TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 1299/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-11

ugovor - sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - negativno dejstvo

Dolžnik zatrjuje tim. negativno dejstvo, za katerega, glede na to, da je dokazno breme izročitve (dobave) blaga na strani upnika, ne more predložiti dokazov. Ustrezne dokaze (listine) v takih primerih pribavi pravdno sodišče, kar pomeni, da je tak ugovor treba šteti za obrazložen in postopati po 2. odst. 62. člena ZIZ.

Ugovoru se ugodi in se izpodbijani sklep v 2. tč. izreka razveljavi ter se zadeva vrne sodišču prve stopnje v pristojno odločanje.

Sodišče prve stopnje je štelo ugovor za neobrazložen; zato ga je poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi.

V pravočasnem ugovoru je dolžnik navedel, da se priložen račun-dobavnica ne ujema s prenosnico iz leta 1995, ki je tudi priložena; zato je očitno, da ne gre za isto blago. Upnik mora priložiti ves dokazni material, ki se veže na omenjeni račun; priložiti mora podpisano dobavnico, iz katere bo razvidno, da je dolžnik blago prejel.

Ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine je obrazložen, če dolžnik navede dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predloži dokaze (2. odst. 53. člena ZIZ v zvezi s 1. odst. 61. člena ZIZ). Pravno upoštevna pa so tista ugovorna dejstva, ki imajo lahko za posledico zavrnitev tožbenega zahtevka, če se izkažejo za resnična (iz načelnega pravnega mnenja evidenčne seje Vrhovnega sodišča RS z dne 9.12.1999).

Z navedbami, da se priložene listine ne ujemajo glede blaga oziroma da mora upnik predložiti podpisano dobavnico, dolžnik (smiselno) ugovarja, da blaga po vtoževanem računu, ki je hkrati tudi dobavnica (priloga A1), ni prejel. Dolžnik s tem zatrjuje tim. negativno dejstvo, za katerega, glede na to, da je dokazno breme izročitve (dobave) blaga na strani upnika, ne more predložiti dokazov, kot zahteva zgoraj navedena določba ZIZ. V takih primerih namreč ustrezne dokaze (listine) pribavi pravdno sodišče (prim. načelno pravno mnenje, navedeno zgoraj), kar pomeni, da je ugovor, kljub izostanku dokazov, v (le) takih primerih potrebno šteti za obrazložen, in postopati po 2. odst. 62. člena ZIZ.

Ker je sodišče prve stopnje napačno štelo ugovor za neobrazložen in zato nepravilno uporabilo določbe 5. odst. 62. člena ZIZ, je bilo treba izpodbijani sklep v 2. tč. razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v pristojno odločanje po 2. odst. 62. člena ZIZ (3. tč. 365. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  61,  61/1,  62,  62/2,  62/5,  53,  53/2,  61,  61/1,  62,  62/2,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1262/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-06

Zoper sklep o spremembi sredstev oziroma predmetov izvršbe je dopusten ugovor le glede novega izvršilnega sredstva in predmeta izvršbe, ne pa ugovor, da upnik neupravičeno terja plačilo dolga.

Sodišče prve stopnje je izvršbo, dovoljeno s sklepom z dne 1.4.1999, ki je postal pravnomočen, nadaljevalo tudi z novim izvršilnim sredstvom, to je prodajo dolžnikovih premičnin. Dolžnika je poučilo, da lahko vloži ugovor, vendar le zoper novo izvršilno sredstvo in predmete izvršbe.

Dolžnik je vložil ugovor, v katerem navaja, da upnik neupravičeno terja plačilo njegovega blaga.

Po 3. odstavku 34. člena ZIZ lahko sodišče do konca izvršilnega postopka na predlog upnika dovoli, poleg že dovoljenih sredstev oziroma predmetov, izvršbo še z drugimi sredstvi ali na drugih predmetih oziroma, namesto že dovoljenih sredstev in predmetov, z drugimi sredstvi oziroma drugimi predmeti. V konkretnem primeru je z izpodbijanim sklepom to tudi storilo. Dolžnik bi lahko ugovarjal le v obsegu kot je to navedlo sodišče v pravnem pouku, ker se je sklep o izvršbi spremenil le glede izvršilnega sredstva oziroma predmeta.

