TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep III Cpg 37/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-05-10

stečajni postopek - prerekanje terjatve - napotitev na pravdo

V situaciji, ko je v stečajnem postopku upnikova prijavljena terjatev na naroku za preizkus terjatev prerekana, ZPPSL stečajnemu senatu v prvem odst. 144. člena nalaga, da upnika, če ta za svojo terjatev še ni pridobil izvršilnega naslova, napoti, da v 15. dneh po prejemu sklepa začne sodni ali drug postopek za ugotovitev prerekane terjatve. Iz tega sledi, da stečajni senat ne presoja utemeljenosti upnikove prijavljene terjatve. To je stvar posebnega postopka, ki ga upnik začne na podlagi napotitvenega sklepa stečajnega senata, v katerem bo upnik lahko dokazoval utemeljenost prerekane terjatve.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z uvodoma citiranim sklepom je sodišče upnika napotilo, da v roku 15 dni od vročitve sklepa začne postopek pred sodiščem ali drugim organom za ugotovitev prerekane terjatve v znesku 75.068,90 SIT.

Zoper sklep se je pravočasno pritožil upnik, ker meni, da je njegova terjatev upravičena in vložena pri ustreznem organu. Vložitev tožbe po izpodbijanem sklepu pa pomeni le zavlačevanje postopka.

V situaciji, ko je v stečajnem postopku upnikova prijavljena terjatev na naroku za preizkus terjatev prerekana, ZPPSL stečajnemu senatu v prvem odst. 144. člena nalaga, da upnika, če ta za svojo terjatev še ni pridobil izvršilnega naslova, napoti, da v 15. dneh po prejemu sklepa začne sodni ali drug postopek za ugotovitev prerekane terjatve. Iz tega sledi, da stečajni senat ne presoja utemeljenosti upnikove prijavljene terjatve. To je stvar posebnega postopka, ki ga upnik začne na podlagi napotitvenega sklepa stečajnega senata, v katerem bo upnik lahko dokazoval utemeljenost prerekane terjatve. Ker je bila upniku prijavljena terjatev na naroku za preizkus terjatev prerekana, iz spisovnega gradiva pa ne izhaja, da je upnik za svojo terjatev že pridobil izvršilni naslov, kaj takega pa ne zatrjuje niti v pritožbi, je prvostopno sodišče postopalo skladno s citiranim zakonitim določilom, zato mu tudi ni mogoče očitati zavlačevanja postopka. Ker prvostopno sodišče tudi ni zagrešilo kršitev, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti (drugi odst. 350. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZPPSL), je pritožbeno sodišče na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZPPSL neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 466/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-04-13

verodostojna listina - izpolnitev obveznosti - vročanje

Pritožbeno pojasnjevanje, da je toženec le zaposlen pri podjetju F. se izkaže za neupoštevno, saj je "Gostilna F." v predlogu očitno navedena le zaradi vročanja sodnih pošiljk tožencu na njegovem delovnem mestu.

Pritožba se zavrne in se izpodbijana sodba potrdi.

Sodišče prve stopnje je sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr.št.

VI Ig 1685/95 z dne 18.12.1995 vzdržalo v veljavi v 1. in 3. točki (1. točka izreka sodbe) in toženi stranki naložilo v plačilo nadaljnje pravdne stroške (2. tč. izreka).

Proti sodbi je tožena stranka vložila pravočasno pritožbo. Uveljavlja vse pritožbene razloge iz 1. odst. 353. čl. ZPP/77 in predlaga razveljavitev izodbijane sodbe in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v ponovno obravnavanje. V pritožbi navaja, da je v gostilni Figovec toženec le zaposlen in zato ne odgovarja za njeno poslovanje, sicer pa je ta gostilna le obrat podjetja Figovec.

Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila.

