TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 1280/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-05

ugovor zoper sklep o izvršbi - neobrazložen ugovor

Dolžnik je v ugovoru navedel, da je zaradi plačila zneska 1,000.000,00 SIT upnikova terjatev v navedeni višini prenehala, vendar za to svojo trditev ni predložil nobenih dokazov. Takega ugovora zato v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ ni moč šteti za utemeljenega.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Zoper uvodoma citirani sklep, izdan na podlagi verodostojne listine, je dolžnik pravočasno ugovarjal, da je upnikovo terjatev delno že poravnal v znesku 1,000.000,00 SIT.

Ker je prvostopno sodišče ugovor štelo za neutemeljenega, ga je na podlagi 5. odst. 62. čl. ZIZ poslalo pritožbenemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi.

Po 2. odst. 53. čl. ZIZ mora dolžnik v ugovoru navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje in predložiti dokaze, sicer se šteje, da je ugovor neobrazložen in je kot tak neutemeljen. Kadar so torej pravno relevantna dejstva taka, da nosi dokazno breme dolžnik, mora predložiti tudi dokaze. Dolžnik je v ugovoru navedel, da je zaradi plačila zneska 1,000.000,00 SIT upnikova terjatev v navedeni višini prenehala, vendar za to svojo trditev ni predložil nobenih dokazov.

Takega ugovora zato v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ ni moč šteti za utemeljenega. Na navedeno posledico je bil dolžnik opozorjen že v pravnem pouku izpodbijanega sklepa.

Ker je prvostopno sodišče pravilno presodilo dolžnikov ugovor kot neutemeljenega, ni pa zagrešilo nobene kršitve, na katere po 2. odst.

350. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, je bilo potrebno pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in potrditi izvršilni sklep sodišča prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/5,  53,  53/2,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1013/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-05

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor

Zahteva za predložitev dokazov pomeni, da mora dolžnik ugovoru priložiti listine, na katere se sklicuje, oziroma navesti, zakaj jih ne more priložiti.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je na predlog upnika dne 12.05.1999 izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v smislu 23. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju - ZIZ).

Dolžnik je zoper navedeni sklep pravočasno ugovarjal. Navedel je, da je račun ... delno plačal, fotokopije virmanov pa bo sodišču predložil naknadno. Upniku je poslal dopis, da bo zaradi velikih likvidnostnih težav račun poravnal do konca leta 1999. Glede na to, da upnik predlogu ni ugovarjal, je menil, da se z njim strinja. Do uvedbe DDV-ja pa bo poravnal še preostali del dolga.

Sodišče prve stopnje je ugovor dolžnika, na podlagi 2. odst. 53. člena ZIZ, štelo za neutemeljenega in ga v skladu s 5. odst. 62. člena ZIZ poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi.

Sodišče druge stopnje je preverilo, ali je dolžnikov ugovor obrazložen v smislu določila 2. odst. 53. člena ZIZ. Po tej določbi mora dolžnik v ugovoru navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje.

Kadar so navedena dejstva takšna, da zanje nosi dokazno breme dolžnik, pa mora predložiti tudi dokaze, sicer se ugovor šteje za neobrazložen in je kot tak, glede na navedeno določilo ZIZ, neutemeljen. Dolžnik je v ugovoru navedel, da je račun ... delno plačal. Navedeno dejstvo je pravno relevantno in bi lahko pripeljalo do delne zavrnitve zahtevka, če bi se izkazalo za resnično.

Vendar pa zahteva za predložitev dokazov po 2. odst. 53. člena ZIZ dolžniku nalaga, da ugovoru priloži listine (v konkretnem primeru fotokopije virmanov), na katere se sklicuje oz. navede zakaj jih ne more priložiti. Fotokopij virmanov, ki bi dokazovali, da je bil račun delno plačan dolžnik ugovoru ni priložil in tudi ni pojasnil, zakaj tega ni mogel storiti. Tudi v zvezi z zatrjevanim dogovorom o odlogu plačila do konca leta 1999 dolžnik sodišču ni predložil nobenih dokazov. Takega ugovora pa ni moč šteti za obrazloženega v smislu določila 2. odst. 53. člena ZIZ. Zato je, kot je bilo že zapisano, ugovor neutemeljen.