Dolžnik pa je podal ugovor z navedbami, ki posegajo v dejansko stanje in trdil, da ni nič dolžan, to pa so ugovori, ki jih je lahko podal le v ugovoru zoper sklep o izvršbi z dne 1.4.1999. Ker dolžnik ni navedel nobenega pravno relevantnega dejstva v ugovoru zoper izpodbijani sklep, je bilo potrebno ugovor kot neutemeljen zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje po 2. točki 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 43/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-27

izvršilni stroški - izvršilni stroški - potrebni stroški

Ker ne drži, da bi bil dolžnik sporno terjatev poravnal še pred vložitivjo izvršilnega predloga je odločitev prvostopnega sodišča pravilno oprta na določilo 1. odst. 154. čl., v zvezi s 1. odst. 158. čl. ZPP/99 in 15. čl. ZIZ, po katerem mora dolžnik upniku plačati njegove izvršilne stroške tudi takrat, ko dolžnik tekom postopka izpolni upnikovo terjatve.

Pritožba se zavrne in se prvostopni sklep v izpodbijani 3. točki izreka potrdi.

Sodišče prve stopnje je odločilo, da mora dolžnik plačati dolžniku (pravilno upniku) 8.839,91 SIT s pripadki (1. tč. izreka), dovolilo izvršbo za poplačilo v tč. 1. izreka sklepa navedene terjatve (2. tč.

izreka), upniku priznalo izvršilne stroške v znesku 48.059,00 SIT (3. tč. izreka) in v umaknjenem delu izvršbo ustavilo (4. tč. izreka).

Proti odločitvi o izvršilnih stroških (3. tč. izreka) je dolžnik vložil pravočasen ugovor. V njem navaja, da iz dokazov, ki jih je predložil upnik, izhaja, da je bi dolg poravnan še pred vložitvijo izvršilega predloga. Z upnikom se je dogovoril za odložitev plačila.

Ker mu nihče ni omenil predmetnega postopka, je pripravljen plačati le glavnico, ne pa tudi izvršilnih stroškov.

Skladno z določilom 2. odst. 53. čl. ZIZ je pritožbeno sodišče dolžnikov ugovor obravnavalo kot pritožbo.

Predlog za izvršbo zaradi izterjave 587.036,20 SIT s pripadki je upnik vložil dne 8.3.1999. Kasneje je zahtevek dvakrat skrčil. V prvem umiku je navedel, da je dolžnik del terjatve poravnal dne 7.4.1999, del dne 30.4.1999, v drugem umiku pa, da je del terjatve poravnal še dne 17.5.1999. Glede na navedeno ne drži, da bi bil dolžnik sporno terjatev poravnal še pred vložitivjo izvršilnega predloga, kaj takega pa tudi ne izhaja iz predloženih listin. Zato je odločitev prvostopnega sodišča pravilno oprta na določilo 1. odst.

154. čl., v zvezi s 1. odst. 158. čl. ZPP/99 in 15. čl. ZIZ, po katerem mora dolžnik upniku plačati njegove izvršilne stroške tudi takrat, ko dolžnik tekom postopka izpolni upnikovo terjatev.

Okoliščina, da je dolžnik za vložen predlog za izvršbo izvedel šele po izvršenih delnih plačilih (dne 18.10.1999), ne more pripeljati do drugačne odločitve.

Ker torej uveljavljeni pritožbeni razlog ni podan, v okviru uradnega preizkusa izpodbijanega dela sklepa pa pritožbeno sodišče ni zaznalo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl.

ZPP/99, v zvezi s 15. čl. ZIZ), je pritožbo kot neutemlejeno zavrnilo in sklep v izpodbijanem delu potrdilo (2. tč. 365. čl ZPP, v zvezi s 15. čl. ZIZ).

ZIZ člen 15,  15.  ZPP člen 154,  154/1,  158,  154,  154/1,  158.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1304/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-18

nedovoljena pritožba - pravica do pritožbe - pooblaščenec

Pritožnik ni ne dolžnik v tem izvršilnem postopku oziroma njegov zakoniti zastopnik, ne pooblaščenec dolžnika, zato je njegova pritožba nedovoljena. Pooblastilo za razpolaganje s sredstvi na žiro računu pri Agenciji za plačilni promet ni obenem tudi pooblastilo za zastopanje v izvršilnem (ali sploh katerem) postopku.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugovor zavrglo kot nepopoln in nedovoljen, ker dolžnik v postavljenem roku ni predložil pooblastila zakonitega zastopnika.

V pravočasni pritožbi je pritožnik navedel, da je pravočasno dostavil fotokopijo deponiranih podpisov pooblaščenih oseb pri Agenciji za plačilni promet.

Pravico vložiti pritožbo zoper sklep imajo stranke postopka (1. odst.

333. člena ZPP v zvezi z 366. členom ZPP, oba v zvezi s 15. členom ZIZ); v izvršilnem postopku sta to upnik in dolžnik (prim. 4. tč. 16. člena ZIZ). Ker smejo tudi v izvršilnem postopku stranke opravljati dejanja po pooblaščencu (prim. 86. člen ZPP), lahko seveda tudi pooblaščenec vloži pritožbo (prim. 96. člen ZPP).

