TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSK sklep I Cpg 246/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-03-01

oprostitev plačila stroškov postopka - taksa

Kadar gre za spor v zvezi z dejavnostjo stranke, ki je samostojni podjetnik, zanjo ne veljajo taksne oprostitve po 13. členu ZST, ampak prihaja v poštev uporaba 6. odst. 168. čl. ZPP, ker gre za fizično osebo, ki je gospodarski subjekt.

Pritožba tožeče stranke se zavrne kot neutemeljena in se p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog tožeče stranke za oprostitev plačila sodne takse za nasprotno tožbo v višini 600.000,00 SIT. Proti navedenemu sklepu je tožeča stranka po svoji pooblaščenki vložila pritožbo zaradi nepravilne uporabe materialnega prava in predlagala njegovo spremembo, torej oprostitev tožnika plačila sodnih taks. V pritožbi zatrjuje, da v obravnavanem primeru ne bi smel biti uporabljen 168. čl. ZPP, ampak 13. čl. ZST, ki ureja pogoje za oprostitev plačila sodnih taks za fizične osebe in to ne glede na to, ali nastopajo kot stranke postopka v zvezi s svojo dejavnostjo ali iz drugih spornih razmerij. Pritožba tožeče stranke ni utemeljena. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da obravnava predmetno zadevo sodišče prve stopnje kot gospodarski spor po 480. čl. in nasl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP), glede na to, da sta stranki spora subjekta po 1. in 2. točki 1. odst. 481. čl. ZPP, pri čemer temelji izpodbijani sklep na ugotovitvi, da gre v obravnavani zadevi za spor v zvezi z dejavnostjo tožnika; slednji namreč kot s.p. in najemnik poslovnega prostora, od tožene stranke kot najemodajalca, vtožuje povrnitev vlaganj, ki jih je izvršil v poslovni prostor - gostinski lokal, v katerem opravlja gostinsko dejavnost. Glede na to je po mnenju pritožbenega sodišča prvostopno sodišče utemeljeno uporabilo 6. odst. 168. čl. ZPP, po katerem določbe o oprostitvi plačila stroškov postopka ter določbe o možnosti odložitve plačila oziroma obročnega plačila taks ne veljajo za podjetnika posameznika v sporih v zvezi z njegovo dejavnostjo. Ne gre sicer za spor, ki bi izviral neposredno iz dejavnosti, ki jo opravlja tožnik (konkretno: gostinske storitve, kot je mogoče povzeti iz navedb v spisu), vendar je ne glede na to v zvezi z njegovo dejavnostjo, kar pomeni, da je za konkreten primer uporaba že omenjenega 6. odst. 168. čl. ZPP, utemeljena. Gre za specifično ureditev, ki pa sicer ne posega v določila 13. čl. Zakona o sodnih taksah (ZST), katera se nanašajo na oprostitve plačila sodnih taks za fizične osebe; res je tožnik fizična oseba, vendar pa nastopa v obravnavani zadevi kot gospodarski subjekt (7. odst. 1. čl. Zakona o gospodarskih družbah, ZGD), zato zanj ne prihaja v poštev uporaba 13. čl. ZST. Glede na gornjo obrazložitev je pritožbeno sodišče, na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP, pritožbo tožeče stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZST člen 13,  13.  ZPP člen 168/6,  168/6.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 365/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-03-22

Če upnik sporoči sodišču, da je dolžnik poravnal terjatev, ki je predmet izvršilnega postopka, sodišče le ustavi postopek, pri tem pa ne razveljavi sklepa o izvršbi.

I. Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep s p r e m e n i tako, da se glasi: "Izvršilni postopke se u s t a v i". II. Stroški pritožbenega postopka upnika se odmerijo na 10.710,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22.3.2001 do plačila.

