TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSK sklep Cp 1427/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-10-20

Kadar ima stranka v postopku pooblaščenca, se pisanja vročajo njemu. Preklic pooblastila velja le za naprej. Vročitev pisanja pooblaščencu namesto stranki osebno zato ne predstavlja nezakonitega postopanja, zaradi katerega naj ne bi bila dana stranki možnost obravnavanja pred sodiščem.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopno sodišče je z izpodbijanim sklepom zavrglo toženkin predlog za obnovo postopka, ki ga je toženka utemeljevala s trditvijo, da ji sodišče z nezakonitim postopanjem ni dalo možnosti obravnavanja pred sodiščem, ker ji kljub izrecnemu zahtevku po vročanju vseh listin in pisanj njej osebno (čeprav je pooblastila tudi odvetnika) sodba v uvodoma navedeni zadevi ni bila vročena. Prvostopno sodišče je ugotovilo, da je bila vročitev sodbe opravljena na način, predpisan v Zakonu o pravdnem postopku (ZPP).

Zoper sklep o zavrženju predloga za obnovo postopka se pritožuje toženka. V pritožbi navaja, da je sklep sodišča prve stopnje nezakonit. Ponavlja, da je že dne ... pisno zahtevala od sodišča, naj ji osebno vroča vsa pisanja, njej pa še vedno ni bila opravljena vročitev sodbe z dne .... V dopolnitvi pritožbe z dne ... pa še navaja, da se pritožuje tudi zato, ker je terjatev tožeče stranke napačno preračunana v tolarje.

Dopolnitev pritožbe z dne ... je vložena po poteku 15-dnevnega pritožbenega roka in je zato ni mogoče upoštevati kot sestavni del pravočasne pritožbe zoper sklep z dne .... Sicer pa pritožbeno sodišče ugotavlja, da je tudi pravočasno vložena pritožba neutemeljena. Iz spisovnih podatkov izhaja, da je toženko v postopku zastopal odvetnik I.M., kateremu je toženka preklicala pooblastilo šele ..., saj iz njenega dopisa z navedenim datumom izhaja, da odvetniku preklicuje pooblastilo od tega dne dalje. To pa je bilo že po vročitvi sodbe, saj je bila sodba v uvodoma navedeni zadevi toženkinemu pooblaščencu vročena že dne .... To vročitev je sodišče opravilo v skladu s 138. členom ZPP, ki določa, da v primeru, ko ima stranka pooblaščenca, se pisanja vročajo njemu, razen v primeru, če je v zakonu določeno drugače. Poleg tega je bila tožba v zadevi vložena šele dne ..., in tudi zato obvestilo iz leta ..., ki ga v obravnavanem spisu ni, in na katerega se sklicuje toženka, v tej zadevi ne more imeti nikakršnega vpliva. Nenazadnje pa tudi iz pooblastila odvetniku, datiranega z dnem ..., ne izhaja kakršnakoli omejitev pooblastila zgolj za posamezna pravdna dejanja.

Glede na navedeno torej pritožba tožene stranke ni utemeljena, zato jo je pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 380. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 370/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-10-19

izvršitev dejanj zavarovanja - sklep o izdaji začasne odredbe - pravni učinki

Sklep o začasni odredbi ima učinek sklepa o izvršbi. Zato sodišče, ki je sklep o začasni odredbi izdalo, le-tega odstopi izvršilnemu sodišču, ki izvede neposredna dejanja zavarovanja.

Pritožba dolžnika se kot neutemeljena zavrne in se p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor dolžnika kot neutemeljen.

Proti temu sklepu je vložil dolžnik pritožbo, v kateri zatrjuje, da je izvršilni naslov v tej zadevi pomankljiv, saj nima sredstva in predmeta izvršbe v skladu s 40. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) kot obvezne sestavine izvršilnega predloga.

Izvršilni predlog, ki teh sestavin nima, pa je potrebno zavrniti oziroma zavreči. Dolžnik se v ugovoru ni spustil v presojo izvršilnega naslova, ampak zgolj v izvršilni predlog in sestavine le-tega ter posledično seveda pravilnost tega sklepa. Predlaga razveljavitev sklepa.

