TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 1074/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-10

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor

Dolžnik, kljub opozorilu v pravnem pouku izpodbijanega sklepa, v ugovoru ni navedel dejstev, s katerimi bi obrazloženo oporekal obstoju terjatve. Takega ugovora ni moč šteti za obrazloženega.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je na predlog upnika dne 27.07.2000 izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v smislu 23. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju - ZIZ). Dolžnik je zoper navedeni sklep pravočasno ugovarjal. Navedel je, da sklepu o izvršbi ugovarja, ker je pričakoval opomin pred tožbo, upnik pa je to fazo v postopku izpustil. Sodišče prve stopnje je ugovor dolžnika, na podlagi 2. odst. 53. člena ZIZ, štelo za neutemeljenega in ga v skladu s 5. odst. 62. člena ZIZ poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi. Pritožba ni utemeljena. Sodišče druge stopnje je preverilo, ali je dolžnikov ugovor obrazložen v smislu določila 2. odst. 53. člena ZIZ. Po tej določbi mora dolžnik v ugovoru navesti pravno pomembna dejstva, s katerimi ga utemeljuje. Kadar so navedena dejstva takšna, da zanje nosi dokazno breme dolžnik, pa mora zanje predložiti tudi dokaze, sicer se šteje, da je ugovor neobrazložen in kot tak po 2. odst. 53. člena ZIZ neutemeljen. Na navedeno je bil dolžnik opozorjen v pravnem pouku izpodbijanega sklepa, vendar kljub opozorilu v ugovoru ni navedel pravno pomembnih dejstev, s katerimi bi obrazloženo oporekal obstoju terjatve. Ugovora zato ni moč šteti za obrazloženega v smislu 2. odst. 53. člena ZIZ. Zato je, kot je bilo že zapisano, ugovor neutemeljen (2. odst. 53. člena ZIZ v zvezi s 5. odst. 62. člena ZIZ). V zvezi z dolžnikovo ugovorno navedbo, da je pričakoval opomin, pa sodišče druge stopnje le še dodaja, da upnik, ki v računu navede datum njegove zapadlosti (valuto), dolžnika na plačilo izstavljenega računa ni dolžan posebej opominjati. Izpodbijani sklep je sodišče druge stopnje preizkusilo še glede kršitev, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP - v zvezi s 15. členom ZIZ). Pri tem je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni bistveno kršilo določb postopka in je tudi pravilno uporabilo materialno pravo. Zato je pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep o izvršbi, na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ, potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1011/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-12

prepozen ugovor - vrnitev v prejšnje stanje - ugovor po izteku roka

Dolžnikovega ugovora po mnenju pritožbenega sodišča ne gre obravnavati kot ugovor po izteku roka (56. čl. ZIZ), saj ne vsebuje dejstev, ki se nanašajo na samo terjatev in ki bi nastopila po nastanku sklepa o izvršbi.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom z dne 16.07.2000 zavrglo dolžnikov ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine kot prepozen. Dolžnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da se strinja, da je za nekaj dni zamudil rok za "pritožbo" (pravilno: ugovor), vendar ga zaradi bolezni ni uspel pravočasno napisati. Dokazilo o odsotnosti z dela lahko dostavi naknadno. Pritožba ni utemeljena. Iz povratnice, pripete k sklepu pri redni št. 4 izhaja, da je bil sklep o izvršbi s prilogami dolžniku vročen dne 7.4.2000. Zakon o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) v 3. odst. 9. čl. določa, da je potrebno ugovor vložiti v osmih dneh od vročitve sklepa sodišča prve stopnje, če ni v zakonu drugače določeno. Zadnji dan ugovornega roka je bila sobota dne 15.4.2000, zato se je ugovorni rok na podlagi 4. odst. 111. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ iztekel v ponedeljek dne 17.4.2000. Dolžnik je ugovor poslal po pošti priporočeno dne 19.4.2000 (redna št. 5), torej dva dni po izteku roka. Zato je ugovor prepozen. Dolžnikovega ugovora po mnenju pritožbenega sodišča tudi ne gre obravnavati kot ugovor po izteku roka (56. čl. ZIZ), saj ne vsebuje dejstev, ki se nanašajo na samo terjatev in ki bi nastopila po nastanku sklepa o izvršbi, to je po 31.3.2000. V zvezi s pritožnikovimi navedbami, da je rok za ugovor zamudil zaradi bolezni, pritožbeno sodišče dodaja: bolezen kot subjektivna okoliščina bi sicer utegnila biti razlog za vrnitev v prejšnje stanje (1. odst. 116. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). Ker pa je objektivni rok tridesetih dni za vložitev predloga za vrnitev v prejšnje stanje v času vložitve pritožbe že potekel, dolžnik vrnitve v prejšnje stanje ne more več zahtevati (3. odst. 117. čl. ZPP v zvezi z 2. tč. 1. odst. 493. čl. ZPP). Ker sodišče druge stopnje ob reševanju pritožbe tudi ni našlo bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka (2. odst. 350. čl. v zvezi s 366. čl. ZPP, oba v zvezi s 15. čl. ZIZ), na katere pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo dolžnika na podlagi 2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 39/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-18