Določila ZPP/77 je v tej zadevi pritožbeno sodišče uporabilo na podlagi določila 1. odst. 498. čl. ZPP/99. V predlogu za izvršbo je tožena stranka navedla, da dolg po predloženih računih izvira iz časov, ko je bil toženec še (do 21.1.1993) najemnik Gostilne J. Ker je izdanemu sklepu tožena stranka ugovarjala povsem neobrazloženo, je prvostopno sodišče pravilno zaključilo, da vtoževani računi vsebujejo vse podatke, potrebne za preizkus terjatve in zgolj na njihovi podlagi ugodilo tožbenemu zahtevku tožeče stranke. Pritožbeno pojasnjevanje, da je toženec le zaposlen pri podjetju F. se tako izkaže za neupoštevno, saj je "Gostilna F." v predlogu očitno navedena le zaradi vročanja sodnih pošiljk tožencu na njegovem delovnem mestu.

Ker torej pritožbeni razlogi niso podani, v okviru uradnega preizkusa izpodbijane sodbe pa pritožbeno sodišče ni zasledilo kršitev, na katere mora paziti po uradni dolžnosti (2. odst. 365. čl. ZPP/77) je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijano sodbo potrdilo (368. čl. ZPP/77).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 809/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-05-10

umik tožbe - povrnitev pravdnih stroškov - uspeh v pravdi

Če tožba ni delno umaknjena zaradi tega, ker bi tožena stranka delno izpolnila zahtevek, ampak zaradi njegove neutemeljenosti, je treba namesto določb 1. odst. 154. in 158. člena ZPP uporabiti določbo 2. odst. 154. člena ZPP.

Pritožbi se ugodi in se 3. točka izpodbijane odločbe spremeni tako, da vsaka stranka nosi svoje pravdne stroške.

Tožeča stranka je dolžna povrniti toženi stranki pritožbene stroške v višini 10.925,00 SIT, v osmih dneh.

Na podlagi določbe 1. odst. 498. člena ZPP (Uradni list RS, št.

26/99) je pritožbeno sodišče pri odločanju o pritožbi uporabilo določbe ZPP/77 (Uradni list SFRJ, št. 4/77 - 27/90).

Sodišče prve stopnje je po ugoditvi skrčenemu delu tožbenega zahtevka (1. točka izreka) in ustavitvi postopka v preostalem delu (2. točka izreka) sklenilo, da mora tožena stranka povrniti tožeči stranki 22.144,90 SIT pravdnih stroškov (3. točka izreka).

Zoper stroškovno odločitev se je tožena stranka pravočasno pritožila.

Navedla je, da je tožeča stranka uspela le glede 41% vtoževane glavnice. Prvostopno sodišče bi zato moralo naložiti tožeči stranki plačilo pravdnih stroškov tožene stranke.

Pritožnica ni pravilno izračunala uspešnost tožeče stranke v postopku. Gospodarski spor je tekel glede glavnice v višini 152.250,00 SIT, tožeča stranka pa je uspela glede glavnice v višini 88.200,00 SIT, kar pomeni 58% in ne le 41% uspeh. Ima pa pritožnica prav, ko smiselno uveljavlja, da je prvostopno sodišče nepravilno uporabilo določbo 158. člena ZPP. Tožba ni bila delno umaknjena zaradi tega, ker bi tožena stranka delno izpolnila zahtevek, ampak očitno zaradi njegove neutemeljenosti. Zato bi moralo prvostopno sodišče namesto določb 1. odst. 154. in 158. člena ZPP uporabiti določbo 2. odst. 154. člena ZPP. Ta daje podlago za odločitev, da vsaka stranka nosi svoje stroške postopka pred prvostopnim sodiščem.

Na podlagi določbe 3. točke 380. člena je zato pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijani del odločbe spremenilo, kot je razvidno iz izreka tega sklepa.