Sodišče prve stopnje je sicer povsem brez potrebe na podlagi sklepa o začasni odredbi, ki je bil izdan v postopku pred delovnim sodiščem, izdalo v konkretni zadevi še poseben sklep o izvršbi. Ta sklep je bil izdan še v času veljavnosti Zakona o izvršilnem postopku (ZIP), ko je praksa sodišč bila različna in so nekatera sodišča na podlagi sklepa o začasni odredbi posebej izdajala še sklep o izvršbi. Ta praksa je s sprejemom določbe 268. člena ZIZ prekinjena, saj je v novem zakonu povsem jasno določeno, da ima sklep o začasni odredbi učinek sklepa o izvršbi. Sodišče, ki je sklep o začasni odredbi izdalo, le-tega odstopi izvršilnemu sodišču, da izvede neposredno dejanja izvršbe oziroma zavarovanja. V predlogu za izvršbo je upnica predlagala le izvedbo neposrednih dejanj zavarovanja, ki so precizirana v sklepu o začasni odredbi, saj je že v sklepu o začasni odredbi določeno, da uradna oseba označi predmete, ki predstavljajo predmet zavarovanja upničine terjatve in ki sicer ostanejo v hrambi pri dolžniku. Ne držijo zato pritožbene navedbe, da je bil predlog za izvršbo pomanjkljiv ter je iz tega razloga pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo dolžnika zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. odst. 380. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s členom 15 ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 1418/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-10-19

Nagrada odvetniku za sestavo odgovora na tožbo, ki je po vsebini enak laičnemu odgovoru na tožbo, ki ga je predhodno podala stranka sama, ne predstavlja potrebnih stroškov v smislu 155. člena ZPP.

Pritožbi tožeče stranke se ugodi in se zato sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da je dolžna tožeča stranka povrniti toženi stranki namesto v izpodbijanem sklepu določenih .....

SIT stroškov postopka, le stroške v višini ..... SIT, višji zahtevek pa se zavrne.

Prvostopno sodišče je po tem, ko je postopek v uvodoma navedeni pravdni zadevi ustavilo, s sklepom z dne ... odločilo še o stroških postopka. Tožeči stranki je naložilo, da je dolžna povrniti toženi stranki ... SIT pravdnih stroškov, zahtevek za povrnitev višjih stroškov postopka pa zavrnilo.

Zoper odločitev se pritožuje tožeča stranka, ki v pritožbi navaja, da je prvostopno sodišče nepravilno priznalo toženi stranki tudi stroške za sestavo odgovora na tožbo v višini 20 odvetniških točk, saj je odgovor na tožbo dne ... podala stranka sama z laično vlogo.

Iz spisovnih podatkov izhaja, da je tožena stranka dne ... podala pisni odgovor na tožbo, v katerem je navedla, da so navedbe tožeče stranke pod točko I pravilne, ostale navedbe pa ne, ker naj bi toženec še naprej uporabljal stanovanje v K., v ... ulici št. .., katerega izpraznitev je zahtevala tožeča stranka s tožbo, le da je občasno živel pri prijateljici v N.G. zaradi zelo slabega zdravstvenega stanja. Dne ... pa je v imenu toženca podal odgovor na tožbo njegov pooblaščenec - odvetnik, ki je v vlogi podal vsebinsko identične (čeprav po obsegu skromnejše) navedbe, zaradi katerih naj bi bil zahtevek tožeče stranke neutemeljen. Ker po 1. odst. 155. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) sodišče pri odločanju o tem, kateri stroški naj se povrnejo stranki, upošteva samo tiste stroške, ki so bili potrebni za pravdo, pritožbeno sodišče ugotavlja, da odgovor na tožbo, vložen po odvetniku, ki je po vsebini enak laičnemu odgovoru na tožbo, ki ga je pred tem podala stranka osebno, ne predstavlja vloge, potrebne za ta pravdni postopek in s tem tudi ne potrebnih stroškov. O potrebnosti stroškov namreč odloči sodišče po skrbni presoji vseh okoliščin. Zato je pritožbeno sodišče pritožbi tožeče stranke ugodilo in sklep sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je zahtevek tožene stranke za povrnitev stroškov sestave odgovora na tožbo po Odvetniški tarifi zavrnilo oziroma odločilo, da je tožeča stranka dolžna povrniti toženi stranki za ... SIT manj stroškov postopka, kot ji je to priznalo prvostopno sodišče (3. točka 380. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 1438/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-10-19

Povratnica je listina, ki dokazuje resničnost tistega, kar se v njej potrjuje, to je vročitev naslovniku, naslovnik pa ima možnost dokazovati nasprotno.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče zavrglo pritožbo toženke, ki jo je le-ta dne ... vložila zoper sodbo, izdano v uvodoma navedeni pravdni zadevi dne .... Ugotovilo je, da je bila pritožba vložena po poteku 15-dnevnega pritožbenega roka.