Okrajno sodišče je z izpodbijanim sklepom na podlagi upnikovega predloga razveljavilo sklep o izvršbi z dne 16.1.1997, opr.št. Ig 1997/00021, in izvršilni postopek ustavilo. Proti temu sklepu se je po svojem pooblaščencu pritožil upnik. V pritožbi navaja, da je do poplačila svoje terjatve in stroškov postopka prišel preko izvršilnega postopka z realizacijo izvršbe po izvršilnem sklepu. Zato je v skladu z določbami Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ sodišče o tem tudi obvestil in hkrati predlagal ustavitev postopka, vendar pa pri tem ni predlagal tudi razveljavitve sklepa o izvršbi, niti ni predlagal umika izvršilnega predloga. Z izpodbijanim sklepom se zato pod vprašaj postavlja tudi zakonitost plačila izvršilnih stroškov, kar pa gotovo ni bil upnikov namen. Zato predlaga ustrezno spremembo sklepa tako, da se postopek le ustavi. Pritožba je utemeljena. Pritožbeno sodišče povsem sprejema očitek pritožbe, da sodišče prve stopnje ni imelo zakonske podlage za izdajo izpodbijanega sklepa, s katerim je poleg ustavitve izvršilnega postopka, razveljavilo tudi sklep o izvršbi. V obravnavani zadevi je namreč terjatev upnika bila v celoti poplačana s prisilno izterjavo zneska od dolžnika v postopku oprave izvršbe in torej upnik ni umaknil izvršilnega predloga. Sodišče prve stpnje bi zato moralo postopek le ustaviti. 2. odstavek 76. člena ZIZ namreč določa, da sodišče v primeru ustavitve postopka s tem tudi razveljavi opravljena izvršilna dejanja in ne sklepa o izvršbi (pri tem pa se šteje, da se ta izvršilna dejanja z ustavitvenim sklepom razveljavijo že po samem zakonu). Sklepa o izvršbi zato ni potrebno razveljaviti, če je bil realiziran, saj tudi ne gre za situacijo, ki jo obravnava 43. člen ZIZ, ko upnik umakne izvršilni predlog. Utemeljeno namreč pritožba opozarja, da bi v primeru razveljavitve sklepa o izvršbi dolžnik imel pravico predlagati nasprotno izvršbo (3. točka 1. odst. 67. člena ZIZ). Na podlagi navedenega je pritožbeno sodišče utemeljeni pritožbi upnika ugodilo tako, da je izpodbijani sklep spremenilo in postopek izvršbe le ustavilo (341. člen v zvezi s 3. točko 365. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP in 15. členom ZIZ). Na podlagi 2. odstavka 165. čl ZPP v zvezi s 15. odst. ZIZ je odmerilo tudi pritožbene stroške upnika na 10.710,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22.3.2001 do plačila (100 točk po 4. točki tarifne številke 21 odvetnišek tarife - OT in 19 % DDV na to storitev).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 111/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-03-02

ustavitev izvršbe - naslov dolžnika - sporočitev dolžnikovega naslova - vročanje

Ker upnik tudi v okviru podaljšanega roka za pridobitev dolžnikovega naslova ni izpolnil zahtev sodišča, niti predlagal nobenih drugih dejanj za izsleditev dolžnika oz. uspešno opravo vročitve, je sodišče prve stopnje ravnalo prav, ko je upnikovo neaktivnost sankcioniralo z ustavitvijo izvršbe.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ustavilo izvršbo, ker upnik ni sporočil novega naslova dolžnika. Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je po vseh uradnih podatkih dolžnik še vedno prijavljen na naslovu V... 15a, Novo mesto. Neuradno je upnik prejel informacije, da dolžnik na tem naslovu še vedno živi, vendar se skriva, zato predlaga, naj sodišče odredi vročitev po pravni ali fizični osebi, ki opravlja vročanje kot registrirano dejavnost (2. odst. 132. čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ). Pritožba ni utemeljena. Iz vrnjenega sodnega pisma, pripetega v spisu k sklepu z dne 1.7.1999, izhaja, da naj bi se dolžnik z naslova V... 15a, Novo mesto, odselil. Zato je sodišče prve stopnje upnika s sklepom z dne 16.6.2000 pozvalo, naj sporoči novi naslov dolžnika, sicer bo izvršba ustavljena. Sodišče prve stopnje je upniku na njegovo prošnjo s sklepom z dne 20.9.2000, ki ga je upnik prejel dne 27.9.2000 (povratnica, pripeta k red. št. 9), podaljšalo rok za iskanje dolžnikovega naslova, vendar upnik tudi v tem podaljšanem roku sodišču ni sporočil niti dolžnikovega naslova niti svojih "neuradnih" ugotovitev oz. zadržkov, zakaj naslova dolžnika ne more pridobiti. Upnik je tako v okviru postavljenega roka imel možnost predlagati tudi vročitev prek vročevalske agencije (2. odst. 132. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). Ker upnik tudi v okviru podaljšanega roka za pridobitev dolžnikovega naslova ni izpolnil zahtev sodišča, niti predlagal nobenih drugih dejanj za izsleditev dolžnika oz. uspešno opravo vročitve, je sodišče prve stopnje ravnalo prav, ko je upnikovo neaktivnost sankcioniralo z ustavitvijo izvršbe, na kar je bil upnik že s sklepom z dne 16.6.2000 posebej opozorjen. Iz vsega povedanega izhaja, da je odločitev sodišča prve stopnje pravilna, upnikova pritožba pa neutemeljena. Ker sodišče druge stopnje tudi v okviru preizkusa izpodbijanega sklepa po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ) ni ugotovilo kršitev, je na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ upnikovo pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 40,  40/1,  40,  40/1.  ZPP člen 132,  132/2,  132,  132/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 152/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-03-08