Ker je tožena stranka s pritožbo uspela, ji mora tožeča stranka povrniti stroške postopka, ki po odmeri pritožbenega sodišča znašajo 10.925,00 SIT (1. odst. 154. in 2. odst. 166. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 353/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-05-30

gospodarski spor - pritožba - nova dejstva in novi dokazi v pritožbi

Pritožbene navedbe, v katerih tožeča stranka obširno pojasnjuje nastanek in obstoj poslovnega razmerja s toženo stranko ter listine, za dokazovanje teh navedb, ki jih je priložila pritožbi predstavljajo pritožbene novote, ki niso dovoljene, saj tožeča stranka ni izkazala, niti ni zatrjevala, da jih brez svoje krivde ni mogla navesti oz.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da se sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani opr. št. X Ig 410/96 z dne 3.5.1996 razveljavi v 1. in 3. točki izreka ter da se zavrne tožbeni zahtevek, da mora tožena stranka plačati tožeči stranki 2.088.450,00 SIT z zamudnimi obrestmi in stroške izvršilnega postopka. Tožeči stranki je naložilo plačati toženi stranki njene pravdne stroške v višini 119.882,25 SIT.

Zoper sodbo se je tožeča stranka pravočasno pritožila smiselno iz pritožbenega razloga zmotno in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja. V pritožbi natančno opisuje poslovne odnose med pravdnima strankama in prilaga listine.

Pritožba je bila vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje na podlagi navedb, ki sta jih pravdni stranki podali v postopku na prvi stopnji in na podlagi izvedenih dokazov pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje. Pri tem je pravilno zaključilo, da pravdni stranki nista bili v poslovnih odnosih. Ker tožeča stranka ni izkazala zatrjevanega poslovnega razmerja s toženo stranko, iz katerega naj bi izvirala vtoževana terjatev je sodišče prve stopnje tudi materialnopravno pravilno odločilo, ko je zavrnilo tožbeni zahtevek.

Pritožbene navedbe, v katerih tožeča stranka obširno pojasnjuje nastanek in obstoj poslovnega razmerja s toženo stranko ter listine, za dokazovanje teh navedb, ki jih je priložila pritožbi predstavljajo pritožbene novote, ki niso dovoljene po določbi 1. odst. 496.a člena ZPP/77. Tožeča stranka namreč ni izkazala, niti ni zatrjevala, da jih brez svoje krivde ni mogla navesti oz. predložiti do konca glavne obravnave. Ker so pritožbene novote nedovoljene jih pritožbeno sodišče ni obravnavalo.

Pritožbeno sodišče je zaradi navedenega in ker je ugotovilo, da v postopku na prvi stopnji ni prišlo do bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. člena ZPP/77 pritožbo, zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijano sodbo sodišče prve stopnje (468. člen ZPP/77).

ZPP (1977) člen 496a,  496a/1,  496a,  496a/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 479/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-10

Ker računa s št. 1154 tožeča stranka od tožene sploh vtoževala ni, se s pritožbenimi navedbami, ki se nanašajo na ta račun, pritožbeno sodišče ni ukvarjalo. Drugih očitanih kršitev pritožba ne obrazlaga.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Zahtevek tožene stranke za povrnitev stroškov pritožbenega postopka se zavrne.

Sodišče prve stopnje je sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani, opr. št. ... z dne ... vzdržalo v veljavi v 1. in 3. točki izreka (1. točka izreka) in toženi stranki naložilo v plačilo pravdne stroške tožeče stranke v znesku 28.020,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 11.2.1999 dalje (2. točka izreka).

Proti sodbi je tožena stranka vložila pravočasno pritožbo zaradi bistvenih kršitev postopka in zmotne ugotovitve dejanskega stanja.

Navedla je, da je odločitev prvostopnega sodišča napačna, saj je bil račun št. 1154 z dne 5.7.1995 izstavljen B.M. d.o.o., ne pa toženi stranki. Predlaga razveljavitev izpodbijane sodbe in vrnitev stroškov pritožbenega postopka.

Tožeča stranka na pritožbo ni odgovorila.

