TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 1293/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-18

Prav zaradi zakonske zahteve, da je upnik (obvezno) navzoč pri rubežu, sicer sodišče izvršbo ustavi (3. odst. 82. člena ZIZ), je (posebno) obveščanje upnika s strani sodišča o brezuspešnem poskusu rubežu nepotrebno, ker je upniku tako dejstvo že znano. Zato tudi v ZIZ takšno obvestilo ni predvideno.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ustavilo izvršbo, ker upnik v roku treh mesecev od neuspešnega rubeža ni predlagal ponovnega rubeža.

Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je šele iz izpodbijanega sklepa izvedel, da je bil rubež neuspešen; zato ni mogel predlagati ponovnega rubeža.

Iz podatkov v spisu (povratnice pri redni št. 15) izhaja, da je pooblaščenka upnika dne 18.06.1999 prejela obvestilo (redna št. 15), da se bo pri dolžnici dne 30.06.1999 opravil rubež premičnin, z opozorilom, da bo sodišče ustavilo izvršbo po določbi 82. člena ZIZ, če se (upnik) ne bo udeležil rubeža. Iz poročila sodnega izvršitelja (redna št. 16) pa izhaja, da se je rubeža dne 30.06.1999 udeležil pooblaščenec upnika M. T. (pooblastilo - priloga A3), čemur tudi upnik v pritožbi ne oporeka.

Pritožbena navedba, da naj bi upnik šele iz izpodbijanega sklepa izvedel, da je bil rubež neuspešen, tako ne more držati. Pooblaščenec upnika je bil namreč prisoten na rubežu pri dolžnici dne 30.06.1999, ki je bil brezuspešen, ker se pri dolžnici niso našli predmeti, ki bi lahko bili predmet izvršbe (iz poročila - redna št. 16), in mu tako to dejstvo ni moglo ostati neznano.

Prav zaradi zakonske zahteve, da je upnik (obvezno) navzoč pri rubežu, sicer sodišče izvršbo ustavi (3. odst. 82. člena ZIZ), je (posebno) obveščanje upnika s strani sodišča o brezuspešnem poskusu rubežu nepotrebno, ker je upniku tako dejstvo že znano. Zato tudi v ZIZ takšno obvestilo ni predvideno.

V prid tej razlagi je tudi določba 1. odst. 88. člena ZIZ, po kateri lahko upnik v treh mesecih od dneva rubeža (tj. brezuspešnega poskusa rubeža), in torej ne od dneva obvestila o neuspešnem rubeža, predlaga ponovni rubež.

Sodišče prve stopnje je tako pravilno ugotovilo, da upnik v treh mesecih (tj. do dne 30.09.1999) od dneva neuspešnega rubeža (dne 30.06.1999) ni predlagal ponovnega rubeža, ter pravilno uporabilo določbo 2. odst. 88. člena ZIZ in ustavilo izvršbo.

Sodišče druge stopnje ob preizkusu izpodbijanega sklepa tudi ni našlo bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP/99, oba v zvezi s 15. členom ZIZ); zato je pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. tč. 365. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 82,  82/3,  88,  88/1,  88/2,  82,  82/3,  88,  88/1,  88/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 35/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-20

Dolžnica (glede na vsebino ugovora) izvršbi nasprotuje s trditvijo, da je v poplačilo svoje obveznosti upniku odstopila svojo terjatev in v dokaz svojih trditev predlagala vpogled v "Pogodbo o odstopu terjatve z dne 8. junij 1998". Dolžničin ugovor ima zato vse zahtevane sestavine po 2. odst. 53. člena ZIZ.

Ugovoru se ugodi, sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr.

št. Ig 99/02908-7 z dne 10.11.1999 se v 2. točki izreka razveljavi in zadeva odstopi v reševanje Okrožnemu sodišču v Ljubljani.

Sodišče prve stopnje je štelo, da je ugovor dolžnice zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine, neutemeljen in ga poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi (5. odst. 62. člena ZIZ v zvezi s 3. odst. 58. člena ZIZ).

