TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sodba I Cpg 287/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-03-23

Zamudna sodba se lahko izpodbija le zaradi nepravilne uporabe materialnega prava in zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, ne more pa se izpodbijati zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Ni tudi dopustno navajanje novih dejstev in predlaganje novih dokazov.

Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Tožeča stranka nosi sama svoje stroške odgovora na pritožbo.

Z izpodbijano sodbo (pravilno zamudno sodbo) je prvostopno sodišče naložilo toženi stranki, da plača tožeči stranki znesek 1.550.000,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 22.5.1999 dalje do plačila in ji povrne pravdne stroške v znesku 80.960,00 SIT prav tako z zakonitimi zamudnimi obrestmi od izdaje sodbe do plačila.

Zoper sodbo se pritožuje tožena stranka, ki navaja, da je vtoževani znesek že poravnala.

Tožeča stranka je na pritožbo odgovorila.

Izpodbijana sodba prvostopnega sodišča (pravilno zamudna sodba) je bila izdana na podlagi 277. člena ZPP/99 v zvezi s 1. točko 493. člena ZPP. Prvostopno sodišče je namreč ugotovilo, da so podani vsi pogoji, ki so predpisani za zamudno sodbo po 318. členu ZPP.

Zamudna sodba se lahko izpodbija le zaradi nepravilne uporabe materialnega prava in zaradi kršitev določb pravdnega postopka, ne more pa se izpodbijati zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja (glej 2. odstavek 338. člena ZPP). Tudi navajanje novih dejstev in predlaganje novih dokazov tako ni dopustno. Ker tožena stranka izpodbija sodbo ravno iz razloga, ki po določilih ZPP izrecno ni dopusten, teh pritožbenih navedb tožene stranke pritožbeno sodišče ni moglo upoštevati.

Ob preizkusu sodbe po uradni dolžnosti v skladu z 2. odstavkom 350. člena ZPP pa je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je prvostopno sodišče pravilno uporabilo določbe materialnega prava, niso pa podane tudi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 6., 7., 8., 11., 12. in 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, na katere se pazi po uradni dolžnosti. Zato je bilo potrebno pritožbo tožene stranke zavrniti kot neutemeljeno in izpodbijano sodbo potrditi v skladu s 353. členom ZPP. Tožena stranka bi namreč morala navedbe, ki jih podaja v pritožbi, uveljavljati v odgovoru na tožbo, katerega pa ni vložila. V pritožbenem postopku teh navedb, ki se nanašajo na ugotovljeno dejansko stanje ni mogoče upoštevati.

Tožena stranka stroškov ni priglasila, pač pa jih je tožeča stranka za odgovor na pritožbo. Ker po oceni pritožbenega sodišča ta ni bil potreben, je pritožbeno sodišče v skladu s 1. odstavkom 165. člena ZPP v zvezi s 1. odstavkom 155. člena ZPP odločilo, da nosi stroške pritožbenega postopka tožeča stranka sama.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 659/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-04-12

Obveznost plačila temelji na še veljavnem Odloku skupščine občine Kranj o ravnanju s komunalnimi odpadki, ki je bil sprejet na podlagi pooblastila takrat veljavnega Zakona o ravnanju z odpadki (41. čl.

sedaj veljavnega Zakona o komunalnih dejavnostih - Ur.l. SRS 8/82).

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Pritožbeno sodišče je na podlagi 1. odst. 498. čl. ZPP/99 (ur.l. RS 26/99) postopek nadaljevalo po določilih ZPP/77 (Ur. l. SFRJ 4/77 - 27/90).

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo vzdržalo v veljavi sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Kranju z dne 7.12.1995 opr. št. ...

v 1. in 3. tč. izreka. Tako je odločilo zato, ker je presodilo, da mora tožena stranka plačati zaračunani odvoz komunalnih odpadkov.