Ob preizkusu izpodbijanega sklepa, pa sodišče druge stopnje tudi ni našlo bistvenih kršitev določb postopka, na katere je poleg pravilne uporabe materialnega prava dolžno paziti po uradni dolžnosti (2. odst. 365. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP/77 v zvezi s 15. členom ZIZ), zato je pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in izpodbijani sklep, na podlagi 2. točke 380. člena ZPP/77 v zvezi s 15. členom ZIZ, potrdilo.

Določbe ZPP/77 (Ur.l. SFRJ, št. 4/77, 36/77, 36/80, 69/82, 58/84, 74/87, 14/88, 57/89, 20/90 in 27/90) je sodišče druge stopnje uporabilo na podlagi 1. odst. 498. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS št. 26/99).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1315/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-05

Ugovor dolžnika je v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ obrazložen in s tem utemeljen, če v njem navede pravnorelevantna dejstva, ki bi v primeru, če se izkažejo za resnična, privedla do zavrnitve zahtevka. Kadar so ta dejstva taka, da zanje nosi dokazno breme dolžnik, pa mora ugovoru predložiti tudi dokaze. Neprevzem koledarčkov kot negativnega dejstva, dolžnik ne more dokazovati. Za utemeljenost ugovora v tej fazi postopka je v smislu citiranega določila ZIZ torej zadostovala navedena dolžnikova trditev.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z uvodoma citiranim sklepom je prvostopno sodišče ugodilo tožnikovemu ugovoru in izvršilni sklep razveljavilo v delu, v katerem je bila izvršba dovoljena, ter odločilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku.

Zoper navedeni sklep se je pravočasno pritožil upnik in navedel, da je dolžnik koledarčke za leto 1998 naročil v skupni količini 5000 komadov. 3000 komadov sicer res ni prevzel, vendar jih je naročil in naročila tudi ni storniral.

Dolžnik je ugovarjal plačilu koledarčkov, ker naj bi jih ne prejel.

Ugovor dolžnika je v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ obrazložen in s tem utemeljen, če v njem navede pravnorelevantna dejstva, ki bi v primeru, če se izkažejo za resnična, privedla do zavrnitve zahtevka.

Kadar so ta dejstva taka, da zanje nosi dokazno breme dolžnik, pa mora ugovoru predložiti tudi dokaze. Neprevzem koledarčkov kot negativnega dejstva, dolžnik ne more dokazovati. Za utemeljenost ugovora v tej fazi postopka je v smislu citiranega določila ZIZ torej zadostovala navedena dolžnikova trditev. Za svojo odločitev je prvostopno sodišče zato imelo podlago v 2. odst. 62. čl. ZIZ.

Utemeljenost svoje terjatve pa bo upnik lahko dokazoval v sledečem pravdnem postopku.

Ker pritožbeno sodišče tudi ni našlo kršitev, na katero je dolžno paziti po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP), je bilo potrebno na podlagi 2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/2,  62/5,  53,  53/2,  62,  62/2,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 39/00
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-25

predlog za izvršbo - domneva o umiku - plačilo sodne takse

Če upnik kljub pozivu sodišča v sodno odrejenem roku ni plačal sodne takse, se šteje, da je predlog za izvršbo umaknil.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da se šteje, da je predlog za izvršbo umaknjen. Tako je odločilo zato, ker upnik kljub opozorilu, naj predlog za izvršbo dopolni tako, da plača sodno takso, takse ni plačal.

Proti sklepu sodišča prve stopnje vlaga upnik pravočasno pritožbo zaradi smiselno zatrjevane bistvene kršitve določb postopka.