Prepoved razpolaganja je premoženjska pravica, ki pa samo posredno (v bistvu negativno) varuje upnikovo terjatev, saj samo omejuje dolžnikovo sposobnost razpolaganja z nepremičnino (prepoveduje mu odsvojiti jo ali obremeniti), medtem ko upniku ne daje nikakršnega denarnega upravičenja ali zavarovanja terjatve (napr. zastavne pravice, pravice do prednostnega ali ločenega poplačila, vrstnega reda itd.), kar bi bilo mogoče oceniti v denarju.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da se sodna taksa za vknjižbo prepovedi odsvojitve in obremenitve nepremičnine odmeri na 7.500,00 SIT.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odmerilo sodno takso za vpis prepovedi odsvojitve in obremenitve nepremičnine v zemljiško knjigo na 5.000 taksnih točk ali 75.000,00 SIT po 1. točki tarifne številke 18/2 Zakona o sodnih taksah (ZST). Upnik kot taksni zavezanec se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da predmet za vpis predlagane pravice - prepovedi odsvojitve in obremenitve nepremičnine - ni ocenljiv, zato bi moralo sodišče takso odmeriti po 2. točki tar. št. 18/2 ZST, to je na 500 taksnih točk ali 7.500 SIT. Pritožba je utemeljena. Predmet pravice, ki se vpisuje v zemljiško knjigo pri prepovedi razpolaganja, ni ocenljiv v smislu 2. odst. tar. št. 18 ZST in ga nikakor ne gre enačiti z upnikovo terjatvijo, kot pravno napačno razloguje sodišče prve stopnje. Resda je prepoved razpolaganja premoženjska pravica, ki pa samo posredno (v bistvu negativno) varuje upnikovo terjatev, saj samo omejuje dolžnikovo sposobnost razpolaganja z nepremičnino (prepoveduje mu odsvojiti jo ali obremeniti), medtem ko upniku ne daje nikakršnega denarnega upravičenja ali zavarovanja terjatve (napr. zastavne pravice, pravice do prednostnega ali ločenega poplačila, vrstnega reda itd.), kar bi bilo mogoče oceniti v denarju. Zato je upnikov predlog, da se sodna taksa za vpis prepovedi odsvojitve ali obremenitve nepremičnine odmeri po 2. točki 2. odst. tar. št. 18 ZST, povsem pravilen. Ker je sodišče prve stopnje napačno uporabilo določbe materialnega prava (tar. št. 18 ZST) in v posledici sodno takso napačno odmerilo, je sodišče druge stopnje upnikovi utemeljeni pritožbi v celoti ugodilo in izpodbijani sklep spremenilo, kot izhaja iz izreka.