Dolžnica je v ugovoru z dne 9.12.1999 navedla, da je v poplačilo svoje obveznosti upniku odstopila svojo terjatev. Upnik je odstopljeno terjatev sprejel in to potrdil s podpisom na "Pogodbi o odstopu terjatve z dne 8. junij 1998". V dokaz svojih trditev je predlagala vpogled v citirano pogodbo, ki je priložena k izvršilnemu predlogu.

Ugovor zoper sklep o izvršbi, izdan na podlagi verodostojne listine, mora biti obrazložen v smislu določbe 53. člena ZIZ. Dolžnik mora v ugovoru navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predložiti dokaze zanje, sicer se ugovor šteje za neobrazloženega in je kot tak neutemeljen. Če ugovor vsebuje tako dejstva kot dokaze zanje, dolžnik pa z njim sklep o izvršbi izpodbija v celoti, sodišče na podlagi 2. odst. 62. člena ZIZ sklep o izvršbi razveljavi v delu, v katerem je dovolilo izvršbo, postopek pa nadaljuje kot pri ugovoru zoper plačilni nalog. Dolžnica (glede na vsebino ugovora) izvršbi nasprotuje s trditvijo, da je v poplačilo svoje obveznosti upniku odstopila svojo terjatev in v dokaz svojih trditev predlaga vpogled v "Pogodbo o odstopu terjatve z dne 8. junij 1998". Dolžničin ugovor ima zato vse zahtevane sestavine po 2. odst. 53. člena ZIZ.

Ker po povedanem dolžničin ugovor ni neutemeljen v smislu določbe 2. odst. 53. člena ZIZ, je pritožbeno sodišče ugovoru ugodilo, sklep o izvršbi razveljavilo v 2. točki izreka in zadevo odstopilo v reševanje Okrožnemu sodišču v Ljubljani, ki bo nadaljevalo postopek kot pri ugovoru zoper plačilni nalog (2. odst. 62. člena ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/2,  53,  53/2,  62,  62/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1276/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-20

izvršba na podlagi verodostojne listine - ugovor - obrazložitev ugovora

Dolžnik za svoje ugovorne trditve, da je terjatev do upnika poravnal, ni predložil nobenega dokaza, zato njegov ugovor ni obrazložen skladno z 2. odst. 53. čl. ZIZ.

Ugovor se zavrne in se sklep o izvršbi sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugodilo predlogu za izvršbo in dolžniku naložilo, da mora poravnati upniku zahtevano terjatev v višini 1.297.170,00 SIT s prip. in hkrati dovolilo izvršbo za navedeno terjatev.

Dolžnik je zoper sklep o izvršbi ugovarjal.

Sodišče prve stopnje je dolžnikov ugovor na podlagi 5. odst. 62. čl.

Zakona o izvršbi in zavarovanju (Ur.l. RS št. 50/98, v nadaljevanju ZIZ) poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi, ker je štelo, da ugovor dolžnika ni obrazložen skladno z določbami ZIZ.

Dolžnik mora sklepu o izvršbi ugovarjati obrazloženo (2. odst. 53. čl. ZIZ). To velja tudi za ugovor zoper sklep o izvršbi, izdan na podlagi verodostojne listine(1. odst. 61. čl. ZIZ). V ugovoru mora dolžnik navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje in predložiti dokaze zanje, sicer se ugovor šteje za neutemeljen (2. odst. 53. čl.

ZIZ). Če dolžnik ugovarja sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine in mu ugovarja v celoti (torej tudi v delu, s katerim mu je bilo naloženo plačilo terjatve) mora v ugovoru navesti pravno relevantna dejstva. To pa so taka dejstva, ki bi pripeljala do zavrnitve tožbenega zahtevka, če bi se izkazale za resnične. Za zatrjevana dejstva pa mora dolžnik predložiti tudi dokaze. V konkretnem primeru je dolžnik sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine ugovarjal v celoti in trdil, da je upniku svojo obveznost poravnal in da mu ne dolguje ničesar več. Ta dolžnikova trditev je relevantna trditev, ki bi lahko pripeljala do zavrnitve tožbenega zahtevka v pravdi, toda dolžnik za svojo trditev, da je terjatev do upnika poravnal (pri čemer ni navedel kdaj ju je poravnal) ni predložil nobenega dokaza. Ker tega dolžnik ni storil, njegov ugovor ni obrazložen tako kot zahteva določilo 2. odst. 53. čl. ZIZ in je zato tudi neutemeljen.