izvršitelj - predujem - pravni interes za pritožbo

Dolžnik za pritožbo zoper drugi odstavek izreka izpodbijanega sklepa nima pravnega interesa, saj sklep v tem delu zanj ni neugoden. V drugem odstavku izreka je namreč sodišče prve stopnje naložilo založitev predujma v višini 44.000,00 SIT upniku in ne dolžniku.

Pritožba zoper prvi odstavek izreka izpodbijanega sklepa se zavrne in se sklep v tem delu potrdi, zoper drugi odstavek pa se pritožba zavrže.

Sodišče prve stopnje je s sklepom določilo za izvršitelja Z.K. (prvi odstavek izreka) in upnici naložilo, da v 8 dneh založi 44.000,00 SIT predujma (drugi odstavek izreka). Zoper sklep se je pravočasno pritožil dolžnik. Navedel je, da je K. d.o.o. leta 1996 prenehal s poslovanjem v prostorih na M. 21. S tem je izgubil možnost poslovanja in odplačilo tekočih naročil. Vse do danes dolžnik ni posloval, žiro račun pa ima blokiran. Predlagal je, da upnica dolg K. d.o.o. prenese na zakonitega zastopnika dolžnika B.K. kot osebni dolg. Pritožba dolžnika zoper prvi odstavek izreka izpodbijanega sklepa ni utemeljena, zoper drugi odstavek pa ni dovoljena. Dolžnik v pritožbi ni navedel pritožbenih razlogov niti izpodbijal razlogov, s katerimi je sodišče prve stopnje utemeljilo postavitev izvršitelja (prvi odstavek izreka). Sodišče druge stopnje je zato sklep v tem delu preizkusilo le glede absolutnih bistvenih kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti v skladu z določbo 2. odst. 350. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ). Teh kršitev sodišče prve stopnje ni storilo, prav tako pa je pravilno uporabilo materialno pravo. Zato je sodišče druge stopnje pritožbo dolžnika kot neutemeljeno zavrnilo in sklep v prvem odstavku izreka potrdilo na podlagi določbe 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ. Dolžnik za pritožbo zoper drugi odstavek izreka izpodbijanega sklepa nima pravnega interesa, saj sklep v tem delu zanj ni neugoden. V drugem odstavku izreka je namreč sodišče prve stopnje naložilo založitev predujma v višini 44.000,00 SIT upnici in ne dolžniku. Zato je sodišče druge stopnje pritožbo dolžnika zoper drugi odstavek izreka kot nedovoljeno zavrglo (1. odst. 343. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 975/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-12

Ker sodišče prve stopnje pooblaščencu upnika v skladu s 137. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ ni vročilo obvestila izvršitelja o rubežu premičnin, je storilo bistveno kršitev določb izvršilnega postopka (1. odst. 339. čl. ZPP v zvezi s 366. čl. ZPP, oba v zvezi s 15. čl. ZIZ), kar je vpivalo na zakonitost in pravilnost izpodbijanega sklepa.