Proti sodbi sodišča prve stopnje vlaga pravočasno pritožbo tožena stranka. V pritožbi smiselno uveljavlja pritožbeni razlog zmotne uporabe materialnega prava. Pritožbenemu sodišču smiselno predlaga, naj izpodbijano sodbo spremeni in tožbeni zahtevek zavrne.

Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila.

Jedro problema je v konkretnem primeru vprašanje, ali mora tožena stranka, ki je samostojni podjetnik posameznik, tožeči stranki plačevati za odvoz komunalnih odpadkov, čeprav te storitve po trditvah tožene stranke ne koristi. Odgovor na to vprašanje je tudi po presoji pritožbenega sodišča pritrdilen. Obveznost plačila temelji na še veljavnem Odloku skupščine občine Kranj o ravnanju s komunalnimi odpadki, ki je bil sprejet na podlagi pooblastila takrat veljavnega Zakona o ravnanju z odpadki (41. čl. sedaj veljavnega Zakona o komunalnih dejavnostih - Ur.l. SRS 8/82). Ta financiranje obveznega odjema komunalnih odpadkov porazdeljuje med uporabnike teh storitev. Po odločbi takratnega Izvršnega sklepa Skupščine občine Kranj, objavljeni v Ur.l. RS št. 1/91 na str. 21, je odjem komunalnih odpadkov obvezen med drugim tudi v Visokem. Če pa je tako, bremeni obveznost plačila za organizirani odjem komunalnih odpadkov vse uporabnike, tj. vsa gospodinjstva, vse obrtnike in gospodarske družbe, ki poslujejo na tem območju, ne glede na to, ali storitve, ki jih v javnem interesu opravlja tožeča stranka, dejansko koristijo ali pa ne. Zato tožene stranke ne odvezuje obveznosti plačila zaračunanih stroškov dejstvo, da nima posebne odjemne posode, v kateri bi zbiral komunalne odpadke, do katerih prihaja pri obrti, niti okoliščina, da plačuje za odvoz komunalnih odpadkov iz gospodinjstva.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje, potem ko je ugotovilo, da tudi niso podani razlogi, na katere pazi po uradni dolžnosti (368. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cpg 23/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-04-06

stečajni postopek - prijava terjatve - prekluzivni rok

Po 1. odst. v zvezi s 4. odst. 137. člena ZPPSL je prijava terjatve v stečajno maso obligatorne narave, ne glede na to, če je pravdni postopek že v teku. Ker je rok za prijavo terjatve v stečajno maso prekluziven, ga ni moč podaljšati in ker v stečajnem postopku ni vrnitve v prejšnje stanje in obnove postopka, je upnik izgubil pravico uveljavljati svojo terjatev napram stečajni masi.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo upnikovo prijavo terjatve kot prepozno.

Zoper sklep je upnik pravočasno vložil pritožbo in v njej obširno obrazložil "zgodovino obravnavanj" zadev pred socialnim in delovnim sodiščem, iz katerih izvirajo njegove terjatve, ki jih ima do stečajnega dolžnika. Navedel je še, da je bil kot laik prepričan, da bo sodišče, pred katerim se vodijo pravdni postopki, samo opravilo prijavo terjatve v stečajnem postopku.

Stečajni upnik v pritožbi ne izpodbija dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje v zvezi z nepravočasnostjo prijave terjatve, ki so relevantne v tej stečajni zadevi, glede na to, da se presoja sklep o zavrženju njegove prijave terjatve kot prepozne. Oklic o začetku stečajnega postopka je bil objavljen v Uradnem listu RS dne 10.9.1999, zato je 2 mesečni rok za prijavo terjatev (1. odst. 137. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji, v nadaljevanju ZPPSL) potekel dne 10.11.1999, kot je pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje. Ker je upnik svojo terjatev prijavil šele 9.12.1999, je njegova prijava vložena prepozno. Zato je sodišče prve stopnje pravilno odločilo, ko jo je zavrglo (8. odst. 137. člena ZPPSL).