Sodišče druge stopnje je dolžnikov ugovor obravnavalo kot pritožbo in ga zavrnilo ter potrdilo sklep o izvršbi sodišča prve stopnje (2. tč.

365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ in 5. odst. 62. čl. ZIZ v zvezi z 2. odst. 53. čl. ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  61,  61/1,  62/5,  53,  53/2,  61,  61/1,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1205/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-12

Pravnomočnega sklepa dolžnik z ugovorom ne more več izpodbijati, tudi če mu je isti sklep o izvršbi ponovno vročen.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je dne 09.09.1999 s sklepom zavrglo ugovor dolžnika (kot prepozen).

Dolžnik se je zoper sklep pravočasno pritožil. Navedel je, da je naslovno sodišče dne 12.09.1996 izdalo sklep o izvršbi opr. št. Ig 96/09630, ki ga je prejel 13.09.1996 in ga je APP v celoti sprovedla dne 17.09.1999. Zoper navedeni sklep ni ugovarjal. Dne 14.01.1997 pa je ponovno prejel isti sklep o izvršbi. Zoper ta sklep pa je ugovarjal, da ga ne bi sodišče ponovno poslalo na izvršitev. Iz previdnosti, je ponovno povdaril, da je ugovor vložil zoper sklep o izvršbi, ki ga je prejel 14.01.1997. Pritožba ni utemeljena.

Sodišče prve stopnje je o upnikovem predlogu za izvršbo odločilo s sklepom o izvršbi, opr. št. Ig 96/09630 z dne 12.09.1996. Dolžnik je v pritožbi navedel, da je sklep o izvršbi z dne 12.09.1996 prejel 13.09.1996, v nadaljevanju pa tudi to, da je "prejel dne 14.01.1997 isti sklep o izvršbi". Očitno je bil dolžniku sklep o izvršbi z dne 12.09.1996 vročen 13.09.1996 nato pa še 14.01.1997. Glede na to, da dolžnik v pritožbi izrecno trdi, da zoper sklep, ki ga je prejel 13.09.1996 ni ugovarjal, je njegov ugovor z dne 17.01.1997 razumeti kot ugovor zoper ponoven odpravek sklepa o izvršbi z dne 12.09.1996. Sklep o izvršbi z dne 12.09.1996 je namreč edini sklep, ki ga je sodišče prve stopnje v tem izvršilnem postopku izdalo. Glede na to, da dolžnik zoper sklep o izvršbi ni ugovarjal v roku 8 dni od vročitve v letu 1996, je z iztekom ugovornega roka sklep o izvršbi postal pravnomočen. Pravnomočnega sklepa pa dolžnik z ugovorom ne more več izpodbijati, tudi če mu je isti sklep o izvršbi ponovno vročen. Tak ugovor je potrebno zavreči. Zato je odločitev sodišča prve stopnje pravilna.

Glede na to, da sodišče druge stopnje ob preizkusu izpodbijanega sklepa tudi ni našlo kršitev določb postopka, na katere poleg pravilne uporabe materialnega prava pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ), je pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ, potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1173/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-12

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - postopek pri ugovoru - pritožbeni razlog

Pritožnik v izvršbi oporeka resničnosti ugovornih trditev, česar pa v tem pritožbenem postopku ni moč presojati. Sporne dejanske okoliščine v zvezi z naročilom in prenehanjem vtoževane terjatve bo sodišče ugotavljalo v pravdnem postopku, ki bo sledil izvršilnemu, kot to sledi iz 2. točke izpodbijanega sklepa.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je dne 22.07.1999 s sklepom odločilo o ugovoru dolžnika tako, da je sklep o izvršbi z dne 24.06.1999 v 2. točki izreka razveljavilo ter odločitev o zahtevku in stroških prepustilo pravdnemu sodišču.