Pritožbi se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se v izpodbijanem delu (prvi točki izreka) razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v tem obsegu v novo odločanje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom z dne 11.09.2000 odločilo, da se izvršba na premičnine ustavi (prva točka izreka). Upnik se je zoper navedeni sklep pravočasno pritožil. Navedel je, da je izvršiteljica o rubežu dolžnikovih premičnin obvestila le upnika, ne pa tudi njegovega pooblaščenca. Meni, da je sodišče s tem storilo bistveno kršitev določb procesnega prava in zato predlaga, da pristojno sodišče izpodbijani sklep v tem delu razveljavi oziroma spremeni ter nadaljuje postopek izvršbe z rubežem premičnin. Pritožba je utemeljena. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je odločitev sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu v prvi točki izreka ustavitve izvršilnega postopka na podlagi 3. odst. 82. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), nepravilna. Iz podatkov v spisu sicer izhaja, da je bilo obvestilo izvršiteljice o rubežu poslano upniku, prav tako pa tudi njegovemu pooblaščencu. Vendar je iz fotokopije pisemske ovojnice (redna št. 10) razvidno, da upnikovemu pooblaščencu obvestilo o rubežu ni bilo vročeno, ker so bili njegovi poslovni prostori zaprti, zaradi česar je bila pošiljka vrnjena. Iz navedenega sledi, da pooblaščenec upnika o času in kraju rubeža v skladu s 3. odst. 82. čl. ZIZ ni bil seznanjen. Po določbi 1. odst. 137 čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ se v primeru, da ima stranka pooblaščenca, pisanja vročajo njemu, razen, če ni v zakonu drugače določeno. Sodišče prve stopnje je s tem, ko ni vročilo navedenega obvestila pooblaščencu upnika, storilo bistveno kršitev določb izvršilnega postopka (1. odst. 339. čl. ZPP, v zvezi s 15. čl. ZIZ), kar je vplivalo na zakonitost in pravilnost izpodbijanega sklepa. Zato ga je bilo potrebno v izpodbijanem delu (prva točka izreka) razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v tem obsegu v nov postopek (3. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). Ker je sodišče druge stopnje sklep v izpodbijanem delu razveljavilo, se odločitev o upnikovih stroških pritožbe na podlagi 3. odst. 165. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ pridrži za končno odločbo.

ZIZ člen 15,  82,  82/3,  15,  82,  82/3.  ZPP člen 137,  339,  339/1,  137,  339,  339/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1047/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-11

pritožba - pritožba zoper sklep - pritožbeni rok - prepozna pritožba - zavrženje pritožbe

Sklep je bil upnici vročen v ponedeljek, dne 30.11.1999. Rok osmih dni za vložitev pritožbe iz 3. odst. v zvezi s 1. odst. 9. člena ZIZ je potekel v torek 7.11.2000 (2. odst. 111. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Upnica je pritožbo, datirano s 7.11.2000, poslala navadno po pošti dne 8.11.2000, sodišče pa jo je prejelo dne 9.11.2000 (1. odst. 112. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Zato je pritožba prepozna.