Pritožbenemu sodišču predlaga, naj pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi. V pritožbi trdi, da ni prejel sklepa, s katerim ga je sodišče pozvalo k plačilu takse. S tem v zvezi pojasnjuje, da prejem sklepa v pisarni ni evidentiran, da pa ga je lahko prejela delavka pisarne, ki pa je bila v spornem obdobju na bolniški.

Iz podatkov spisa in iz izpodbijanega sklepa sledi, da je sodišče s sklepom pozvalo upnika, naj predlog za izvršbo dopolni s plačilom sodne takse (4. odst. 40. čl. ZIZ). Ta sklep je bil upniku po podatkih spisa tudi vročen (povratnica speta k sklepu na r.št. 2).

Pritožbene trditve tega ne morejo omajati, saj iz njih sledi, da upnik dopušča možnost, da je sklep prejela delavka pisarne. Če pa je tako, je izpodbijani sklep pravilen. Upnik namreč, kot sam trdi v pritožbi, ni plačal takse v naknadnem, sodno odrejenem roku (4. odst.

40. čl. ZIZ). Okoliščine, ki jih navaja pritožnik v zvezi z neplačilom sodne takse, pa na drugačno presojo ne morejo vplivati.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče odločilo, kot je razvidno iz izreka sklepa (2. tč. 380. čl. ZPP/77 v zvezi s 15. čl. ZIZ).

Določbe ZPP/77 so uporabljene na podlagi 1. odst. 498. čl. ZPP/99 (Ur.l. RS 26/99).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1232/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-05

sklep o razveljavitvi dovolilnega dela sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine

Pritožnik v pritožbi oporeka resničnosti ugovornih trditev, česar pa v tem pritožbenem postopku ni moč presojati. Sporne dejanske okoliščine tega primera bo sodišče ugotavljalo v dokaznem postopku v pravdnem postopku, ki bo sledil izvršilnemu (prim. 2. tč. izpodbijanega sklepa).

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v 2. tč. izreka. Odločilo je še, da bo o zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku.

Proti temu sklepu je vložil pravočasno pritožbo upnik.

V pritožbi oporeka ugovornim navedbam. Smiselno predlaga, naj pritožbeno sodišče izpodbijani sklep spremeni tako, da ugovor zavrne.

Pritožnik sodišču prve stopnje ne očita, da bi nepravilno presodilo o vprašanju, ali je dolžnikov ugovor obrazložen v smislu 53. čl. ZIZ (v zvezi s 5. odst. 62. čl. ZIZ). Pritožnik v pritožbi oporeka resničnosti ugovornih trditev, česar pa v tem pritožbenem postopku ni moč presojati. Sporne dejanske okoliščine tega primera bo sodišče ugotavljalo v dokaznem postopku v pravdnem postopku, ki bo sledil izvršilnemu (prim. 2. tč. izpodbijanega sklepa). V tem bo sodišče upoštevalo upnikov odgovor na dolžnikov ugovor, kakor upnik tudi poimenuje obravnavano pritožbo.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče odločilo, kot je razvidno iz izreka tega sklepa (2. tč. 365. čl. ZPP/99 v zvezi s 15. čl. ZIZ), potem ko je ugotovilo, da niso podani razlogi, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. ZPP/99 v zvezi s 15. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1330/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-18

Po določbi 4. odst. 40. člena ZIZ se šteje, da je upnik predlog za izvršbo umaknil, če taksa ni plačana v roku, ki ga postavi sodišče in ne v primeru, če upnik v tem roku ne predloži dokazila o plačani taksi.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da upnik v odrejenem roku 15 dni predloga za izvršbo ni dopolnil s predložitvijo potrdila o plačani taksi; zato je v skladu s 4. odst. 40. člena zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) štelo, da je predlog za izvršbo umaknjen.

Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je bila taksa plačana dne 4.12.1998, kar dokazuje s priloženo dokumentacijo.

Po 4. odst. 40. člena ZIZ mora biti taksa za predlog za izvršbo plačana ob vložitvi predloga, sicer sodišče s takim predlogom ravna smiselno kot z nepopolno vlogo; tj. pozove vložnika, da predlog za izvršbo dopolni tako, da plača takso v naknadnem roku (iz 4. odst.