Upnik se je zoper navedeni sklep pravočasno pritožil. Navedel je, da ugovorna navedba dolžnika, da je delno poravnal svoje obveznosti ni resnična, kar je razvidno iz priložene dokumentacije. Tudi ugovorni navedbi pod točko 2 in 3 sta neutemeljeni, saj je bilo naročilo prejeto od dolžnika (G... d.o.o.).

V pritožbi je upnik odgovoril na dolžnikove ugovorne navedbe, ni pa navedel razlogov zaradi katerih nasprotuje odločitvi sodišča prve stopnje, ki je ugotovilo, da je ugovor obrazložen v smislu 2. odst.

53. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju - ZIZ) in je zato postopalo po 2. odst. 62. člena ZIZ. Pritožnik v pritožbi oporeka resničnosti ugovornih trditev, česar pa v tem pritožbenem postopku ni moč presojati. Sporne dejanske okoliščine v zvezi z naročilom in prenehanjem vtoževane terjatve bo sodišče ugotavljalo v pravdnem postopku, ki bo sledil izvršilnemu, kot to sledi iz 2. točke izpodbijanega sklepa.

Glede na navedeno je sodišče druge stopnje odločilo, kot je razvidno iz izreka tega sklepa (2. točka 365. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ), potem ko je ugotovilo, da niso podani razlogi, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/2,  53,  53/2,  62,  62/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1287/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-20

Ob dolžnikovih trditvah, da v času, iz katerega izvirajo vtoževane terjatve, ni bil več z upnikom v poslovnem razmerju, je na upniku dokazno breme o obstoju poslovnega razmerja in drugega temelja za vtoževano terjatev.

Ugovoru se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi v 2. točki izreka in se zadeva pošlje Okrožnemu sodišču v Kranju v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugodilo upnikovemu predlogu za izvršbo na podlagi verodostojne listine in naložilo dolžniku, da plača upniku terjatev v višini 238.800,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi in stroški postopka ter hkrati dovolilo izvršbo za ta znesek.

Sodišče prve stopnje je dolžnikov ugovor na podlagi 5. odst. 62. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (Ur. l. RS 50/98, v nadaljevanju ZIZ) poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi. Sodišče prve stopnje je štelo, da dolžnikov ugovor ni obrazložen skladno z določbami ZIZ.

Sodišče druge stopnje ugotavlja, da upnik uveljavlja terjatev na podlagi izpiska odprtih postavk (priloga A 1), iz katerega je razvidno, da vtoževani znesek predstavlja terjatve po dveh fakturah, ki sta bili izdani v letu 1999. Dolžnik je v ugovoru trdil, da je nazadnje z upnikom sodeloval oziroma posloval v letu 1997. Dolžnik torej trdi, da v času, v katerem so bile izdane sporne fakture, ki so podlaga izvršilnemu predlogu, ni bil več v poslovnem odnosu z upnikom. S tem dolžnik zatrjuje negativno dejstvo, to je neobstoj poslovnega razmerja. Ob takemu ugovoru pa bo obstoj poslovnega razmerja oziroma eventuelnega drugačnega temelja za vtoževano terjatev moral dokazovati upnik in ne dolžnik. Dolžnikov ugovor je zato dovolj obrazložen in je sodišče prve stopnje zmotno ocenilo, da ni obrazložen skladno z določbami ZIZ. Sodišče druge stopnje je zato na dolžnikov ugovor sklep o izvršbi sodišča prve stopnje v 2. točki izreka (v dovolilnem delu) razveljavilo in bo nadaljnji postopek tekel kot pri ugovoru zoper plačilni nalog (2. odst. 62. člena ZIZ).

Sodišče druge stopnje je zato odločilo kot je razvidno iz izreka izpodbijanega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1159/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-12

Ne glede na to, da ne gre za listino, ki naj bi jo predlagatelj priložil predlogu za taksno oprostitev (ni zadnja odločba o dohodnini), pa je moč pritrditi pritožbenim navedbam, da predložena odločba Centra za socialno delo o dodelitvi denarnega dodatka dovolj jasno prikazuje upnikovo slabo premoženjsko stanje.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom predlog taksnega zavezanca (upnika) za oprostitev plačila sodnih taks zavrglo.

Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil. Navedel je, da se vloženi predlog za izvršbo ponovno vodi pri napačnem vpisniku, saj zadeva spada v civilni vpisnik. Ob predložitvi odločbe Centra za socialno delo, je ravnal v prepričanju, da je prikaz prihodkov (socialne pomoči) po odločbi 23.08.1999 zadosten dokaz o njegovem finančnem stanju. Sodišče pa ga ni pozvalo, da nehote storjeno napako popravi. Povdaril je, da drugih virov prihodkov razen socialne pomoči, nima.

Namen določb o oprostitvi je, da se plačila sodnih taks razbremenijo tisti taksni zavezanci, pri katerih bi bila s plačilom taks občutno zmanjšana sredstva za preživljanje (1. odst. 13. člena Zakona o sodnih taksah, v nadaljevanju - ZST). Sodišče prve stopnje je upnika kot taksnega zavezanca z dopisom z dne 08.09.1999 pozvalo, da predloži zadnjo odločbo o dohodnini in ga pri tem opozorilo, da bo v nasprotnem primeru predlog za oprostitev plačila sodnih taks štelo za umaknjen. Upnik ni oseba, ki bi bila vešča prava, zato se zdi mogoče, da se je upniku ob takem pozivu (z dopisom), zdelo dovolj predložiti odločbo Centra za socilano delo o dodelitvi denarnega dodatka. Ne glede na to, da ne gre za listino, ki naj bi jo predlagatelj priložil predlogu za taksno oprostitev, pa je moč pritrditi pritožbenim navedbam, da predložena odločba Centra za socialno delo dovolj jasno prikazuje upnikovo slabo premoženjsko stanje. Ob tem sodišče druge stopnje opozarja še na določbo Zakona o davčnem postopku, po kateri ni vsak zavezanec za vložitev napovedi za odmero dohodnine ter določbo 2. odst. 19. člena Zakona o dohodnini, da se davek ne plačuje od denarne pomoči prejete na podlagi Zakona o socialnem varstvu.

Glede na navedeno, je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep pa na podlagi 3. točke 365. člena ZPP razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek, v katerem naj sodišče prve stopnje upošteva vso predloženo listinsko dokumentacijo in glede na premoženjsko stanje taksnega zavezanca ter višino sodne takse ugotovi, ali bodo s plačilom sodnih taks občutno zmanjšana sredstva za upnikovo preživljanje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1290/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-06

Pritožba je bila vložena na pristojno sodišče po poteku osemdnevnega roka in je zato prepozna. Vložitev pritožbe dne 23.8.1999 pri nepristojnem sodišču namreč ni mogoče pripisati očitni pomoti vložnika - pooblaščenega odvetnika in je po 6. odst. 112. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ šteti za pravočasno, ker je bila pritožba naslovljena in poslana na isti naslov.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom dne 22.7.1999 razveljavilo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine, opr.

št. Ig 75/99 z dne 28.6.1999, v delu, v katerem je dovoljena izvršba ter odločilo, da bo o zahtevku in stroških odločeno v pravdnem postopku.

Zoper sklep je upnik dne 31.8.1999 vložil pritožbo.

Sklep je bil upniku vročen v sredo, dne 18.8.1999. Rok osmih dni za vložitev pritožbe iz 3. odst. v zvezi s 1. odst. 9. člena ZIZ je potekel v četrtek 26.8.1999 (2. odst. 111. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Upnik je pritožbo naslovil in poslal na Okrajno sodišče v Ljubljani priporočeno po pošti (R 1238) dne 23.8.1999, kar je razvidno tako iz pisemske ovojnice pripete k listovni št. 10, kot iz dohodne štempiljke Okrajnega sodišča v Ljubljani. Okrajno sodišče v Ljubljani pod opravilno številko Ig 75/99 ni vodilo v pritožbi navedenih strank, zato je upniku pritožbo vrnilo v dopolnitev. Upnik je zatem dne 31.8.1999 pritožbo poslal priporočeno po pošti na pristojno Okrajno sodišče v Cerknici. To je razvidno iz sprejemne številke R 6640 in žiga pošte v Sežani na pisemski ovojnici ter dohodne štampiljke pristojnega sodišča na spremnem dopisu upnika z dne 31.8.1999. Pritožba je bila torej vložena na pristojno sodišče po poteku osemdnevnega roka in je zato prepozna. Po oceni pritožbenega sodišča namreč vložitev pritožbe dne 23.8.1999 pri nepristojnem sodišču ni mogoče pripisati očitni pomoti vložnika - pooblaščenega odvetnika in je po 6. odst. 112. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ šteti za pravočasno, ker je bila pritožba naslovljena in poslana na isti naslov.

