VSK sklep Kp 414/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-10-13

zmotna ali nepopolna ugotovitev dejanskega stanja

Zgolj dejstvo, da je obtoženec, ki je tudi sam zasvojen s heroinom, imel pri sebi 2,41 grama dan preje kupljenega mamila te vrste, razdeljenega in zapakiranega v 7 zavojčkov približno enake teže, ne zadošča za ugotovitev, da je obtožencu dokazano, da je mamilo hranil zaradi prodaje.

Pritožbi zagovornika obtoženega S.G. se ugodi in izpodbijana sodba tudi po uradni dolžnosti r a z v e l j a v i ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Sodišče prve stopnje je obtoženega S.G. spoznalo za krivega kaznivega dejanja neupravičene proizvodnje in prometa z mamili po 1. odst. 196. člena KZ in mu po 50. členu istega zakonika izreklo pogojno obsodbo, v kateri mu je po 1. odst. 196. člena KZ z uporabo omilitvenih določb po 42. (pravilno bi bilo sklicevati se na 2. točko te določbe) in 2. točki 43. člena KZ določilo kazen pet mesecev zapora, ki ne bo izvršena (pravilno bi se moralo glasiti izrečena), če obtoženec v preizkusni dobi dveh let (manjka po pravnomočnosti sodbe) ne bo storil novega kaznivega dejanja. Po 4. odst. 196. člena KZ je obtožencu vzelo 2,41 g heroina. Sklicujoč se na 1. odst. 95. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP) je odločilo, da je obtoženec dolžan plačati stroške kazenskega postopka iz 1. do 5. točke 92. člena ZKP (manjka 2. odst. iste določbe) v višini 92.800,00 SIT ter na 40.000,00 SIT odmerjeno povprečnino.

Zoper sodbo se, kakor uvodoma navaja iz vseh pritožbenih, razlogov pritožuje obtoženčev zagovornik. Iz obrazložitve pa je videti, da sodbo izpodbija predvsem zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter odločbe o kazenski sankciji. Višjemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Pritožba je utemeljena, sodbo pa je bilo treba razveljaviti tudi po uradni dolžnosti.

Preizkus napadene sodbe, ki ga je sodišče druge stopnje opravilo v skladu s 1. točko 1. odst. 383. člena ZKP, je pokazal, da je prvostopenjsko sodišče zagrešilo bistveno kršitev določb kazenskega postopka po 11. točki 1. odst. 371. člena ZKP. Podano je nasprotje med izrekom in razlogi sodbe, ki se nanaša na odločilno dejstvo. Tako sodišče v izreku navaja, da je obtoženec na navedenem parkirišču zaradi prodaje hranil 2,41 g heroina, razdeljenega v 7 zavojčkov, v obrazložitvi pa pravi, da je to mamilo prenašal. Gre za dve različni izvršitveni obliki, spričo navedene pomanjkljivosti pa sodbe v tem oziru ni mogoče preizkusiti in je zato podana omenjena bistvena kršitev določb kazenskega postopka.

Četudi ne bi bila izkazana ugotovljena procesna kršitev, se je treba strinjati s pritožnikom, da je odločitev sodišča prve stopnje preuranjena. Obtoženi S.G. priznava, da je imel dne 25.4.1997 pri sebi 2,41 g heroina, razdeljenega v 7 zavojčkov, zavitih v staniol papir. Vsak od teh je tehtal od 0,31 do 0,37 g. Ko je obtoženec zaznal prihod policijskega vozila, je začel bežati in pred prijetjem odvrgel heroin. Obtoženec je to mamilo dan prej kupil pri znanem preprodajalcu v L. in že zaužil heroin, ki je bil pakiran v še eni, 8. foliji. Dejstvo, da je obtoženec dan po nakupu vseh 7 zavitkov heroina imel pri sebi, sicer z visoko stopnjo verjetnosti kaže na to, da je imel namen mamilo prodati. Posebno še, ker so organi za notranje zadeve pri hišni preiskavi obtoženčevega stanovanja organi za notranje zadeve našli polovico tablete Ecstasy in 10 tablet Lorama, kar govori proti obtoženčevemu zagovoru, da je imel mamilo pri sebi zaradi bojazni, da ga ne bi našel oče. Vendar na podlagi navedenih dejstev še ni mogoče z zadostno gotovostjo odreči utemeljenosti pritožnikovim navedbam, da so podane tudi okoliščine, ki govorijo v prid obtoženčevemu zagovoru. V navedenem obdobju je bil obtoženec zasvojen z mamili in zato izkustveno gledano ni neživljenjsko, da bi pri razpečevalcu v L. kupil navedeno količino mamila že razdeljeno po zavojčkih, ki je pokrivala njegove 8-dnevne potrebe. Pri obtožencu organi za notranje zadeve niso našli nobene tehtnice ali pripomočkov za pakiranje mamila, ki bi kakorkoli kazali, da je bil obtoženec tisti, ki je mamilo prepakiral. Med postopkom tudi ni bilo ugotovljeno, da bi obtoženi S.G. doslej komurkoli prodal mamilo. Sodišče prve stopnje je na podlagi obtoženčevih prihodkov ugotovilo, da ti niso bili zadostni za nabavo mamila, ki ga je potreboval, kar da kaže, da je sredstva za te namene pridobival s preprodajanjem mamil, vendar pa pri tem sploh ni preverjalo tistih obtoženčevih navedb, ko je ta zatrjeval, da je mamila kupoval tudi iz prihrankov in kupnine od prodaje motornega kolesa. V nadaljnjem postopku bi zaradi razjasnitve okoliščin, ki bi se utegnile pokazati kot pomembne za pravilno presojo zadeve, kazalo zaslišati policiste, ki so se s službenim vozilom pripeljali na parkirni prostor gostinskega lokala P. F. v I.B., in razjasniti, ali se je obtoženec nahajal na sopotnikovem sedežu v vozilu A.C., ali pa je morebiti stal pred lokalom, kakor je sam zatrjeval. Tudi pričo A.C. bi bilo treba povprašati o tem, ali je obtoženec, preden je začel bežati pred policisti, bil v njegovem vozilu in če je, kaj je v njem počel. Z zaslišanjem te priče naj sodišče prve stopnje ugotovi in po potrebi to dejstvo tudi preveri, če je A.C. navedenega večera pred lokal dejansko prišel z novim vozilom, ki si ga obtoženec dotlej še ni ogledal. V kolikor se bo izkazalo, da je obtoženec med delovnim časom zapustil lokal in odšel v navedeno vozilo, delo naj bi nastopil ob 19.00 uri, dogodek pa se je primeril ob 20.00 uri, pa bo sodišče prve stopnje moralo pretehtati, ali ta okoliščina, glede na to, da je obtoženec pri sebi imel 7 zavitkov heroina, kakorkoli vpliva na presojo dokazanosti subjektivne plati obtožencu očitanega kaznivega dejanja. Sodišče naj oceni tudi tiste pritožnikove navedbe, ko govori o sredstvih, ki jih je imel obtoženec za nabavo mamil, jih pa sodišče v dosedanjem postopku ni preizkusilo. Šele, ko bo v nakazani smeri dopolnilo dokazni postopek, bo sodišče prve stopnje lahko sprejelo pravilne dejanske in nato tudi pravne sklepe.

V skladu z navedenimi razlogi je bilo treba pritožbi zagovornika obtoženega S.G. ugoditi in izpodbijano sodbo tudi po uradni dolžnosti v skladu s 1. odst. 392. člena ZKP razveljaviti ter zadevo vrniti sodišču prve stopnje v novo sojenje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.