ZST člen 18,  18/2,  18/2-1,  18/2-2,  18,  18/2,  18/2-1,  18/2-2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 1181/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-03-14

obrazložitev sodbe - obrazložitev sodbe - bistvena kršitev določb postopka

Izpodbijana sodba nima obrazložitve. Sodišče prve stopnje ni navedlo razlogov o odločilnih dejstvih. Opisana pomanjkljivost, zaradi katere se sodba ne da preizkusiti, pomeni bistveno kršitev določb postopka iz 14. točke 2. odst. 339. člena ZPP.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijana sodba razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je 12.05.2000 razsodilo, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki plačati 150.000,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 23.04.1991 dalje do plačila ter ji povrniti poravdne stroške v znesku 97.326,40 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 12.05.2000 dalje do plačila. Tožena stranka se je zoper navedeno sodbo pravočasno pritožila iz pritožbenih razlogov po 1., 2. in 3. točki 1. odst. 338. člena Zakona o pravdnem pstopku. Navedla je, da sodišče ni podalo obrazložitve svoje odločitve. S tem je kršilo načelo materialne resnice, podana pa je tudi bistvena kršitev določb postopka iz 14. točke 2. odst. 339. člena ZPP, saj sodba nima obrazložitve. Predlagala je, da sodišče druge stopnje pritožbi ugodi, izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje ter priglasila stroške pritožbenega postopka. Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila. Pritožba je utemeljena. Utemeljen je očitek pritožnika, da izpodbijana sodba "nima obrazložitve". Sodišče prve stopnje namreč ni navedlo razlogov o odločilnih dejstvih. Zapisalo je celo, da ni več prepričano v pravilnost svoje odločitve. Opisana pomanjkljivost, zaradi katere se sodba ne da preizkusiti, pomeni bistveno kršitev določb postopka iz 14. točke 2. odst. 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Zato je sodišče druge stopnje na podlagi 1. odst. 354. člena ZPP izpodbijano sodbo razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Izrek o stroških pritožbenega postopka pa temelji na določilu 3. odst. 165. člena ZPP.

ZPP člen 339,  339/2,  339/2-14,  339,  339/2,  339/2-14.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 90/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-03-02

CIVILNO PROCESNO PRAVO - STEČAJNO PRAVO - IZVRŠILNO PRAVO

začetek postopka prisilne poravnave - pravne posledice začetka stečajnega postopka - prekinitev izvršbe - obrazložitev sklepa - pritožba - pravnomočnost

Odločitev sodišča prve stopnje je pravno pravilna, kljub navedbi napačne pravne podlage odločitve v obrazložitvi. Pravnomočen in za stranke zavezujoč postane namreč samo izrek sodne odločbe, ne pa tudi obrazložitev.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje. Upnik sam nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom prekinilo izvršbo, ker je bil nad dolžnikom dne 10.7.2000 začet stečajni postopek, ki se vodi pod opr. št. St 113/2000. Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da nad dolžnikom ni bil začet stečaj, ampak prisilna poravnava, zato bi sodišče moralo uporabiti določila 2. odst. 36. čl. Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (ZPPSL) in ne 2. odst. 111. člena istega zakona, zato upnik predlaga izdajo popravnega sklepa glede obrazložitve. Pritožba ni utemeljena. Sicer držijo upnikove pritožbene navedbe, da je bil dne 10.7.2000 nad dolžnikom začet postopek prisilne poravnave in ne stečajni postopek, kot je v obrazložitvi izpodbijanega sklepa napačno zapisalo sodišče prve stopnje. Tako začetek postopka prisilne poravnave kot tudi začetek stečajnega postopka imata za posledico, da se izvršbe, ki so v teku, prekinejo (prim. 2. odst. 36. čl. ZPPSL in 2. odst. 111. čl. ZPPSL), zato je odločitev sodišča prve stopnje pravno pravilna kljub navedbi napačne pravne podlage odločitve v obrazložitvi. Pravnomočen in za stranke zavezujoč postane samo izrek sodne odločbe, ne pa tudi obrazložitev, zato je upnikova pritožba zoper obrazložitev neutemeljena. Ker sodišče druge stopnje tudi v okviru preizkusa izpodbijanega sklepa po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ) ni ugotovilo kršitev, je na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ upnikovo pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep. Ker upnik s pritožbo ni uspel, mora sam nositi svoje stroške pritožbenega postopka (1. odst. 154. čl. v zvezi s 1. odst. 165. čl. ZPP in 15. čl. ZIZ).

