto pa bo v avli sodišča. To je razvidno iz razpravnega zapisnika, ki ga je pooblaščenec tožeče stranke tudi podpisal. Okoliščina, da naj bi bil opravljen tudi ogled izven sodne stavbe, sama po sebi ne spreminja odločilnega dejstva, da je sodišče razpisalo narok za glavno obravnavo. Zato se pritožnik neutemeljeno sklicuje na 3. odst. 216. čl. ZPP. Ta namreč določa, da mirovanje postopka ne nastane, če nobena od strank ne pride na narok za izvedbo dokazov pred predsednikom senata ali pred zaprošenim sodnikom. Ker sodišče prve stopnje tudi ni storilo kršitev, ki bi jih pritožbeno sodišče moralo upoštevati po uradni dolžnosti, je bilo potrebno zavrniti neutemeljeno pritožbo in potrditi izpodbijani sklep prve stopnje (365. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep R 66/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-06

Do uveljavitve novega ZPP v zadevi ni bila izdana sodba oziroma sklep, s katerim je bil postopek končan, zato se v nadaljnjem postopku uporabljajo pravila novega ZPP. V takem primeru se okrožno sodišče lahko izreče za nepristojno (ali sproži spor o pristojnosti) za zadeve iz pristojnosti okrajnega sodišča (čeprav je po prejšnjem ZPP bilo pristojno za rešitev zadeve), če še ni opravilo predhodnega preizkusa tožbe.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Okrajno sodišče v Ljubljani se je v tej zadevi s pravnomočnim sklepom, opr. št. I P 9/99 z dne 2.2.1999, izreklo za stvarno nepristojno, ker gre za spor med dvema gospodarskima družbama in je odstopilo zadevo v reševanje Okrožnemu sodišču v Ljubljani.

Okrožno sodišče v Ljubljani je po uveljavitvi novega Zakona o pravnem postopku (Ur.l. RS, št. 26/99, v nadaljevanju ZPP) sprožilo spor o pristojnosti in meni, da je za odločitev o tem sporu (spor o stvarni pravici na nepremičnini, katerega vrednost spornega predmeta je določena na 100.000,00 SIT) stvarno pristojno okrajno sodišče, to je sodišče, ki mu je zadevo odstopilo v reševanje.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Višje sodišče ugotavlja, da je Okrajno sodišče v Ljubljani, v času, ko je odločalo o svoji stvarni nepristojnosti (2.2.1999) sicer pravilno izreklo, da ni stvarno pristojno odločati o tej zadevi. Toda z dnem 14.7.1999 je stopil v veljavo nov Zakon o pravdnem postopku, ki v 1. odstavku 498. člena določa, da se postopek nadaljuje po prej veljavnem ZPP samo v primeru, če sta bila pred uveljavitvijo novega ZPP izdana na prvi stopnji sodba ali sklep, s katerim se je postopek končal. V tej zadevi postopek ob uveljavitvi novega ZPP ni bil končan, zato je treba uporabiti v tem postopku določbe novega ZPP. Po teh določbah pa je za odločanje o tej zadevi, ker gre za spor o stvarni pravici na nepremičnini, katerega vrednost spora je določena na manj kot 2.000.000,00 SIT, pristojno okrajno sodišče, čeprav sta obe pravdni stranki gospodarski družbi (primerjaj 2. odstavek 481. člena ZPP in 1. odstavek 30. člena ZPP). Od uveljavitve novega ZPP torej okrožno sodišče ni več pristojno za odločanje o tej zadevi. Na podlagi 2. odstavka 19. člena ZPP se lahko okrožno sodišče po uradni dolžnosti izreče za stvarno nepristojno (ali sproži spor o pristojnosti) za zadeve iz pristojnosti okrajnega sodišča le še ob predhodnem preizkusu tožbe. Višje sodišče ugotavlja, da okrožno sodišče v tej zadevi te faze postopka še ni opravilo, zato utemeljeno v svojem predlogu zatrjuje, da je za odločanje pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Na podlagi 1. odstavka 25. člena ZPP je višje sodišče odločilo tako kot je razvidno iz izreka tega sklepa.