Sodišče prve stopnje je s sklepom zavrnilo predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine. Zoper sklep je upnica dne 9.11.2000 vložila pritožbo. Pritožba je prepozna. Citirani sklep je bil upnici vročen v ponedeljek, dne 30.11.1999. Rok osmih dni za vložitev pritožbe iz 3. odst. v zvezi s 1. odst. 9. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju ( v nadaljevanju ZIZ) je potekel v torek 7.11.2000 (2. odst. 111. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Upnica je pritožbo, datirano s 7.11.2000, poslala navadno po pošti dne 8.11.2000, sodišče pa jo je prejelo dne 9.11.2000 (1. odst. 112. člena ZPP v zvezi s 15. členim ZIZ). To je razvidno iz štampiljke na pisemski ovojnici pripeti k listovni številki 9 in iz dohodne štampiljke sodišča na pritožbi. Torej je bila pritožba vložena po poteku osemdnevnega roka in je zato prepozna. Iz tega razloga je sodišče druge stopnje pritožbo na podlagi 352. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ zavrglo.

ZIZ člen 9,  9/1,  9/3,  9,  9/1,  9/3.  ZPP člen 111,  111/2,  112,  112/1,  111,  111/2,  112,  112/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1071/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-25

taksna obveznost - predlog za izvršbo - umik

Taksna obveznost za vlogo nastane, ko se vloga izroči sodišču, zato je upnik dolžan plačati sodno takso za vloženi predlog za izvršbo, četudi ga je pozneje morda umaknil.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da upnik kot taksni zavezanec ni pravočasno plačal sodne takse za predlog za izvršbo v znesku 9.000,00 SIT ter za opomin v višini 1.500,00 SIT. Zaradi tega je dolžan plačati še kazensko takso v znesku 5.250,00 SIT. Naročilo je Agenciji Republike Slovenije za plačilni promet, da znesek 15.750,00 SIT prenese z računa taksnega zavezanca na račun sodnih taks. Zoper sklep se je taksni zavezanec pravočasno pritožil. Navedel je, da je predlog za izvršbo umaknil, zato smatra, da ni dolžan plačati takse. Pritožba ni utemeljena. Zakon o sodnih taksah (v nadaljevanju: ZST) v 1. odst. 4. člena določa, da je takso potrebno plačati takrat, ko nastane taksna obveznost. Taksna obveznost za vlogo nastane, ko se vloga izroči sodišču (1. točka 2. odst. 4. čl. ZST), zato je upnik dolžan plačati sodno takso za vloženi predlog za izvršbo, četudi ga je pozneje umaknil. Upniku je bil dne 17.7.2000 vročen opomin za plačilo sodne takse (povratnica, pripeta k list. št. 4), zato je dolžan plačati tudi takso za opomin (4. odst. 26. čl. ZST). Upnik sam priznava, da sodne takse ni plačal, zato je dolžan plačati tudi 50 % pribitka na neplačano takso kot kazensko takso (1. odst. 30. čl. ZST v zvezi z 2. odst. 29. čl. ZST). Iz vsega povedanega sledi, da je odločitev sodišča prve stopnje pravilna, zato je sodišče druge stopnje pritožbo upnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZST člen 4,  4/1,  4/2,  4/2-1,  26,  26/4,  29,  29/2,  30,  30/1,  4,  4/1,  4/2,  4/2-1,  26,  26/4,  29,  29/2,  30,  30/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 958/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-11

sklep o izvršbi na podlagi izvršilnega naslova - neutemeljen ugovor - razmerje

Na pravnomočno sodno odločbo je izvršilno sodišče vezano, vse dokler ni izvršilni naslov z izrednimi pravnimi sredstvi spremenjen ali razveljavljen, česar pa dolžnik niti ne zatrjuje. Zato dolžnik v tem postopku ne more več uspešno uveljavljati teh ugovornih razlogov, temveč bi jih moral uveljavljati v postopku, ki je pripeljal do izdaje izvršilnega naslova.