Pritožnik pa ni niti dolžnik v tem izvršilnem postopku oziroma njegov zakoniti zastopnik, niti (pravdni) pooblaščenec. Dolžnik je pravna oseba, ki ga po podatkih sodnega registra zastopata P. V. in U. E., ki pa pritožnika po podatkih v spisu nista pooblastila za zastopanje v tej izvršilni zadevi. Pritožnik zato zmotno navaja v pritožbi, da je pooblastilo predložil pravočasno. Sodišče druge stopnje mu pojasnjuje, da pooblastilo za razpolaganje s sredstvi na žiro računu pri Agenciji za plačilni promet ni obenem tudi pooblastilo za zastopanje v izvršilnem (ali sploh katerem) postopku; gre za dve popolnoma različni pooblastili.

Ker pritožnik tako ni oseba s pravico vložiti pritožbo zoper izpodbijani sklep (3. odst. 343. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP, oba v zvezi s 15. členom ZIZ) je bilo potrebno pritožbo kot nedovoljeno zavreči (1. odst. 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZPP člen 86,  333,  333/1,  343,  343/3,  86,  333,  333/1,  343,  343/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1272/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-06

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor

Če dolžnik navede, da ugovarja zoper sklep o izvršbi in predlaga razveljavitev, tak ugovor ni obrazložen in je zato pritožbeno sodišče ugovor zavrnilo in sklep o izvršbi potrdilo.

Ugovor se zavrne in se potrdi sklep o izvršbi sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine zaradi izterjave 257.000,00 SIT.

Dolžnik je zoper sklep o izvršbi ugovarjal in predlagal, da ga sodišče v celoti razveljavi in naloži stroške postopka v plačilo upniku.

Sodišče prve stopnje je dolžnikov ugovor na podlagi 5. odstavka 62. člena ZIZ (Ur.l. RS 50/98) poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi, ker je štelo, da ugovor dolžnika ni obrazložen skladno z določili ZIZ.

Po določilu 2. odstavka 53. člena ZIZ mora biti ugovor obrazložen. V ugovoru mora dolžnik navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje kot neutemeljen. Dolžnik v svojem ugovoru ni niti navedel dejstev niti predlagal dokazov. Tak ugovor je sodišče prve stopnje pravilno ocenilo kot neobrazložen in s tem tudi neutemeljen, ter ga je zato pravilno poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi. Pritožbeno sodišče ocenjuje, da je ugovor v resnici neobrazložen in zato tudi ni utemeljen v smislu 2. odstavka 53. člena ZIZ, zato ga je bilo potrebno zavrniti in potrditi sklep o izvršbi sodišča prve stopnje po 2. točki 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/5,  53,  53/2,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1332/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-11

Ker je bil sklep o izvršbi najprej pomotoma vročen tretji osebi in ne dolžniku, je bil ugovor, ki je bil vložen v roku osmih dni od (pravilnega) prejema sklepa s strani dolžnika, pravočasen.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugovor zavrglo kot prepozen. Dolžnik naj bi namreč sklep o izvršbi prejel dne 7.9.1999, medtem ko naj bi ugovor vložil dne 20.9.1999, to je po preteku zakonskega osemdnevnega roka.

V pravočasni pritožbi je dolžnik navedel, da je sklep o izvršbi (s poštno oznako R 4270 Jesenice 1792) prejel šele dne 9.9.1999, kar izhaja iz priloženega potrdila Pošte Slovenije d.o.o.. Dne 7.9.1999 je sklep o izvršbi pomotoma sprejel nepooblaščeni tretji, nakar je bila poštna pošiljka vrnjena pošti in dne 9.9.1999 jo je prevzela pooblaščena oseba dolžnika. Zato je bil ugovor dne 17.9.1999 vložen pravočasno.