Ker računa s št. 1154 tožeča stranka od tožene sploh vtoževala ni, se s pritožbenimi navedbami, ki se nanašajo na ta račun, pritožbeno sodišče ni ukvarjalo. Drugih očitanih kršitev pritožba ne obrazlaga.

Zato je pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo preizkusilo le še v okviru uradnega preizkusa iz 2. odstavka 365. člena ZPP/77. Pri tem ni zasledilo niti absolutnih bistvenih kršitev določil pravdnega postopka iz 2. odstavka 354. čl. ZPP/77, niti nepravilne uporabe materialnega prava. Zato je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijano sodbo potrdilo (368. člen ZPP/77).

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na določilu 1. odstavka 166. člena, v zvezi s 1. odstavkom 154. člena ZPP/77).

ZPP (1977) člen 365,  365/2,  365,  365/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 335/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-04-04

stvarna pristojnost okrožnega sodišča - najemno razmerje

Če so izpolnjena merila iz prvega odst. 481. čl. ZPP, ki spor iz najemnega oz. zakupnega razmerja opredeljujejo kot gospodarski spor, je stvarno pristojno za sojenje v sporu okrožno sodišče.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Z izpodbijanim sklepom se je prvostopno sodišče izreklo za stvarno nepristojno za odločanje v obravnavani zadevi, s tem da bo zadeva po pravnomočnosti tega sklepa odstopljena pristojnemu Okrožnemu sodišču v Ljubljani.

Zoper sklep se pritožuje tožeča stranka, ki opozarja, da je Okrožno sodišče v Kranju v identični zadevi pod opr. št. I Pg 119/99 z dne 1.10.1999 zavzelo popolnoma drugačno stališče.

Izpodbijani sklep pravilno ugotavlja, da gre v navedeni zadevi za gospodarski spor, saj sta obe stranki gospodarski družbi (1. tč.

prvega odst. 481. čl. v zvezi s prvim odst. 498. čl. ZPP/99). V gospodarskih sporih pa odločajo v skladu s 6. tč. drugega odst. 32. čl. ZPP/99 okrožna sodišča ne glede na vrednost spora. Določba prvega odst. 481. čl. ZPP/99 velja tudi za spore iz najemnega in zakupnega razmerja (v zvezi s tem glej še pravno mnenje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije II/99, stran 21). Zato je odločitev prvostopnega sodišča v izpodbijanem sklepu v celoti pravilna.

Pritožba se brez pravne podlage sklicuje na drugo odločbo prvostopnega sodišča, ki je "v popolnoma identičnem postopku" drugače odločilo. Pritožbeno sodišče na takšne drugačne odločitve ni vezano.

Sodišče namreč v vsakem postopku oz. sporu sodi neodvisno in samostojno na podlagi Ustave in zakona, kot to določa prvi odst. 3. čl. Zakona o sodiščih.

Glede na zgoraj navedeno je bilo treba pritožbo tožeče stranke zavrniti (kot neutemeljeno) in sklep sodišča prve stopnje potrditi v skladu z 2. tč. 365. čl. ZPP/99.

ZPP člen 32,  32/2,  32/2-6,  481,  481/1,  481/1-1,  32,  32/2,  32/2-6,  481,  481/1,  481/1-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 955/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-04-06

sodba na podlagi pripoznave - pritožba - razlog izpodbijanja

Da bi se pritožbeni razlog iz 3.odst. 353.čl. ZPP/77 dalo upoštevati, morajo biti s pritožbo opredeljene okoliščine, ki kažejo na opravičljivost zmote pri osebi, ki je izjavo o pripoznavi zahtevka podala.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se izpodbijani sklep in sodbo sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je zaradi delnega umika tožbe sklep o izvršbi razveljavilo za 398.200,00 SIT (1.točka izreka). Zaradi pripoznave preostalega dela zahtevka je sklep o izvršbi ostal v veljavi za 6.079.934,00 SIT z obrestmi od 1.8.1997 do plačila, za obresti od 398.200,00 SIT za čas od 1.8.1997 do 6.12.1998 ter za 158.148,00 SIT izvršilnih stroškov (2.točka izreka). S 3.točko izreka je bila toženi stranki naložena povrnitev 142.248,60 SIT stroškov pravdnega postopka.