ZPPSL člen 36,  36/2,  111,  111/2,  36,  36/2,  111,  111/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 302/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-03-20

Napoved pritožbe je procesna predpostavka za vložitev pritožbe zoper obrazloženo sodbo, ki jo sodišče izdela le v primeru, če stranka predloži dokaz o plačilu sodne takse za pritožbo, kar je taksna obveznost, ki nastane ob napovedi pritožbe (glej tretji in četrti odstavek 496. člena ter drugi odstavek 497. člena ZPP). Pravna posledica opustitve plačila predpisane takse za pritožbo tudi po opominu pa je presumpcija umika napovedi pritožbe (glej tretji odstavek 497. člena ZPP).

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je zato, ker tožena stranka sodne takse za napoved pritožbe ni plačala niti po opominu, štelo, da je navedeno pravno sredstvo umaknila. Proti takemu sklepu se je pravočasno pritožil toženec. V pritožbi ni oporekal v izpodbijanem sklepu ugotovljenim dejstvom, pač pa je navedel, da se s taksnim opominom zaradi previsoke takse ni strinjal. Pritožba ni utemeljena. Napoved pritožbe je procesna predpostavka za vložitev pritožbe zoper obrazloženo sodbo, ki jo sodišče izdela le v primeru, če stranka predloži dokaz o plačilu sodne takse za pritožbo, kar je taksna obveznost, ki nastane ob napovedi pritožbe (glej tretji in četrti odstavek 496. člena ter drugi odstavek 497. člena ZPP). Pravna posledica opustitve plačila predpisane takse za pritožbo tudi po opominu pa je presumpcija umika napovedi pritožbe (glej tretji odstavek 497. člena ZPP). O vsem navedenem je bil toženec ob prejemu sodbe, ki jo je prvostopno sodišče izdalo v skladu s prvim odstavkom 496. člena ZPP (redna št. 11 spisa), pravilno poučen. Ker pa svoje taksne obveznosti tudi po prejemu opomina (povratnica k redni št. 13 spisa) ni izpolnil, je sodišče prve stopnje v skladu s pravilno uporabljenimi določbami ZPP štelo, da je napoved pritožbe umaknil. S temi razlogi je sodišče druge stopnje pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP). V zvezi z neupoštevanimi pritožbenimi navedbami pritožbeno sodišče le še dodaja: če se toženec ni strinjal z višino terjane sodne takse, potem bi moral sodišču prve stopnje podati zahtevo za izdajo odločbe o odmeri takse (prvi odstavek 27. člena ZST). Sicer pa je bila, glede na vrednost spornega predmeta, toženčeva taksna obveznost povsem pravilno določena (glej 1. in 7. točko tarifne št. 3 ZST). Pritožbene navedbe glede, po mnenju pritožnika, napačnega upoštevanja osemdnevnih reklamacijskih rokov za les, ki se nanašajo na sodbo v tem gospodarskem sporu, pa so zaradi toženčeve opustitve napovedi pritožbe povsem neupoštevne.

ZPP člen 365,  365-2,  496,  497,  365,  365-2,  496,  497.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 261/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-03-07