Iz povratnice, pripete k list. št. 6, je razvidno, da je bil sklep o izvršbi, opr. št. Ig 99/00360 z dne 2.9.1999 (številka poštne pošiljke 1792), dne 7.9.1999 vročen. Vendar pa pritožbena navedba, da vročitev navedenega sklepa o izvršbi tega dne (dne 7.9.1999) ni bila opravljena pooblaščeni osebi dolžnika, drži, saj iz pritožbi priložene listine (izdajnice - priloga B4) izhaja, da je bila poštna pošiljka s št. 1792 dne 7.9.1999 vročena (po pooblaščencu) Srednji šoli Jesenice in ne dolžniku. Glede na izdajnico (priloga B5) je bila poštna pošiljka s št. 1792 (sklep o izvršbi opr. št. Ig 99/00360 z dne 2.9.1999) nato dne 9.9.1999 vročena oziroma jo je prevzela pooblaščena oseba (priloga B5) dolžnika (v skladu z 2. odst. 133. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ), kar je potrdila (priloga B3) tudi Pošta Slovenije d.o.o., PE Kranj, Pošta Jesenice (tj. pošta v smislu 1. odst. 132. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

Rok za vložitev ugovora osem dni (3. odst. 9. člena ZIZ) je tako začel teči dne 10.9.1999 in se iztekel dne 17.9.1999 (2. odst. 111. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ), zato je bil ugovor (redna št.

4), ki je bil vložen dne 17.9.1999 (in ne dne 20.9.1999, kot je po očitni pomoti navedeno v izpodbijanem sklepu, saj je iz sodnega žiga na ugovoru razvidno, da je bil(o) "poslan(o) po pošti priporočeno na recepis dne 17.9.99, št. R 9391 Kranj"), pravočasen.

Odločitev sodišča prve stopnje o zavrženju ugovora je bila nepravilna, zato je bilo treba izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v nov postopek (3. tč. 365. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo (3. odst. 165. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 9,  9/3,  9,  9/3.  ZPP člen 132,  132/1,  133,  133/2,  132,  132/1,  133,  133/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1331/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-18

Po določbi 4. odst. 40. člena ZIZ se šteje, da je upnik predlog za izvršbo umaknil, če taksa ni plačana v roku, ki ga postavi sodišče in ne v primeru, če upnik v tem roku ne predloži dokazila o plačani taksi.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da upnik v odrejenem roku 15 dni predloga za izvršbo ni dopolnil s predložitvijo potrdila o plačani taksi, zato je v skladu s 4. odst. 40. člena zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) štelo, da je predlog za izvršbo umaknjen.

Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je bila taksa plačana dne 4.12.1998, kar dokazuje s priloženo dokumentacijo.

Po 4. odst. 40. člena ZIZ mora biti taksa za predlog za izvršbo plačana ob vložitvi predloga, sicer sodišče s takim predlogom ravna smiselno kot z nepopolno vlogo; tj. pozove vložnika, da naj predlog za izvršbo dopolni tako, da plača takso v naknadnem roku (iz 4. odst.

Iz podatkov v spisu je razvidno, da je sodišče prve stopnje s sklepom z dne 30.11.1998 (redna št. 2) pozvalo upnika naj v roku 15 dni dopolni predlog za izvršbo tako, da sodišču predloži dokazilo o plačani taksi. Iz povratnice pripete k temu sklepu izhaja, da je upnik navedeni sklep prejel dne 03.12.1998. Iz pritožbi priložene listine - razčlenitev prometa denarnih sredstev v breme računa (list.

št. 7) pa je razvidno, da je upnik plačal dolgovano takso dne 04.12.1998, torej v okviru postavljenega petnajstdnevnega roka od prejema navedenega sklepa, kot to zahteva določba 4. odst. 40. člena ZIZ.

Sodišče prve stopnje je zato napačno uporabilo 4. odst. 40. člena ZIZ, ker je štelo predlog za izvršbo umaknjen, ker upnik ni predložil dokazila o plačani taksi v postavljenem roku. Po tem odstavku se namreč šteje, da je upnik predlog za izvršbo umaknil, če taksa ni plačana v naknadnem roku, ki ga postavi sodišče in ne v primeru, če upnik v tem roku ne predloži dokazila o plačani taksi.

Zaradi zmotne uporabe določb ZIZ sodišča prve stopnje, je sodišče druge stopnje zato pritožbi ugodilo in na podlagi 3. tč. 380. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP/77) v zvezi s 15. členom ZIZ izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1358/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-20

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor dolžnika

Dolžnik ni postavil dovolj določnih trditev, s katerimi bi izpodbijal sklep o izvršbi, saj ni navedel, kdaj in s kom se je dogovoril za zamik plačil ter kdaj naj bi potekel rok za plačilo po zatrjevanem dogovoru. Za svoje trditve o zamiku plačil tudi ni predložil nobenih relevantnih dokazov, zato dolžnik ugovora ni obrazložil v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ.

Ugovor se zavrne in se potrdi sklep o izvršbi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom dovolilo zoper dolžnika izvršbo na podlagi verodostojne listine zaradi izterjave terjatve 26.388,90 SIT s pripadki.