Pritožbeno sodišče upniku še pojasnjuje, da je po 1. odst. v zvezi s 4. odst. 137. člena ZPPSL prijava terjatve v stečajno maso obligatorne narave, ne glede na to, če je pravdni postopek že v teku.

Ker je rok za prijavo terjatve v stečajno maso prekluziven, ga ni moč podaljšati in ker v stečajnem postopku ni vrnitve v prejšnje stanje in obnove postopka, je upnik izgubil pravico uveljavljati svojo terjatev napram stečajni masi.

Glede na navedeno je sodišče druge stopnje pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep (2. odst. 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZPPSL).

ZPPSL člen 137,  137/1,  137/4,  137/8,  137,  137/1,  137/4,  137/8.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 67/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-05-11

sodna taksa - plačilo sodne takse - zastaranje

Pravica zahtevati plačilo takse je zastarala dne 01.01.1998 (1. odst.

9. člena ZST), pa tudi že po 2. odst. 9. člena ZST dne 23.11.1999 (tj. absolutno) v štirih letih od takrat, ko je nastala obveznost za plačilo takse (dne 23.11.1995).

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da tožena stranka kot taksni zavezanec v predpisanem roku ni plačal takse za ugovor v višini 8.100,00 SIT in za opomin za v znesku 1.350,00 SIT, zato je sklenilo, da mora plačati še kazensko takso v znesku 4.725,00 SIT ter naložilo Agenciji za plačilni promet, da prenese takso v znesku 14.175,00 SIT z računa taksnega zavezanca na račun sodnih taks.

Tožena stranka se je zoper sklep pravočasno pritožila in navedla, da je sklep brezpredmeten, ker je tožeča stranka umaknila tožbo, na osnovi katerega je bil sklep o izvršbi razveljavljen.

Iz podatkov v spisu izhaja, da je sodišče prve stopnje dne 23.11.1995 prejelo ugovor (redna št. 3) tožene stranke zoper sklep o izvršbi (redna št. 2). Po določilu 1. tč. 2. odst. 4. člena ZST je takrat nastala taksna obveznost tožene stranke za plačilo takse za ugovor.

Po 1. odst. 9. člena ZST pravica zahtevati plačilo takse zastara v dveh letih po preteku leta, v katerem bi bilo treba takso plačati.

Razen poslanega opomina toženi stranki za plačilo takse (dne 30.11.1995) pa sodišče prve stopnje (ali drug pristojni organ) do izdaje izpodbijanega sklepa dne 07.10.1998 ni storilo nobenega dejanja, katerega namen bi bilo plačilo takse (2. odst. 9. člena ZST). Pravica zahtevati plačilo takse je tako zastarala dne 01.01.1998 (1. odst. 9. člena ZST), pa tudi že po 2. odst. 9. člena ZST dne 23.11.1999 (tj. absolutno) v štirih letih od takrat, ko je nastala obveznost za plačilo takse (dne 23.11.1995).

Ker je tako (ex lege) nastopilo zastaranje pravice do izterjave takse, na kar pazi sodišče po uradni dolžnosti, je bilo potrebno pritožbi ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti (smis. 3. odst.

ZST člen 4,  4/2,  4/2-1,  9,  9/1,  9/2,  4,  4/2,  4/2-1,  9,  9/1,  9/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 357/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-03-23

Opustitev plačila takse za pritožbo pa ima po 3. odst. 497. čl.

Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) za posledico, da se šteje, da je vlagatelj napoved pritožbe umaknil, postopek pa se ne nadaljuje.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom štelo napoved pritožbe proti sodbi za umaknjeno. Tako je odločilo zato, ker tožena stranka ni plačala sodne takse za pritožbo po opominu.

Tožena stranka vlaga proti temu sklepu pravočasno pritožbo.

Pritožbenemu sodišču smiselno predlaga, naj izpodbijani sklep razveljavi.