Zoper ta sklep se pritožuje toženka. V pritožbi navaja, da je pritožbo poslala v okviru pritožbenega roka, upoštevajoč kot datum prejema dan, ko je sodbo dejansko dobila. Povratnico, ki izkazuje prejem sodbe v spisu, je namreč podpisal njen mož in se ji zlagal glede datuma prejema. To naj bi storil zato, ker je s pritožnico v sporu.

Povratnica v spisu, ki izkazuje vročitev sodbe z dne ..., dokazuje vročitev naslovnici I.V. z dnem ... Pritožbeno sodišče glede na celo vrsto povratnic v spisu, ki izkazujejo vročitev posameznih listin toženki in glede na njene podpise na samih vlogah, nima nikakršnega razloga za dvom v identičnost tega podpisa. Pritožbena trditev, da je povratnico, ki izkazuje vročitev sodbe, prejel pritožničin mož, je zato neprepričljiva. Ker gre pri povratnici za listino, ki dokazuje resničnost tistega, kar se v njej potrjuje, ima sicer možnost pritožnica dokazovati nasprotno. Vendar pa kakšnega dokaza za svojo trditev ne ponuja. S pavšalno trditvijo, da je pritožbo poslala v "pravem roku, kot je zadevo dobila", zato ne more uspeti.

Pritožbeno sodišče je zato zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 380. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 1412/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-10-06

pravdni stroški - izvršljivost stroškovne odločitve

Odločitve, da vsaka stranka nosi polovico stroškov postopka, nima podlage v odločitvah ZPP. Taka odločitev ni izvršljiva (primerna za izvršbo), saj ne obsega obsega in časa izpolnitve obveznosti - iz take odločitve za toženo stranko ne sledijo nikakršne obveznosti.

Pritožba tožene stranke se kot neutemeljena zavrne in p o t r d i izpodbijana odločitev o stroških sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je s sodbo zakonsko zvezo pravdnih strank razvezalo, mladoletno hčer pravdnih strank dodelilo v varstvo in vzgojo toženki, tožniku pa naložilo, da za mladoletno hčerko plačuje mesečno preživnino v višini 18.000,00 SIT od 9.2.1998 dalje, hkrati pa odločilo tudi, da vsaka stranka nosi polovico stroškov postopka.

Zoper stroškovno odločitev se pritožuje tožena stranka, ki v pritožbi opozarja, da s svojim nizkim osebnim dohodkom v celoti preživlja sebe in hčerko in zato nima prihrankov, s katerimi bi krila nastale sodne stroške. Zaradi življenjskih razmer je tudi sama razmišljala o vložitvi tožbe za razvezo zakonske zveze, vendar se ravno zaradi bojazni previsokih sodnih stroškov za to ni odločila. Glede na to, da je tožnik vložitelj tožbe za razvezo zakonske zveze, predlaga, da tudi sam krije stroške postopka oziroma se njo oprosti plačila stroškov.

Res je sicer tudi po oceni pritožbenega sodišča zgrešena stroškovna odločitev sodišča prve stopnje, ko je odločilo, da vsaka stranka nosi polovico stroškov postopka, vendar taka (stroškovna) odločitev sodišča prve stopnje ni le neizvršljiva, temveč tudi iz take stroškovne odločitve za toženko ne sledijo ustrezne stroškovne posledice, oziroma na podlagi take stroškovne odločitve toženka ni zavezana k plačilu kakšnih stroškov postopka. Na podlagi odločitve, da vsaka stranka nosi polovico stroškov postopka na toženko ne preide obveznost plačila sodnih taks (za tožbo in sodbo), saj je to zakonita obveznost tožnika (po Zakonu o sodnih taksah - ZST), pooblaščenec tožnika pa na podlagi take odločitve tudi nima kakšne terjatve zoper toženo stranko, kot tudi ne tožnik. Res bi bila pravilna odločitev, da pravdni stranki trpita vsaka svoje pravdne stroške, ker pa iz stroškovne odločitve, da vsaka stranka nosi polovico stroškov postopka, za toženko ne sledi kakšna stroškovna sankcija, je na podlagi 2. tč. 380. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijano stroškovno odločitev sodišča prve stopnje.

ZPP (1977) člen 154, 154/2. ZIZ člen 21, 21/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 1432/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-10-06

razveljavitev sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine

Izvršilno sodišče ni pristojno za presojo utemeljenosti terjatve upnika. To je prepuščeno pravdnemu sodišču v nadaljevanju postopka.