Zoper sklep in sodbo je dne 17.6.1999 vložila pritožbo tožena stranka po svojem zastopniku S.I.. Navaja, da je dolg pripoznal A.I., s čemer se ne strinja. A.I. naj bi lastnik tožeče stranke spravil v zmoto.

Sodišče druge stopnje ugotavlja, da sta bila v času pripoznave tožbenega zahtevka zastopnika tožene stranke tako S. kot tudi A.I.

(glede na pritožbene navedbe brata). Po 1. odst. 81. čl. ZPP/77 je zato A.I. na naroku dne 2.6.1999 tožbeni zahtevek veljavno pripoznal. Če morda eden izmed zastopnikov s procesnim dejanjem drugega zastopnika ne soglaša, to na učinek izjave ne vpliva. Bistvene kršitve pravil postopka iz 6.točke 2.odst. 354.čl. ZPP/77 zato v obravnavanem primeru ni. Tožena stranka uveljavlja tudi pritožbeni razlog iz 3.odst. 353.čl. ZPP/77, da naj bi bila izjava o pripoznavi dana v zmoti. Vendar pa za upoštevanje tega razloga ne zadošča, da pritožnik zmoto zgolj zatrjuje. Da bi se ta pritožbeni razlog dalo upoštevati, morajo biti s pritožbo opredeljene okoliščine, ki kažejo na opravičljivost zmote pri osebi, ki je izjavo o pripoznavi podala. Teh pa v pritožbi tožene stranke ni.

Glede na vse to pritožbeni razlogi niso podani, kot tudi ne razlogi, na katere pazi sodišče druge stopnje po uradni dolžnosti. Zato je bilo potrebno pritožbo po 368.čl. ZPP/77 zavrniti in izpodbijana sklep in sodbo v celoti potrditi.

ZPP (1977) člen 353,  353/3,  353,  353/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 925/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-03-16

Tožena stranka ni podala dovolj konkretnih trditev, v katerem času tožeča stranka zanjo ni izvajala s pogodbo prevzetih del s področja varstva pri delu, zato z ugovorom ni bila uspešna.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo ugodilo zahtevku za plačilo 204.787,10 SIT in je zato vzdržalo sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Škofji Loki, opr.št. ... z dne ... v celoti v veljavi.

Tožena stranka je proti tej sodbi ugovarjala (se pritožila) in smiselno uveljavljala pritožbeni razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka ter zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja.

Drugopis pritožbe je bil vročen tožeči stranki, ki odgovora na pritožbo ni vložila.

Sodišče druge stopnje je izpodbijano sodbo preizkusilo v okviru pritožbenih razlogov in v okviru, določenem v 2. odst. 365. čl. ZPP iz leta 1977 (tega je namreč v tem pritožbenem postopku uporabilo glede na določilo 1. odst. 498. čl. ZPP/99). Pri tem je ugotovilo, da tožena stranka neutemeljeno zatrjuje, da ni sprejela vabila na glavno obravnavo. Vabilo za glavno obravnavo, opravljeno dne 24.2.1999, je tožena stranka prejela dne 21.1.1999, kar je razvidno iz poštne povratnice, pripete k sklepu na list.št. 14. Pritožbeno uveljavljani razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka tako ni podan in je sodišče prve stopnje glavno obravnavo pravilno opravilo v odsotnosti tožene stranke (glej 295. čl. ZPP).