ZPP člen 19,  19/2,  30,  30/1,  481,  481/2,  498,  498/1,  19,  19/2,  30,  30/1,  481,  481/2,  498,  498/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep R 87/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-06

Ker gre za spor iz najemnega razmerja med dvema gospodarskima družbama, je za odločanje o tem sporu pristojno okrožno sodišče.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrožno sodišče v Kranju.

Dne 6.5.1997 je bila pri Okrožnem sodišču v Kranju vložena tožba na ugotovitev ničnosti najemne pogodbe, vračilo vplačane najemnine in provizije ter odškodnine (pcto 4.275.102,00 SIT).

Dne 8.9.1999 se je Okrožno sodišče v Kranju izreklo, da ni stvarno pristojno odločati v tej zadevi in je po pravnomočnosti sklepa odstopilo zadevo v reševanje Okrajnemu sodišču v Kranju. Okrožno sodišče v Kranju je v sklepu o svoji stvarni nepristojnosti zapisalo, da je za odločanje o sporih iz najemnih razmerij vedno pristojno okrajno sodišče in se pri tem sklicevalo na 4. točko 2. odst. 30. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. Rs 26/99, v nadaljevanju ZPP). Okrajno sodišče v Kranju, kateremu je bila zadeva odstopljena v reševanju, je na podlagi 1. odst. 24. člena ZPP sprožilo spor o pristojnosti, ker meni, da je za odločanje v tej zadevi na podlagi 481. člena ZPP pristojno sodišče, ki mu je zadevo odstopilo.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrožno sodišče v Kranju.

Višje sodišče ugotavlja, da Okrajno sodišče v Kranju utemeljeno zatrjuje, da je za odločitev o tem sporu pristojno Okrožno sodišče v Kranju. Gre namreč za spor iz najemnega razmerja med dvema gospodarskima družbama. Za te spore se uporabljajo pravila o postopkih v gospodarskih sporih, saj v 2. odst. 481. člena ZPP spori iz najemnih razmerij niso določeni kot izjema od pravila, določenega v 1. odst. 481. člena ZPP. Za odločanje o gospodarskih sporih pa so pristojna okrožna sodišča (glej 6. točko 2. odst. 32. člena ZPP). Že zato je za odločanje o tej zadevi pristojno Okrožno sodišče v Kranju.

Pa četudi bi šlo sicer za spor iz pristojnosti okrajnega sodišča, se okrožno sodišče ne bi moglo več izreči za nepristojno, saj je do svoje odločitve o stvarni nepristojnosti v zadevi že opravilo predhoden preizkus tožbe (glej 2. odst. 19. člena ZPP).

ZPP člen 30,  30/2,  30/2-4,  32,  32/2,  32/2-6,  481,  481/1 481/2,  30,  30/2,  30/2-4,  32,  32/2,  32/2-6,  481,  481/1 481/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep R 11/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-17

pristojnost - spor o pristojnosti - okrajno sodišče - motenje posesti - gospodarski spor

Za spore zaradi motenja posesti je ne glede na status strank in vrednost spora izključno pristojno okrajno sodišče. Spor zaradi motenja posesti ni spor iz pravnega razmerja v zvezi z opravljanjem pridobitne dejavnosti v smislu 2. točke 1. odst. 481. čl. ZPP-1999, četudi je morda do motenja posesti prišlo pri opravljanju pridobitne dejavnosti, temveč spor izvira iz deliktne odgovornosti zaradi protipravnega motenja.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Tožnik je dne 26.10.1995 proti tožencema pri Okrajnem sodišču v Ljubljani vložil tožbo zaradi motenja posesti in predlog za izdajo začasne odredbe. Na glavni obravnavi dne 10.11.1998 je sodišče pravdne stranke zaslišalo o njihovem statusu v času, ko naj bi nastalo sporno motitveno dejanje, na kar sta tožnik in prvotoženec pojasnila, da sta imela oba status obrtnika oz. samostojnega podjetnika. Po tem se je Okrajno sodišče v Ljubljani s sklepom izreklo za nepristojno z obrazložitvijo, da je spor med tožnikom in prvotožencem gospodarski spor v smislu določb takrat veljavnega 489.a čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP-1977). Z odredbo z dne 5.1.1999 (list. št. 31) je spis odstopilo Okrožnemu sodišču v Ljubljani, le-to pa je sprožilo spor o pristojnosti.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Drugostopenjsko sodišče ugotavlja, da je iz tožbenega zahtevka in vseh drugih podatkov v spisu nedvomno razvidno, da gre med strankami tega postopka za spor zaradi motenja posesti. Za te spore pa je bilo tudi v času veljavnosti ZPP-1977, ne glede na to, da sta stranki tega spora obrtnika in vrednost spora, izključno pristojno okrajno sodišče, in sicer po izrecni določbi 2. točke II. odstavka 99. čl.