Pritožba upnice se kot neutemeljena zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom sklep o izvršbi razveljavilo v delu, s katerim je bila dovoljena izvršba, to je v 2. točki izreka ter odločilo, da bo o zahtevku in stroških sodišče odločalo v pravdnem postopku. Tako odločitev je sodišče prve stopnje utemeljilo na podlagi vloženega obrazloženega ugovora dolžnika ter 2. odst. 62. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ).

Zoper sklep se pritožuje upnica, ki v pritožbi obširno opisuje, na kakšni podlagi je zoper dolžnika vložila predlog za izdajo sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine, to je podlago terjatve zoper toženo stranko in izstavitve računa št. ..... ter utemeljuje in dokazuje utemeljenost zahtevka zoper dolžnika.

Postopek pri ugovoru zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine ureja 62. čl. ZIZ. Če dolžnik tak sklep o izvršbi (na podlagi verodostojne listine) izpodbija v celoti ali samo v delu, v katerem mu je bilo naloženo, naj terjatev plača, razveljavi sodišče sklep o izvršbi v delu, v katerem je dovolilo izvršbo in opravljena izvršilna dejanja, nato pa nadaljuje postopek kot pri ugovoru zoper plačilni nalog. Izvršilno sodišče tako ni pristojno za presojo utemeljenosti terjatve upnice, temveč je to prepuščeno pravdnemu postopku, ki se bo nadaljeval na podlagi izpodbijanega sklepa sodišča prve stopnje.

Pritožbene trditve upnice so tako povsem pravno nepomembne v tej fazi postopka, pač pa jih bo potrebno upoštevati v nadaljnjem teku postopka. Izpodbijani sklep je tako povsem pravilen in zakonit v dejanskem in pravnem pogledu in ker pri odločanju sodišče prve stopnje ni zagrešilo kakšne uradoma upoštevne bistvene kršitve določb postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče na podlagi 2. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s čl. 15 ZIZ pritožbo upnice kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sodba Cp 1366/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-10-06

meje preizkusa sodbe sodišča prve stopnje

Pritožbeno sodišče preizkusi izpodbijano sodbo glede dejanskega stanja v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi.

Pritožba tožene stranke se kot neutemeljena zavrne in p o t r d i izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje sklep o izvršbi vzdržalo v veljavi v 1. in 3. točki izreka, tožencu pa še naložilo, da tožeči stranki povrne njene pravdne stroške v znesku 28.356,00 SIT v 15 dneh pod izvršbo. Toženca je tako zavezalo k plačilu denarne terjatve upnika v višini 283.167,50 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznega računa dalje do plačila ter k plačilu stroškov izvršilnega postopka v višini 15.825,00 SIT.

Zoper sodbo se pritožuje toženec, ki meni, da je sodba nepravilna ter, da ni bilo razčiščeno pravo stanje stvari. Pritožuje se iz vseh razlogov po Zakonu o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) ter Zakonu o pravdnem postopku (ZPP) ter pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijano sodbo razveljavi.

Razen navržene pritožbene trditve o nerazjasnjenem in nerazčiščenem pravem stanju stvari toženec v pritožbi kakšnih konkretnih pritožbenih razlogov ne navaja. Po 2. odst. 365. čl. ZPP sodišče druge stopnje preizkusi sodbo prve stopnje v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri čemer pazi po uradni dolžnosti le na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. čl. ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Ker v obravnavani zadevi toženec kakšnih oprijemljivih razlogov v pritožbi ne navaja, je pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo preizkušalo zgolj glede bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. čl. ZPP in pravilne uporabe materialnega prava. Kakšne bistvene kršitve določb pravdnega postopka pritožbeno sodišče ni ugotovilo. Po oceni pritožbenega sodišča pa je sodišče prve stopnje tudi pravilno uporabilo materialno pravo, ko je tožencu naložilo, da poravna obveznosti tožeče stranke na podlago izstavljenih računov za plačilo telefonskih storitev in naročnine, pri čemer ni mogoče mimo dejstva, da tožena stranka dejansko ni sodišču prve stopnje predložila nobenega dokaza, s katerim bi utemeljila neplačilo računov ali ovrgla trditve tožeče stranke o obstoju zapadlih terjatev tožeče stranke. Na podlagi 368. čl. ZPP je zato pritožbeno sodišče povsem neutemeljeno pritožbo toženca zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 1386/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-10-06

obrazložitev ugovora zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine

Ugovor mora biti obrazložen, sicer se šteje kot neutemeljen tudi v primeru ugovora zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine

Pritožba dolžnika se kot neutemeljena zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep o izvršbi sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom o izvršbi na podlagi verodostojne listine je sodišče prve stopnje na predlog upnika dolžniku naložilo, da v roku 8 dni po vročitvi sklepa upniku poravna v predlogu navedeno terjatev, dovolilo predlagano izvršbo ter stroške upnika odmerilo na 6.075,00 SIT.