Iz podatkov v spisu je razvidno, da je sodišče prve stopnje s sklepom z dne 30.11.1998 (redna št. 2) pozvalo upnika, naj v roku 15 dni dopolni predlog za izvršbo tako, da sodišču predloži dokazilo o plačani taksi. Iz povratnice, pripete k temu sklepu, izhaja, da je upnik navedeni sklep prejel dne 03.12.1998. Iz pritožbi priložene listine - razčlenitve prometa denarnih sredstev v breme računa (list.

št. 7) pa izhaja, da je upnik plačal dolgovano takso dne 04.12.1998, torej v okviru postavljenega petnajstdnevnega roka od prejema navedenega sklepa, kot to zahteva določba 4. odst. 40. člena ZIZ.

Sodišče prve stopnje je torej napačno uporabilo 4. odst. 40. člena ZIZ, ko je štelo predlog za izvršbo umaknjen, ker upnik ni predložil dokazila o plačani taksi v postavljenem roku. Po tem določilu se namreč šteje, da je upnik predlog za izvršbo umaknil, če taksa ni plačana v naknadnem roku, ki ga postavi sodišče, in ne v primeru, če upnik v tem roku ne predloži dokazila o plačani taksi.

Zaradi zmotne uporabe določb ZIZ s strani sodišča prve stopnje je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in na podlagi 3. tč. 380. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP/77) v zvezi s 15. členom ZIZ izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1341/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-18

prepozen ugovor - netočno zapisan dan vročitve - dokaz

Dolžnik je vložil ugovor po izteku zakonsko določenega roka, zato je sodišče prve stopnje njegov ugovor pravilno štelo za prepozen in ga zavrglo. Tudi če bi se iz poštnega žiga na kopiji pisemske ovojnice dalo razbrati datum, bi bilo s tem razvidno le to, kdaj je sprejemna pošta poštno pošiljko sprejela in odpravila, in ne, kdaj je bila navedena poštna pošiljka izročena dolžniku (naslovniku).

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi, opr. št. Ig 99/00293-3 z dne 27.10.1999, zavrglo kot prepozen.

V pravočasni pritožbi je dolžnik navedel, da je prepričan, da je pravočasno vložil ugovor, saj je izvršilni sklep "z dne 30.10.1999" prejel dne 2.11.1999, kot izhaja iz priložene kopije pisemske ovojnice.

Iz povratnice (vročilnice v smislu 149. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ), pripete k sklepu o izvršbi z dne 27.10.1999 (in ne z dne 30.10.1999) - redna št. 3, izhaja, da je dolžnik, tj. naslovnik oz.

prejemnik, poštno pošiljko št. R 28212, tj. "sklep o izvršbi s prilogami Ig 99/00293" prejel dne 30.10.1999, saj je navedeno vročilnico (povratnico) podpisal ter sam kot dan prejema zapisal datum "30.10.99" (1. odst. 149. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

Pritožbene navedbe, da je sklep o izvršbi prejel dne 2.11.1999, s čimer dolžnik smiselno navaja, da je na vročilnico netočno zapisal dan prejema (6. odst. 149. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ), pa dolžnik ne more dokazovati s pritožbi priloženo listino (list. št.

11). Tudi če bi se iz poštnega žiga na kopiji pisemske ovojnice (list. št. 11) dalo razbrati datum, bi bilo s tem razvidno le to, kdaj (katerega dne) je sprejemna pošta poštno pošiljko s št. R 28212 sprejela in odpravila, in ne, kdaj je bila navedena poštna pošiljka izročena dolžniku (naslovniku).

Ker se je osemdnevni rok za ugovor (3. odst. 9. člena ZIZ), ki je pričel teči dne 31.10.1999, iztekel dne 8.11.1999 (1., 2. in 4. odst.

111. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ), je dolžnik z vložitvijo ugovora dne 10.11.1999 (kar je razvidno iz sodnega žiga na redni št.

Sodišče prve stopnje je zato ugovor pravilno štelo za prepozen ter ga na podlagi 3. odst. 58. člena ZIZ zavrglo. Sodišče druge stopnje ob preizkusu izpodbijanega sklepa ni našlo bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst.

350. člena v zvezi s 366. členom ZPP/99, oba v zvezi s 15. členom ZIZ), zato je bilo treba na podlagi 2.tč. 365. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ pritožbo zavrniti in izpodbijani sklep potrditi.

Dolžnik namreč v ugovoru ni navajal takšnih dejstev, da bi sodišče prve stopnje njegov ugovor lahko obravnavalo kot ugovor po izteku roka (2. odst. 61. člena v zvezi s 56. členom ZIZ).

ZIZ člen 9,  9/3,  58,  58/3,  9,  9/3,  58,  58/3.  ZPP člen 149,  149/1,  149/6,  149,  149/1,  149/6.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1376/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-25

CIVILNO PROCESNO PRAVO - IZVRŠILNO PRAVO - STATUSNO PRAVO

prekinitev postopka - nadaljevanje postopka - prenehanje opravljanja dejavnosti

Izvršba v konkretnem primeru teče že vseskozi proti F. Š., ne pa proti obratovalnici F. Š., čeprav je bil dolžnik označen skupaj s fantazijskim imenom obratovalnice. Če pa ni razloga za prekinitev postopka, tudi ni podlage za odločanje o nadaljevanju (neprekinjenega) postopka, o čemer je sodišče odločilo v izreku izpodbijanega sklepa.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da se izvršba nadaljuje proti dolžniku F.Š., ...

Proti temu sklepu je vložil dolžnik pravočasno pritožbo. V pritožbi opisuje svoje slabo ekonomsko stanje.

V okviru uradoma upoštevanih razlogov (2. odst. 350. čl. ZPP/99 v zvezi s 15. čl. ZIZ) je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je podana bistvena kršitev postopka iz 14. tč. 2. odst. 339. čl. ZPP/99, ki se v izvršilnem postopku smiselno uporablja. Izrek izpodbijanega sklepa namreč nasprotuje obrazložitvi.

Iz obrazložitve sledi, da prenehanje opravljanja dejavnosti samostojnega podjetnika ni razlog za prekinitev postopka. Takšno stališče je pravilno iz razlogov, ki jih je navedlo sodišče prve stopnje. Izvršba v konkretnem primeru teče že vseskozi proti F.

Š., ne pa proti obratovalnici F.Š., čeprav je bil dolžnik označen skupaj s fantazijskim imenom obratovalnice. Obratovalnica samostojnega podjetnika nima sposobnosti biti stranka v postopku (prim. 76. čl. ZPP/99 v zvezi s 15. čl. ZIZ), ker ni pravna oseba.

Podjetnik posameznik opravlja dejavnost kot fizična oseba (7. odst.

1. čl. Zakona o gospodarskih družbah - ZGD). Zato tudi odgovarja za obveznosti z vsem svojim premoženjem (1. odst. 5. čl. ZGD). Za potek postopka tako ni pomembno, ali dolžnik (še) opravlja registrirano dejavnost samostojnega podjetnika. Če pa ni razloga za prekinitev postopka, tudi ni podlage za odločanje o nadaljevanju (neprekinjenega) postopka, o čemer je sodišče odločilo v izreku izpodbijanega sklepa. Pritožbeno sodišče je zato odločilo, kot je razvidno iz izreka sklepa (3. tč. 365. čl. ZPP/99 v zvezi s 15. čl.

ZGD člen 1,  1/7,  5,  5/1,  1,  1/7,  5,  5/1.  ZPP člen 76,  205,  76,  205.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1263/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-05

bistvena kršitev določb postopka - ustavitev izvršbe

Izpodbijani sklep nima razlogov za ustavitev izvršbe na premičnine.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi v delu, ki se nanaša na izvršbo na premičnine, in se v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da se izvršba ustavi.