Zakona o sodiščih - ZS (Ur. list. RS 19/94 idr.). Spor zaradi motenja posesti ni spor iz njunega medsebojnega gospodarskega razmerja. Po 2. točki 2. odst. 30. čl. sedaj veljavnega Zakona o pravdnem postopku (Ur. list. RS 26/99, ZPP-1999) pa je za te vrste spora izključno pristojno okrajno sodišče. Pri tem sodišče druge stopnje še poudarja, da spor zaradi motenja posesti ni spor iz pravnega razmerja v zvezi z opravljanjem pridobitne dejavnosti v smislu 2. točke 1. odst. 481. čl. ZPP-1999, četudi je morda do motenja posesti prišlo pri opravljanju pridobitne dejavnosti, temveč spor izvira iz deliktne odgovornosti zaradi protipravnega motenja.

Ker je glede na vse povedano za ta spor pristojno okrajno sodišče, je sodišče druge stopnje kot neposredno višje sodišče (1. odst. 25. čl.

ZPP-1999 v zvezi z 2. točko 104. čl. ZS) v obravnavanem sporu o pristojnosti odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

ZPP (1977) člen 489a,  489a.  ZS člen 99,  99/2,  99/2-2,  99,  99/2,  99/2-2.  ZPP člen 30,  30/2,  30/2-2,  481,  481/1,  481/1-2,  30,  30/2,  30/2-2,  481,  481/1,  481/1-2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep R 8/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-03-02

Glede na to, da gre v konkretnem primeru za spor med dvema gospodarskima družbama se po določilu 481. člena ZPP, uporabljajo pravila o postopku v gospodarskih sporih (1. točka 1. odst. 481. člena ZPP), ki v razmerju s pravili o stvarni pristojnosti predstavljajo lex specialis.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrožno sodišče v Kranju.

Tožeča stranka je dne 13.11.1997 pri Okrajnem sodišču v Kranju vložila predlog za izvršbo na podlagi verodostojnih listin, zaradi izterjave neplačanih obrokov najemnine. Po ugovoru tožene stranke je bila zadeva s sklepom, opr. št. Ig 97/02037 z dne 30.12.1997, v skladu z 2. odst. 55.a člena Zakona o izvršilnem postopku, odstopljena v reševanje Okrožnemu sodišču v Kranju. To pa se je s sklepom, opr. št. I Pg 140/98 z dne 01.10.1999 izreklo za stvarno nepristojno in po pravnomočnosti navedenega sklepa zadevo vrnilo Okrajnemu sodišču v Kranju.

Okrajno sodišče v Kranju je sprožilo spor o pristojnosti, saj meni, da gre v obravnavani zadevi za gospodarski spor. Pravdni stranki sta namreč osebi iz 481. člena ZPP in je zato za reševanje zadeve pristojno Okrožno sodišče v Kranju.

Za odločanje v zadevi je pristojno Okrožno sodišče v Kranju.