Plačilo sodne takse za pritožbo je v postopku, v katerem se uporabljajo pravila o postopku za izdajo plačilnega naloga (takšen je tudi obravnavani primer), predpostavka za nadaljevanje postopka po napovedi pritožbe. Opustitev plačila te takse pa ima po 3. odst. 497. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) za posledico, da se šteje, da je vlagatelj napoved pritožbe umaknil, postopek pa se ne nadaljuje. In ker pritožnik ne izpodbija ugotovitve sodišča prve stopnje, da ni plačal sodne takse po opominu, je treba pri presoji izpodbijanega sklepa izhajati iz te bistvene okoliščine. Če pa je tako, je izpodbijani sklep pravilen (že cit. 3. odst. 497. čl. ZPP).

Doslej razloženemu je treba v zvezi s pritožbenimi izvajanji dodati naslednje. Taksna obveznost za plačilo sodne takse za pritožbo nastane ob napovedi pritožbe (2. odst. 497. čl. ZPP), bremeni pa stranko, ki je napoved pritožbe vložila. Obveznost plačila sodne takse tako ni odvisna od vprašanja, ali bo prizadeti v sodnem postopku uspel, in če bo, ali mu bo nasprotna stranka povrnila njegove pravdne stroške.

ZPP člen 497,  497/2,  497/3,  497,  497/2,  497/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 633/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-04-19

pritožba - pritožbeni razlog - zmotna ali nepopolna ugotovitev dejanskega stanja

Tožena stranka pritožbenega razloga ne navaja, iz navedb pa izhaja, da uveljavlja pritožbeni razlog zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja.

Pritožba se zavrne in se prvostopna sodba potrdi.

Sodišče prve stopnje je sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Grosupljem, opr. št. ... z dne ... vzdržalo v veljavi tudi v 1. in 3. točki izreka (1. točka izreka izpodbijane sodbe) ter toženi stranki naložilo v plačilo nadaljnje pravdne stroške tožeče stranke (2. točka izreka izpodbijane sodbe).

Proti sodbi je tožena stranka vložila pravočasno pritožbo, imenovano ugovor. Pritožbenega razloga ne navaja, iz navedb pa izhaja, da uveljavlja pritožbeni razlog zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Zatrjuje, da tožeči stranki ne dolguje tolikšnega zneska, kot izhaja iz sodbe ter da je dobavljeno blago pravilno reklamirala in ga delno tudi vrnila.

Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila.

Sodišče prve stopnje je vzorno odgovorilo na vse trditve obeh pravdnih strank, izvedlo vse predlagane dokaze ter svojo dokazno oceno popolno, pravilno in logično obrazložilo. V zvezi z odgovorom na pritožbene trditve se pritožbeno sodišče sklicuje na pravilne zaključke prvostopnega sodišča, kjer je pojasnjeno, zakaj je utemeljen tožbeni zahtevek prav v vtoževani višini in ne v nižji (zadnji odstavek obrazložitve na drugi strani izpodbijane sodbe) in zakaj se tožena stranka na jamčevanje za napake ne more sklicevati (2. odst. na tretji strani obrazložitve izpodbijane sodbe).

Ker glede na navedeno pritožbeni razlogi niso podani, v okviru uradnega preizkusa izpodbijane sodbe pa pritožbeno sodišče ni zasledilo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 365. čl. ZPP/77), je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijano sodbo potrdilo (368. čl. ZPP/77).

ZPP (1977) člen 365,  365/2,  365,  365/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 788/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-05-11

pritožba - pritožbeni razlog - meje preizkusa sodbe

V primeru, da pritožbeni razlogi po vsebini niso odločilni, preizkusi sodišče druge stopnje sodbo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi še po uradni dolžnosti glede bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odstavka 354. člena ZPP in glede pravilne uporabe materialnega prava.

Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Z izpodbijano sodbo je prvostopno sodišče sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Škofji Loki, opr. št. ... z dne ..., vzdržalo v veljavi v 1. in 3. točki izreka, toženi stranki pa še naložilo, da povrne tožeči stranki nadaljnje pravdne stroške v znesku 24.000,00 SIT.

