VSL sklep I Cp 1605/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-12

Predlog za obnovo postopka po 1. točki in 10. točki 1. odst. 396. člena ZPP, ki ni bil vložen v 30 dneh, od kar je stranka zvedela za razloge in dokaza na podlagi katerih bi bila lahko izdana zanjo ugodnejša odločba, je vložen prepozno.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog tožene stranke za obnovo postopka, ki ga je vložila dne 5.8.1998. Ugotovilo je, da ni bil vložen v zakonitem roku po 1. točki 421. člena ZPP in da je nedovoljen, kot je tudi nedovoljen po 9. točki 421. člena ZPP, ker ne gre za nov dokaz.

Proti sklepu se je pritožila tožena stranka. Izpodbija ga zaradi bistvenih kršitev določb postopka. Prvostopenjskemu sodišču očita, da se zmotno sklicuje na 425. člen Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ker so razlogi za zavrženje predloga za obnovo postopka našteti v 398. členu novega ZPP. Predlog za obnovo postopka tako temelji na 10. točki 394. člena ZPP. Če bi bil dokaz, t.j. sklep O 217/77 z dne 20.2.1998 uporabljen v prejšnjem postopku, bi bila sodba za tožnika ugodna, ker gre za listino, ki je nobeno sodišče ne bi smelo prezreti. Če je sodišče prve stopnje ta sklep vpogledalo, ga je skrivoma, če pa ga je vpogledalo, bi ne moglo izdati take sodbe. Za vsebino sklepa O 217/77 z dne 20.2.1978 nista vedela niti tožena stranka niti pooblaščenec. Po tem sklepu je tožnica S. Š. postala lastnica celotne hiše brez izvzetja kakršnegakoli prostora v hiši. Če bi bil sodnik, ki je zadevo obravnaval vedel za ta sklep oziroma se spomnil, da ga je prav on izdal, bi tožnico zavrnil z njenim zahtevkom. Predlaga, da se zato izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne prvemu sodišču v novo odločanje o obnovi postopka. Glede na to pa, da se je vrednost spornega predmeta od vložitve tožbe v letu 1992 spremenila in sedaj znaša 9.000.000,00 SIT, kakor jo je ocenil izvedenec v drugem postopku, predlaga, da se iz razlogov ekonomičnosti in hudih očitkov Okrajnemu sodišču na Jesenicah in da na Okrožnem sodišču v Kranju ne bi sodili sodniki, ki so doslej razsojali v sporih za navedeni poslovni prostor, zadeva da kakemu drugemu sodišču.

Prav ima pritožba, da bi moralo sodišče prve stopnje, ko je odločalo o predlogu za obnovo postopka dne 13.9.1999, uporabiti Zakon o pravdnem postopku, objavljen v Uradnem listu RS št. 26/99, ki je stopil v veljavo 15. julija 1999, čeprav je bil predlog za obnovo postopka vložen 5.8.1998, torej še v času veljavnosti ZPP iz leta 1977. Kljub temu pa je odločitev sodišča prve stopnje, ko je zavrglo predlog za obnovo postopka, pravilna. Tožena stranka je zahtevala obnovo postopka iz razloga po 1. in 9. točki 421. člena preje veljavnega ZPP. To pa ustreza razlogom za obnovo postopka po 1. in 10. točki sedaj veljavnega 394. člena ZPP.

Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da je predlog za obnovo postopka po 1. točki vložen prepozno. Tožena stranka se sklicuje na sklep o dedovanju 0 217/77. Zatrjuje, da ga je prejela 3.8.1998, kar pa sodišče prepričljivo ugotavlja, da ne drži. Ta sklep je bil vpogledan na glavni obravnavi dne 5.4.1993 in 2.7.1993 ter se je tudi ves čas nahajal v spisu v prilogah pod C 2, toženec in njegov pooblaščenec pa sta bila vedno prisotna na glavnih obravnavah. Ker je potrebno predlog za obnovo postopka vložiti po 1. točki 396. člena ZPP v 30 dneh od dneva, ko je stranka zvedela za ta razlog, je očitno, da je uveljavljan prepozno, ne glede na to, da tudi ne bi bil utemeljen, glede na določbo 5. točke 70. člena ZPP, ker je sodnik, ki je zadevo obravnaval, jo obravnaval na prvi stopnji, kot je tudi na prvi stopji obravnaval zapuščinsko zadevo, v kateri je bil izdan sklep, na katerega se sedaj sklicuje. Očitno je torej, da ne gre za izločitev sodnika po tej točki. Izločitev po 6. točki, ki predpostavlja okoliščine, ki vzbujajo dvom o sodnikovi nepristranosti, kar tudi zatrjuje tožena stranka, pa ne pride v poštev, saj obnova postopka iz tega razloga po 1. točki 394. člena ni predvidena in je torej nedopustna.

Ker sklep o dedovanju O 217/77 glede na že zgoraj povedano, ni nov dokaz, za katerega bi tožena stranka izvedela šele 3.8.1988, ampak je zanj vedela že več let preje, tudi obnovitveni razlog po 10. tč. 394. čl. ZPP uveljavlja prepozno, pri tem, da to tudi ni nov dokaz.

Pritožbeno sodišče glede na vse to ugotavlja, da je sodišče prve stopnje pravilno predlog za obnovo zavrglo kot prepozen, za kar je imelo podlago v 398. členu ZPP. Pritožbo tožene stranke je zato pritožbeno sodišče kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo na podlagi 2. točke 365. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sodba X Ips 1478/2005, enako tudi X Ips 200/2006, X Ips 45/2007 in X Ips 217/2007X , Ips 1676/2005, X Ips