Zoper sklep je dolžnik vložil ugovor in pritožbo ter v vlogi navedel, da vlaga ugovor zoper izpodbijani sklep in ga izpodbija iz vseh razlogov in v celoti, razen zneska 17.840,00 SIT, katerega je res dolžan in ga bo poravnal. Vložil pa je tudi pritožbo zoper stroške, ki jih je sodišče določilo, razen dela stroškov, ki odpade na znesek 17.840,00 SIT.

Ker dolžnik ugovora zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine ni obrazložil v skladu s 53. čl. Zakona o pravnem postopku (ZIP), je sodišče prve stopnje v skladu s 5. odst. 62. čl. ZIP ugovor dolžnika poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi.

Po 2. odst. 53. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) mora biti ugovor obrazložen. V ugovoru mora dolžnik navesti dejstva, s katerim ga utemeljuje in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje kot neutemeljen. To velja tudi za ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine na podlagi 5. odst. 62. čl. ZIZ. Ker dolžnik ugovora ni obrazložil, velja zanj zakonska domneva neutemeljenosti, kar velja tudi za stroškovno odločitev, saj sklep o izvršbi, s katerim je predlogu za izvršbo ugodeno, lahko dolžnik izpodbija po 1. odst. 53. čl. ZIZ z ugovorom, razen če izpodbija samo odločitev o stroških, kar pomeni, da je posebna pritožba zoper stroškovno odločitev mogoča zgolj v primeru, ko se izpodbija zgolj odločitev o stroških. V obravnavanem primeru temu ni tako. Zato je tudi ugovor dolžnika zoper stroškovno odločitev šteti kot neutemeljen. Na podlagi 2. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s čl. 15 ZIZ je zato pritožbeno sodišče pritožbo dolžnika kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 108/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-10-06

Če toženec do konca glavne obravnave pripozna tožbeni zahtevek, izda sodišče odločbo, s katero tožbenemu zahtevku ugodi.

Pritožbo se zavrne kot neutemeljeno in zato p o t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je izdalo sklep na podlagi pripoznave v sporu zaradi motenja posesti stvari.

Tožena stranka se pritožuje proti navedeni sodni odločbi zaradi vseh pritožbenih razlogov in predlaga, da pritožbeno sodišče razveljavi izpodbijani sklep in zadevo vrne v ponovno odločanje prvostopnemu sodišču. Tožena stranka navaja,da ni pripoznala tožbenega zahtevka, temveč je le izjavila, da je navozila pesek, pripeljala betonsko cev in postavila lesonitno tablo z napisom, pri tem pa ni ovirala tožnice pri uporabi kamnitih stopnic. Tožnica je imela prost dostop do svoje nepremičnine in zato ni bilo podano motenje posesti. Tožba je bila vložena prepozno in bi jo zato sodišče moralo zavreči. Sodišče se lahko z ogledom kraja, kjer naj bi bilo storjeno motilno dejanje, prepriča o trditvah tožene stranke.

Toženca sta v vlogi z dne ... nedvoumno pripoznala tožbeni zahtevek.

Pripoznavo bi lahko preklicala, tudi brez privolitve tožnice, do izdaje izpodbijanega sklepa (4. odst. 373. čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP). Tega toženca nista naredila, nasprotno, na naroku dne ... sta celo ponovno potrdila pripoznavo zahtevka. Sodišče prve stopnje je zato pravilno uporabilo določbo 1. odst. 351. čl. ZPP in izdalo sklep na podlagi pripoznave. Pri tem je potrebno opozoriti, da v konkretnem primeru ne gre za zahtevek, s katerim stranke ne morejo razpolagati (2. odst. 331. čl. ZPP). Ker zato niso podani razlogi, ki jih tožena stranka izrecno zatrjuje v pritožbi in tudi ne razlogi, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti, je sodišče druge stopnje zavrnilo neutemeljeno pritožbo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (368. čl. v zvezi s 180. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.