Zoper sodbo se pritožuje tožena stranka, ki navaja, da se z njo ne strinja, ker je tožena stranka zaradi poslovanja s podjetjem T.N.

Glede na 1. odstavek 498. člena ZPP je pritožbeno sodišče nadaljevalo postopek po določbah ZPP/77. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da tožena stranka vsebinsko v svoji pritožbi ne navaja ničesar takega, kar bi lahko vplivalo na odločitev izpodbijane sodbe. Poslovanje tožene stranke s podjetjem T.N. iz Ljubljane namreč za odločitev v tej zadevi ni pomembno. Drugih razlogov pa pritožba ne navaja.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo prvostopno sodbo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi še po uradni dolžnosti v skladu z 2. odstavkom 365. člena ZPP, vendar bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odstavka 354. člena ZPP ni zasledilo, prvostopno sodišče pa je v celoti pravilno tudi uporabilo določbe materialnega prava. Zato je bilo potrebno pritožbo tožene stranke zavrniti kot neutemeljeno in prvostopno sodbo potrditi v skladu s 368. členom ZPP.

Izrek o stroških pritožbenega postopka je odpadel, ker jih tožena stranka v pritožbi ni posebej uveljavljala.

ZPP (1977) člen 365,  365/2,  365,  365/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 458/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-05-11

prepozna pritožba - rok za vložitev pritožbe

Pritožba vložena po preteku predpisanega osemdnevnega roka je prepozna, zaradi česar ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je razsodilo: "1. Sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. Ig ... z dne ... ostane v veljavi v 1. točki izreka za znesek 329.611,20 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 10.10.1997 do plačila in 3. točki izreka za izvršljive stroške v znesku 29.760,00 z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 8.4.1997 do plačila.

2. V preostalem delu se navedeni sklep o izvršbi razveljavi in se v tem delu tožbeni zahtevek zavrne.

3. Tožeča stranka je dolžna toženi stranki povrniti pravdne stroške v višini 22960,00 SIT v roku 8 dni." Zoper sodbo v zavrnilen delu (2. in 3. točka izreka) se je tožeča stranka pritožila iz vseh pritožbenih razlogov po določbi 1. odst.

338. člena ZPP in predlagala, da ji pritožbeno sodišče ugodi ter sodbo v izpodbijanem delu spremeni tako, da tožbenemu zahtevku v celoti ugodi oz., da jo razveljavi in zadevo vrne sodišče prve stopnje v novo sojenje. Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da tožena stranka ni pravočasno vložila pritožbe. Iz povratnice v spisu je razvidno, da je tožena stranka prejela pismeni odpravek sodbe dne 7.3.2000. Zato je zadnji dan predpisanega osemdnevnega roka za vložitev pritožbe (4. odst. 496. člena ZPP v zvezi s 3. točko 493. člena ZPP) potekel v sredo, dne 15.3.2000. Iz vhodnega žiga sodišča na pritožbi pa izhaja, da je tožena stranka pritožbo po pošti in sicer priporočeno dne 16.3.2000, kar je prepozno.

Pritožbeno sodišče je zaradi navedenega pritožbo zavrglo (1. točka 365. člen ZPP), ker tega ni storilo že prvostopno sodišče (2. odst. v zvezi s 1. odst. 343. člena ZPP).