Ugovor se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom dovolilo izvršbo na podlagi izvršilnega naslova, pravnomočnega plačilnega naloga Okrožnega sodišča v Ljubljani, opr. št. I Plg 440/98 z dne 12.11.1998, zaradi izterjave terjatve 1,000.102,30 SIT s pripadki. Dolžnik je zoper sklep pravočasno ugovarjal in med drugim navedel, da upniku ne dolguje ničesar. Upnik je v letu 1997 na račun dolžnika pri družbi Metalka dvigoval različno blago, s čimer je dejansko prejel več, kot znaša njegov pretirani račun. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je dolžnikov ugovor neutemeljen glede na določbe 2. odst. 53. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) in ga po 3. odst. 58. čl. ZIZ poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi. Ugovor ni utemeljen. Drugi odstavek 53. čl. ZIZ nalaga dolžniku, da svoj ugovor obrazloži, to je, da navede pravno pomembna dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predloži tudi dokaze za tako zatrjevana dejstva, v nasprotnem primeru se njegov ugovor šteje za neutemljen. Omenjeno določilo je potrebno razlagati tako, da mora dolžnik navesti in dokazovati tista dejstva, ki preprečujejo izvršbo v smislu 1. odst. 55. čl. ZIZ. Dolžnik v ugovoru trdi, da upniku ne dolguje ničesar. Za neobstoj dolga navaja razloge, ki se tičejo samega poslovnega razmerja, iz katerega izvira izvršilni naslov. Na pravnomočno sodno odločbo je izvršilno sodišče vezano, vse dokler ni izvršilni naslov z izrednimi pravnimi sredstvi spremenjen ali razveljavljen, česar pa dolžnik niti ne zatrjuje. Dolžnikove navedbe se nanašajo na posle v letu 1997, medtem ko je bil izvršilni naslov izdan v letu 1998. Zato dolžnik v tem postopku ne more več uspešno uveljavljati teh ugovornih razlogov, temveč bi jih moral uveljavljati v postopku, ki je pripeljal do izdaje izvršilnega naslova. Pritožbeno sodišče tako ugotavlja, da dolžnik ne navaja nobega od razlogov, ki bi preprečeval izvršbo v smislu 55. čl. ZIZ, zato njegov ugovor ni utemeljen v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ. Ker pritožbeno sodišče tudi v okviru preizkusa izpodbijanega sklepa po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ) ni ugotovilo kršitev, je na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ dolžnikov ugovor zavrnilo kot neutemeljen in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 53,  53/2,  55,  55/1,  53,  53/2,  55,  55/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 43/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-18

Niti Zakon o pravdnem postopku (ZPP) niti ZIZ ne določata, da mora stranka, ki založi predujem za izvršilne stroške, dokazilo o tem poslati sodišču. Po 3. odst. 38. člena ZIZ je ustavitev izvršbe izrecno predvidena le v primeru, če predujem v danem roku ni bil plačan oziroma doplačan.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom izvršbo ustavilo, ker upnik ni plačal predujma za stroške izvršitelja. Zoper sklep se je pravočasno pravočasno pritožil upnik zaradi zmotno ugotovljenega dejanskega stanja in predlagal, da sodišče druge stopnje izpodbijani sklep razveljavi. Navedel je, da je predujem nakazal na žiro račun izvršitelja dne 2.6.2000. K pritožbi je priložil potrdilo o plačilu predujma. Pritožba je utemeljena. Po določbi 3. odst. 38. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) v zvezi z 2. odst. istega člena in s 3. členom Odredbe o začetku opravljanja dejanj izvršbe in zavarovanja po izvršiteljih (Ur. l. RS, št. 32/2000) sodišče ustavi izvršbo, če upnik v postavljenem roku ne plača predujma za izvršiteljeve stroške, ki so potrebni za opravo izvršbe. S sklepom z dne 25.5.2000, opr. št. Ig 1999/00240-10, je prvostopno sodišče naložilo upniku, da mora v roku 8 dni založiti predujem v višini 48.000,00 SIT. Upniku je bil sklep vročen dne 30.5.2000 (povratnica pripeta k listovni št. 12). Iz sporočila o obremenitvi za občana Agencije Republike Slovenije za plačilni promet, ki jo je upnik predložil v pritožbenem postopku (priloga A6), je razvidno, da je upnik ta znesek plačal v postavljenem roku. Niti Zakon o pravdnem postopku (ZPP) niti ZIZ ne določata, da mora stranka, ki založi predujem za izvršilne stroške, dokazilo o tem poslati sodišču. Po 3. odst. 38. člena ZIZ je ustavitev izvršbe izrecno predvidena le v primeru, če predujem v danem roku ni bil plačan. Zato sodišče prve stopnje za ustavitev izvršbe na premičninah dolžnika v citiranem določilu ni imelo podlage. Ob preizkusu izpodbijanega sklepa v mejah razlogov, na katere mora sodišče druge stopnje paziti po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ), sodišče druge stopnje ugotavlja, da je podana bistvena kršitev določb postopka iz 14. točke 2. odst. 339. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ, saj izpodbijanega sklepa glede ustavitve izvršbe na dolžnikovem žiro računu ni moč preizkusiti. Sodišče prve stopnje namreč ni navedlo prav nobenih razlogov za ustavitev izvršbe v tem delu. Iz teh razlogov je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek (3. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1032/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-23