Proti temu sklepu je vložil pravočasno pritožbo upnik.

V pritožbi opozarja, da bi sodišče moralo nadaljevati izvršbo z drugim sredstvom in predmetom, tj. z rubežem, cenitvijo in prodajo premičnin, kar je dolžnik predlagal v predlogu za izvršbo. Meni še, da je pravni pouk napačen, ker sodišče ni upoštevalo 499. čl. ZPP/99. Pritožba je utemeljena.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ustavilo izvršbo v celoti. Takšno odločitev je utemeljilo z oviro oprave predlagane in dovoljene izvršbe z rubežem dobroimetja dolžnika, ki naj bi ga imel na računu pri .... Izpodbijani sklep pa nima razlogov, zakaj je sodišče ustavilo izvršbo "na vseh premičnih stvareh dolžnika", ki jo je dovolilo s sklepom o izvršbi z dne 11.7.1997. V tem delu se izpodbijani sklep ne da preizkusiti, zaradi česar je podana absolutna bistvena kršitev postopka iz 14. tč. 339. čl. ZPP/99, ki se v izvršilnem postopku smiselno uporablja na podlagi 15. čl. ZIZ. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, izpodbijani del sklepa sodišča prve stopnje razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. tč. 365. čl. ZPP/99 v zvezi s 15. čl.

ZIZ člen 15,  15.  ZPP člen 339,  339/2,  339/2-14,  339,  339/2,  339/2-14.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 2/00
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-13

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor dolžnika

Dolžnica v ugovoru sploh ne navaja nobenih pravno pomembnih dejstev, s katerimi bi izpodbijala obstoj ali višino upnikove terjatve, zato se njen ugovor šteje za neutemeljen v smislu 2. odstavka 53. člena ZIZ.

Ugovor se zavrne in se potrdi sklep o izvršbi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom dovolilo zoper dolžnico izvršbo na podlagi verodostojne listine zaradi izterjave terjatve 279.904,53 SIT s pripadki.

Dolžnica je zoper sklep pravočasno ugovarjala in navedla, da se pritožuje zoper sklep o izvršbi in predlaga njegovo razveljavitev.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je dolžničin ugovor neobrazložen v skladu z določili 2. odstavka 53. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) in ga po 5. odstavku 62. člena ZIZ poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi.

Drugi odstavek 53. člena ZIZ nalaga dolžniku, da svoj ugovor zoper sklep o izvršbi obrazloži, to je, da navede pravno relevantna dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predloži tudi ustrezne dokaze za tako zatrjevana dejstva. Če dolžnik zgoraj navedenim zahtevam ne zadosti, se njegov ugovor šteje za neutemeljen. Omenjeno določilo je treba razlagati tako, da mora dolžnik navesti in dokazovati tista dejstva, ki preprečujejo izvršbo v smislu 55. člena ZIZ oziroma, ki bi - če bi se izkazala za resnična - lahko pripeljala do zavrnitve tožbenega zahtevka v pravdi.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da dolžnica sploh ne navaja nobenih pravno pomembnih dejstev, s katerimi bi izpodbijala obstoj ali višino upnikove terjatve. Tako pritožbeno sodišče ugotavlja, da dolžnica ni obrazložila svojega ugovora v smislu 2. odstavka 53. člena ZIZ, čeprav je bila s pravnim poukom na sklepu o izvršbi na to svojo dolžnost izrecno opozorjena. Zato se pritožbeno sodišče strinja z odločitvijo sodišča prve stopnje, da dolžničin ugovor ni utemeljen v smislu 2. odstavka 53. člena ZIZ.

Ker pritožbeno sodišče tudi pri preizkusu odločbe po uradni dolžnosti v skladu z določbami 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. členom ZIZ ni ugotovilo kršitev, je na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ ugovor zavrnilo kot neutemeljen in potrdilo sklep sodišča prve stopnje o izvršbi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.