ZPP člen 343,  343/1,  343/2,  493,  496,  496/4,  343,  343/1,  343/2,  493,  496,  496/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 523/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-05-17

napoved pritožbe - nastanek taksne obveznosti - taksa za pritožbo

Zoper sodbo sprejeto v postopku za izdajo plačilnega naloga in v postopku v gospodarskih sporih ni neposredne pritožbe pač pa morata stranki najprej pritožbo napovedati (1.odst. 496. člena ZPP). Ob pravočasni napovedi pritožbe (3. odst. 496. člena ZPP), za pritožnika nastopi taksna obveznost za plačilo sodne takse za pritožbo (2. odst.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je sklenilo: "Napoved pritožbe tožene stranke zoper sodbo opr. št. ... z dne ...

se šteje za umaknjeno." Zoper sklep se je tožena stranka pravočasno pritožila. V pritožbi navaja, da bo vsa dokazila zbrala predvidoma do 25.4.2000, ker se bo takrat vrnila iz službene poti odgovorna oseba, kar naj pritožbeno sodišče upošteva.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da se je predmetni spor vodil po pravilih postopka za izdajo plačilnega naloga in postopka v gospodarskih sporih. Zoper sodbo sprejeto v takšnem postopku ni neposredne pritožbe, saj obrazložitev obsega samo navedbo tožbenih zahtevkov in dejstev, na katere stranke opirajo zahtevke, zato morajo stranke najprej pritožbo napovedati (1. odst. 496. člena ZPP). Tožena stranka je pravočasno napovedala pritožbo (3. odst. 496. člena ZPP), s čimer pa je zanjo hkrati nastopila taksna obveznost za plačilo sodne takse za pritožbo (2. odst. 497. člena ZPP). Glede na dejstvo, da le-te tožena stranka ni plačala, je sodišče prve stopnje pravilno štelo, da je napoved pritožbe umaknila, saj gre za zakonsko domnevo po 3. odst. 497. člena ZPP. Pritožbena navedba, o tem, kdaj bo tožena stranka uspela zbrati vsa dokazila je zato nepomembna in kot taka neupoštevna.

Zaradi navedenega je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

ZPP člen 496,  496/1,  496/3,  497,  497/2,  497/3,  496,  496/1,  496/3,  497,  497/2,  497/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 931/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-09-20

Ker po določilu zadnjega odstavka 168. čl. ZPP določbe o oprostitvi plačila taks ne veljajo za samostojne podjetnike v sporih v zvezi z njihovo dejavnostjo, pritožbenih navedb ni mogoče šteti kot prošnjo za oprostitev plačila sodnih taks. Prvostopno sodišče je torej ravnalo pravilno, ko je štelo, da se napoved pritožbe šteje za umaknjeno.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Tožena stranka, ki je vložila napoved pritožbe proti sodbi Okrožnega sodišča v Ljubljani z dne 16.2.2000, takse za pritožbo niti po opominu, ki ga je prejela dne 15.5.2000, ni plačala. Zato je prvostopno sodišče na podlagi določila 3. odst. 497. čl. ZPP ugotovilo, da se napoved pritožbe šteje za umaknjeno. Proti temu sklepu je tožena stranka vložila pravočasno pritožbo. Pritožbenega razloga ne navaja, v pritožbi pa pojasnjuje, da takse zato ni plačala, ker ima blokiran žiro račun. Zavezuje se, da bo takso plačala in pojasnjuje, da so bili vtoževani računi neutemeljeni. Pritožba ni utemeljena. V 2. odst. 497. čl. ZPP je določeno: Če stranka ne plača predpisane takse za pritožbo niti po opominu, ki ga pošlje sodišče po predpisih o sodnih taksah, in niso podani pogoji za oprostitev, se šteje, da je napoved pritožbe umaknila. Ker po določilu zadnjega odstavka 168. čl. ZPP določbe o oprostitvi plačila taks ne veljajo za samostojne podjetnike v sporih v zvezi z njihovo dejavnostjo, pritožbenih navedb ni mogoče šteti kot prošnjo za oprostitev plačila sodnih taks. Prvostopno sodišče je torej ravnalo pravilno, ko je štelo, da se napoved pritožbe šteje za umaknjeno. Ker torej pritožbeni razlogi niso podani, v okviru uradnega preizkusa izpodbijanega sklepa pa pritožbeno sodišče ni zasledilo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. tč. 365. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.