Dolžnik je zoper sklep pravočasno ugovarjal in navedel, da je bil z upnikom dogovorjen zamik plačil, zato ni pravne podlage za zaračunavanje zamudnih obresti.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je dolžnikov ugovor neobrazložen v skladu z določili 2. odst. 53. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) in ga po 5. odst. 62. čl. ZIZ poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi.

Drugi odstavek 53. čl. ZIZ nalaga dolžniku, da svoj ugovor zoper sklep o izvršbi obrazloži, to je, da navede pravno relevantna dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predloži tudi ustrezne dokaze za tako zatrjevana dejstva. Če dolžnik zgoraj navedenim zahtevam ne zadosti, se njegov ugovor šteje za neutemeljen. Omenjeno določilo je treba razlagati tako, da mora dolžnik navesti in dokazovati tista dejstva, ki preprečujejo izvršbo v smislu 55. čl. ZIZ oziroma ki bi - če bi se izkazala za resnična - lahko pripeljala do zavrnitve tožbenega zahtevka v pravdi.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da dolžnik ni postavil dovolj določnih trditev, s katerimi bi izpodbijal sklep o izvršbi, saj sploh ni navedel, kdaj in s kom se je dogovoril za zamik plačil ter kdaj naj bi potekel rok za plačilo po zatrjevanem dogovoru. Prav tako dolžnik za svoje trditve o zamiku plačil ni predložil nobenih relevantnih dokazov. Ugovoru je priložil samo listine, ki jih je prejel od sodišča - predlog za izvršbo, sklep o izvršbi in upnikove obračune obresti (priloge B1-B4), iz navedenih listin pa ne izhaja nikakršen dogovor o zamiku plačila. Tako pritožbeno sodišče ugotavlja, da dolžnik ni obrazložil svojega ugovora v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ, čeprav je bil s pravnim poukom na sklepu o izvršbi na to svojo dolžnost izrecno opozorjen. Zato se pritožbeno sodišče strinja z odločitvijo sodišča prve stopnje, da dolžnikov ugovor ni obrazložen v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ.

Ker pritožbeno sodišče tudi pri preizkusu odločbe po uradni dolžnosti v skladu z določbami 2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ ni ugotovilo kršitev, je na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ ugovor zavrnilo kot neutemeljen in potrdilo sklep sodišča prve stopnje o izvršbi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1311/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-20

predlog za izvršbo - vsebina predloga - potrdilo o plačilu sodne takse - plačilo sodne takse - nepopolna vloga - presumpcija umika

4. odst. 40. čl. ZIZ določa, da se predlog za izvršbo šteje za umaknjen v primeru, če taksa ni plačana in ne v primeru, če upnik ne predloži dokazila o plačilu takse. Ker je upnik takso plačal v okviru postavljenega petnajstdnevnega roka, ni bilo podlage za odločitev sodišča prve stopnje o presumpciji umika.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je s sklepom dne 16.8.1999 pozvalo upnika, naj v 15 dneh dopolni svoj predlog za izvršbo s predložitvijo potrdila o plačilu sodne takse, sicer bo sodišče predlog štelo za umaknjen. Z izpodbijanim sklepom je sodišče ugotovilo, da dolžnik ni predložil zahtevanih dokazil in ustavilo izvršbo s sklicevanjem na 4. odst. 40. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ).

Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je takso plačal dne 24.8.1999, kar dokazuje s potrdilom o plačilu preko računalniškega sistema SKB NET (priloga A6).

Sodišče prve stopnje je po ugotovitvah sodišča druge stopnje napačno tolmačilo določbo 4. odst. 40. čl. ZIZ. Omenjeni odstavek določa, da se predlog za izvršbo šteje za umaknjen v primeru, če taksa ni plačana in ne v primeru, če upnik ne predloži dokazila o plačilu takse. Iz povratnice, pripete k predlogu za izvršbo na list. št. 3 izhaja, da sta bila sklep s pozivom na plačilo takse z dne 16.8.1999 ter opomin upniku vročena dne 21.8.1999. Iz iztisa spletne strani računalniškega bančnega sistema SKB NET - Informacija o plačilu, opravljenem preko SKB NET-a v prilogi A6 - je razvidno, da je upnik sodno takso v obravnavani izvršilni zadevi plačal dne 24.8.1999, torej v okviru postavljenega petnajstdnevnega roka. Upnik je s tem izpolnil zahteve, ki mu jih nalaga 4. odst. 40. čl. ZIZ, zato ni bilo podlage za odločitev sodišča prve stopnje o presumpciji umika.

Ker je prvostopenjsko sodišče napačno uporabilo določbe ZIZ, je pritožbeno sodišče upnikovi pritožbi ugodilo in na podlagi 3. točke 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.