Tožena stranka s pritožbo tudi zatrjuje, da je znesek, za katerega je tožeča stranka glede na določilo 2. odst. 7. čl. Pogodbe (priloga A15) znižala obveznost tožene stranke (to je za dva računa), premajhen. Tudi ta pritožbena trditev je neutemeljena, saj je že sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi pravilno ugotovilo, da je tožena stranka premalo konkretno navedla, v katerem obdobju tožeča stranka ni opravljala pri njej s pogodbo prevzetih del. Ob premalo konkretnih trditvah tožene stranke pa sodišče prve stopnje ni imelo podlage za drugačen zaključek, kot ga je zavzelo v izpodbijani sodbi.

Tožena stranka tudi v pritožbi ni bolj konkretna, zato tudi s pritožbo ne more biti uspešna. Pritožbene trditve, da sta se stranki pogovarjali o tem, da naj bi se določilo 7. čl. pogodbe uskladilo, nimajo vpliva na obveznosti, ki so nastale že pred tem. Pritožbene trditve so tako neutemeljene. Sodišče druge stopnje pa tudi ni našlo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere mora na podlagi 2. odst. 365. čl. ZPP paziti po uradni dolžnosti, zato je pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo (368. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 953/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-03-16

postopek v gospodarskih sporih - izdaja sodbe brez glavne obravnave

Ker tožena stranka ni v ničemer oporekala dejstvom zatrjevanim v pripravljalni vlogi tožeče stranke, je sodišče utemeljeno izdalo sodbo brez opravljene glavne obravnave.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba (2. in 3. točka izreka) sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo ugodilo skrčenemu tožbenemu zahtevku, ki ga je tožeča stranka po delnem plačilu zneska 2.472,00 SIT oblikovala, upoštevaje 313. člen ZOR.

Proti tej sodbi se tožena stranka pritožuje in smiselno uveljavlja vse tri pritožbene razloge iz 353. člena ZPP.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki odgovora na pritožbo ni vložila.

Sodišče druge stopnje ugotavlja, da pritožbeni razlogi niso utemeljeni. Sodišče prve stopnje je v konkretnem primeru na podlagi navedb pravdnih strank pravilno ugotovilo, da dejansko stanje med strankama ni sporno. Tožeča stranka je v pripravljalni vlogi z dne 28.4.1999 navedla, da je tožena stranka tekom pravde plačala znesek 2.472,00 SIT (v vlogi pomotoma citirala znesek 2.427,00 SIT) in nato pojasnila, kako je plačani znesek vračunala z uporabo 313. člena ZOR.

Ta pripravljalna vloga je bila vročena toženi stranki dne 4.5.1999 s pozivom, da se o njej izjavi. Tožena stranka navedb tožeče stranke v tej pripravljalni vlogi ni prerekala, niti ni z ničemer navedla, da sta pravdni stranki sklenili izvensodno poravnavo, zaradi katere tožeča stranka ne bi imela pravice še karkoli terjati oziroma ne bi imela pravice plačanega zneska vračunati. Ker tožena stranka na navedbe tožeče stranke, podane v prej citirani pripravljalni vlogi, ni z ničemer odgovorila oziroma teh navedb ni prerekala, je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da dejstva med strankama niso sporna in zato je z izpodbijano sodbo glede na navedena dejstva tudi pravilno odločilo. Pritožnica zato neutemeljeno očita, da sodišče ni upoštevalo dejstev o izvensodni poravnavi. Tožena stranka tega namreč v postopku na prvi stopnji ni trdila. Tožena stranka sama v pritožbi navede, da tega nobena od pravdnih strank ni omenjala. Če pa stranke dejstev ne zatrjujejo, jih sodišče tudi ne more upoštevati. Razlogi izpodbijane sodbe glede na zatrjevana dejstva tudi niso nejasni in tudi ne sami s seboj v nasprotju. Neutemeljen pa je tudi pritožbeni očitek, da ni bilo podlage za vračunavanje izvršilnih stroškov (glej 313. člen ZOR).

Sodišče druge stopnje ugotavlja, da je pritožba neutemeljena in jo je zato zavrnilo ter potrdilo na podlagi 368. člena ZPP izpodbijano sodbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.