Navidezno kolizijo določb 30. in 32. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) rešujejo določbe 481. člena ZPP, v poglavju z naslovom: Postopek v gospodarskih sporih. V 30. členu ZPP je določeno, da so ne glede na vrednost spornega predmeta, za sojenje v sporih iz najemnih razmerij pristojna okrajna sodišča. 32. člen istega zakona pa določa, da so ne glede na vrednost spornega predmeta za sojenje v gospodarskih sporih pristojna okrožna sodišča. Glede na to, da gre v konkretnem primeru za spor med dvema gospodarskima družbama se po določilu 481. člena ZPP, uporabljajo pravila o postopku v gospodarskih sporih (1. točka 1. odst. 481. člena ZPP), ki v razmerju s pravili o stvarni pristojnosti predstavljajo lex specialis. V 2. odst. 481. člena ZPP je sicer določeno, kdaj se ne glede na določilo prvega odstavka istega člena pravila postopka v gospodarskih sporih ne uporabijo. Vendar pa z 2. odst. 481. člena ZPP ni izključena uporaba pravil postopka v gospodarskih sporih, pri odločanju v sporu iz najemnega razmerja. Za sojenje v sporu iz najemnega razmerja med dvema pravnima osebama se tako glede na zapisano uporabljajo pravila postopka v gospodarskih sporih. Za sojenje v gospodarskih sporih pa so po določbi 6. točke 2. odst. 32. člena ZPP, ne glede na vrednost spornega predmeta, pristojna okrožna sodišča.

Glede na navedeno je sodišče druge stopnje na podlagi 1. odst. 25. člen Zakona o pravdnem postopku v zvezi z 2. točko 104. člena Zakona o sodiščih, v obravnavanem sporu o pristojnosti odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

ZPP člen 30,  32,  481/1,  481/1-1,  30,  32,  481/1,  481/1-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep R 81/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-19

Za sojenje v gospodarskih sporih iz najemnih in zakupnih razmerij so pristojna okrožna sodišča.

V tej zadevi je pristojno za odločanje Okrožno sodišče v Kranju.

Okrožno sodišče v Kranju se je s sklepom opr. št. I Pg 294/98-8 z dne 13.9.1999 izreklo za stvarno nepristojno. Po pravnomočnosti sklepa je zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Kranju, ki naj bi bilo stvarno in krajevno pristojno za odločanje.

Okrajno sodišče v Kranju meni, da gre v tej zadevi za gospodarski spor, saj sta pravdni stranki osebi, ki jih našteva 481. člen ZGD. Po določbi 6. točke 2. odst. 32. člena ZPP pa je za sojenje v gospodarskih sporih pristojno okrožno sodišče. Zato je zadevo poslalo naslovnemu sodišču, da reši spor o pristojnosti (1. odst. 24. člena Zakona o pravdnem postopku).

Višje sodišče v Ljubljani je o negativnem kompetenčnem sporu odločilo na podlagi 1. odst. 25. člena ZPP.

Tožeča stranka v tožbi navaja, da tožena stranka kljub izteku najemne pogodbe ni izpraznila in predala najetih poslovnih prostorov in zato to zahteva s tožbo. Za tako vrsto spora določa 4. točka 2. odst. 30. člena ZPP stvarno pristojnost okrajnih sodišč. Ker sta obe pravdni stranki gospodarski družbi, pa je potrebno po določbi 1. točke 481. člena ZPP uporabiti pravila, ki veljajo za gospodarske spore. Za gospodarske spore so po določbi 6. točke 2. odst. 32. člena ZPP stvarno pristojna okrožna sodišča. ZPP tako vsebuje dve pravili o stvarni pristojnosti, ki si nasprotujeta. Nasprotje je potrebno razrešiti s pomočjo razlage. Določba 4. točke 2. odst. 30. člena ZPP je umeščena med splošne določbe in zato predstavlja splošno pravilo.

Drugače je z določbo 1. točke 481. člena ZPP. Ta je uvrščena v tretji del ZPP (posebni postopki). Kot specialnejša določba mora imeti (v povezavi z določbo 6. točke 2. odst. 32. člena ZPP) prednost pred splošnejšo določbo. Za sojenje v gospodarskih sporih iz najemnih in zakupnih razmerij so zato pristojna okrožna sodišča.

Na podlagi zgoraj navedenih razlogov je zato sodišče druge stopnje odločilo, da je v predmetni zadevi pristojno za odločanje Okrožno sodišče v Kranju, kateremu bo zadevo odstopilo v reševanje.

ZPP člen 30,  30/2,  32,  32/2,  481,  481/1,  30,  30/2,  32,  32/2,  481,  481/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.