V postopku v gospodarskih sporih ne veljajo določbe ZPP o mirovanju postopka (492. člen ZPP). Zaradi navedenega je nezakonit sklep sodišče prve stopnje o umiku tožbe, ki je bil sprejet na podlagi sklepa o mirovanju v gospodarskem sporu.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da se šteje tožba za umaknjeno, ker nobena stranka v štirih mesecih od dneva, ko je nastalo mirovanje, ni predlagala nadaljevanje postopka. Zoper sklep se je tožeča stranka pravočasno pritožila. V pritožbi navaja, da je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo določbe o mirovanju postopka, saj gre v konkretem primeru za gospodarski spor. Pritožba je utemeljena. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da pritožba utemeljeno opozarja, da bi moralo sodišče v predmetni zadevi uporabiti določbe ZPP, ki se nanašajo na postopek v gospodarskih sporih (2. točka 481. člena ZPP). Iz spisa namreč izhaja, da gre za spor, ki je nastal med samostojnim podjetnikom v zvezi z opravljanjem njegove pridobitne dejavnosti in gospodarsko družbo. V postopku v gospodarskih sporih ne veljajo določbe ZPP o mirovanju postopka (492. člen ZPP). Zaradi navedenega sodišče prve stopnje ni imelo podlage za izdajo sklepa o mirovanju opr. št. II P 665/97 z dne 20.10.1999 v določbah 2. odst. 210. člena ZPP in s tem tudi ne podlage za izdajo izpodbijanega sklepa v določbah 3. odst. 210. člena ZPP. Zato je izpodbijani sklep nezakonit. Pritožbeno sodišče je zaradi navedenega pritožbi ugodilo in razveljavilo izpodbijani sklep (3. točka 365. člena ZPP).

ZPP člen 210,  210/2,  210/3,  481,  492,  210,  210/2,  210/3,  481,  492.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cpg 7/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-03-07

stečaj - pristojnosti predsednika senata - ugovor - stečajni upravitelj

Za dajanje navodil stečajnemu upravitelju je pristojen predsednik stečajnega senata in sicer v obliki odredb (3. odst. 75. člena ZPPSL). Šele zoper odredbo predsednika stečajnega senata pa je možen ugovor, o katerem odloča stečajni senat (1. odst. 14. člena ZPPSL).

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo predlog stečajne upraviteljice, da se z žiro računa dolžnika izplača upniku A.M. v skladu s 160. členom ZPPSL znesek odškodnine v višini 11.899.418,50 SIT na žiro račun odvetniške družbe Z. o.p. iz Ljubljane št. 50101-601-258968 pri APP Ljubljana. Zoper sklep se je upnik pravočasno pritožil. Navedel je, da je zmotno stališče sodišča prve stopnje, da bi upnik s predlaganim izplačilom prejel odškodnino dvakrat. Od Z. je sicer res prejel znesek 11.713.000,00 SIT, vendar je šlo za zavarovalnino. Upnik ima interes, da prejeto zavarovalnino vrne zavarovalnici, zato vztraja, da mu dolžnik izplača priznano terjatev iz naslova odškodnine. Z izplačilom zavarovalnine tudi ni prejel celotne priznane terjatve. Pritožba je utemeljena. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je izpodbijani sklep preuranjen. Le-ta vsebinsko predstavlja navodilo stečajnemu upravitelju k določenemu ravnanju. Za dajanje navodil stečajnemu upravitelju pa je pristojen predsednik stečajnega senata in sicer v obliki odredb (3. odst. 75. člena ZPPSL). Šele zoper odredbo predsednika stečajnega senata pa je možen ugovor, o katerem odloča stečajni senat (1. odst. 14. člena ZPPSL). Iz spisa namreč tudi ne izhaja, da je prišlo do situacije iz 2. odst. 74. člena ZPPSL, na podlagi katere bi lahko stečajni senat po uradni dolžnosti odločal o predlogu stečajnega upravitelja za poplačilo priviligiranih terjatev z dne 22.11.2000. Zato je izpodbijani sklep nezakonit. Ne glede na navedeno pritožbeno sodišče ugotavlja, da je odredba o izplačilu oz. neizplačilu priviligirane terjatve upniku A.M. tudi sicer materialnopravno preuranjena. Stečajni senat namreč sploh še ni izdal sklepa o izplačilu uveljavljane priviligirane terjatve (ob smiselni uporabi določbe 163. člena v zvezi s 6. točko 1. odst. 74. člena ZPPSL). Šele pravnomočen sklep o izplačilu, ki ga je izdal stečajni senat (166. člena ZPPSL) namreč predstavlja veljavno podlago za ustrezno odredbo stečajnemu upravitelju za izplačilo.

ZPPSL člen 14,  14/1,  75,  75/3,  160,  163,  166,  14,  14/1,  75,  75/3,  160,  163,  166.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.