Po določilu 63. čl. Zakona o pravdnem postopku je za sojenje v sporih med ali zaradi stečajnega postopka izključno krajevno pristojno sodišče, ki vodi stečajni psotopek.

Pritožbi se ugodi in se sklep v izpodbijanem delu (v 2. točki izreka) spremeni tako, da bo o zahtevku in stroških v pravdnem postopku odločalo Okrožno sodišče v Novi Gorici. Dolžnik je dolžan upniku povrniti stroške za pritožbo v znesku 18.154,00 SIT, v osmih dneh.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o izvršbi v 2. točki izreka (1. točka izreka) ter sklenilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku (2. točka izreka). V pravočasni pritožbi je upnik navedel, da je sodišče v izpodbijanem sklepu 63. člen ZPP napačno uporabilo, saj naj bi zadevo odstopilo v obravnavanje Okrajnemu sodišču v Ljubljani, namesto pristojnemu Okrožnemu sodišču v Novi Gorici. Pritožba je utemeljena. Iz sodnega registra je razvidno, da se je dne 11.06.1999 nad upnikom začel stečajni postopek. Upnik je predlog za izvršbo vložil dne 11.08.1999, torej po začetku stečajnega postopka. Na podlagi 63. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) je za sojenje v sporih, ki nastanejo med ali zaradi stečajnega postopka izključno krajevno pristojno sodišče, ki vodi stečajni postopek. Sodišče prve stopnje je v obrazložitvi izpodbijanega sklepa, v zvezi s popravnim sklepom z dne 14.3.2000 (redna št. 11) navedlo, da se bo pravdni postopek nadaljeval pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani. Ker stečajni postopek nad upnikom vodi Okrožno sodišče v Novi Gorici, je za odločanje o zahtevku in stroških pristojno Okrožno sodišče v Novi Gorici. Zato je bilo potrebno pritožbi upnika ugoditi in sklep v izpodbijanem delu spremeniti tako, kot izhaja iz izreka tega sklepa (3. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). Odločitev o stroških temelji na 2. odst. 165. člena in 1. odst. 154. člena ZPP, oba v zvezi s 15. členom ZIZ. Dolžnik je upniku dolžan povrniti 18.154,00 SIT stroškov za pritožbo, kar predstavlja (ob vrednosti spornega predmeta 15.528,00 SIT) naslednje potrebne stroške (5. odst. 38. čl. ZIZ): - za sodne takse v višini 600 točk (tar. št. 1/1 v zvezi s tar. št. 3/2 Zakona o sodnih taksah, kar ob vrednosti točke 15,00 SIT na dan odločanja znaša 18.000,00 SIT ter - stroške poštnine v znesku 154,00 SIT. Sodišče druge stopnje upniku ni priznalo stroškov za poštnino višjih od 154,00 SIT, ker mu višji stroški niso nastali.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.