Iz tega razloga je sodišče druge stopnje pritožbo na podlagi 352. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ zavrglo.

ZIZ člen 9,  9/1,  9/3,  9,  9/1,  9/3.  ZPP člen 111,  111/2,  112,  112/6,  111,  111/2,  112,  112/6.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1324/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-13

sklep o izvršbi na podlagi izvršilnega naslova - neobrazložen ugovor

Plačilni nalog Okrožnega sodišča v Ljubljani, opr. št. I Plg 374/98 z dne 14.8.1998 je pravnomočen in izvršljiv. To dokazuje klavzula pravnomočnosti (na l. št. 2 sodnega spisa opr. št. I Plg 374/98), za katero dolžnik ne trdi, da bi bila razveljavljena v postopku po 4. odst. 42. člena ZIZ.

Ugovor se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Zahteva dolžnika za povrnitev stroškov ugovora se zavrne.

Sodišče prve stopnje je na predlog upnika izdalo sklep o izvršbi na podlagi pravnomočnega in izvršljivega plačilnega naloga Okrožnega sodišča v Ljubljani, opr. št. I Plg 374/98 z dne 14.8.1998. Zoper sklep je dolžnik pravočasno ugovarjal. Navedel je, da predmetnega plačilnega naloga ni prejel in da zato ta ni postal pravnomočen in izvršljiv. V dokaz svojih trditev je predlagal vpogled v spis, opr. št. I Plg 374/98. Priglasil je tudi stroške ugovora.

Skladno s 1. odst. 57. člena ZIZ je bil ugovor vročen upniku v odgovor, ki je nanj tudi odgovoril. Navedel je, da so navedbe v ugovoru neresnične.

Sodišče prve stopnje je ugovor dolžnika štelo za neutemeljenega (po 2. odst. 53. člena ZIZ) in ga po 2. odst. 54. člena ZIZ poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi.

Sklep o izvršbi izdan na podlagi izvršilnega naslova se lahko uspešno izpodbija iz razlogov, ki preprečujejo izvršbo in so primeroma našteti v 1. do 12. točki 1. odst. odst. 55. člena ZIZ, med drugim tudi iz razloga po 3. točki citiranega člena, to je da odločba, na podlagi katere je bil izdan sklep o izvršbi, še ni pravnomočna in izvršljiva. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je plačilni nalog Okrožnega sodišča v Ljubljani opr. št. I Plg 374/98 z dne 14.8.1998 pravnomočen in izvršljiv. To dokazuje klavzula pravnomočnosti (na l.

št. 2 sodnega spisa opr. št. I Plg 374/98), za katero dolžnik ne trdi, da bi bila razveljavljena v postopku po 4. odst. 42. člena ZIZ.

Zato uveljavljeni ugovorni razlog iz 3. točke 1. odst. 55. člena ZIZ ni podan. Glede na to je sodišče prve stopnje pravilno štelo, da ugovor dolžnika ni utemeljen (3. odst. 58. člena ZIZ).

Ker ob preizkusu izpodbijane odločbe tudi ni najti razlogov, na katere sodišče druge stopnje pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP in 2. odst. 55. člena in 15. člen ZIZ), je zavrnilo ugovor kot neutemeljen in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

Izrek o stroških ugovora temelji na 1. odst. 165. člena v zvezi s 154. členom ZPP in 15. členom ZIZ. Ker dolžnik z ugovorom ni uspel, mora sam nositi svoje stroške ugovornega postopka.

ZIZ člen 42,  42/4,  55,  55/1,  55/1-3,  42,  42/4,  55,  55/1,  55/1-3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.