VSL sodba in sklep I Cpg 657/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-09-12

Vloga (pisni dokazni predlog) je pravočasna, če je vložena pred uro, ki je določena za obravnavo (oz. pred koncem razpisanega naroka), čeprav razpravljajoči sodnik ob oklicu zadeve (oz. ob koncu naroka) ni vedel za sicer pravočasno vlogo.

1.Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi. 2.Tožeča stranka sama trpi stroške pritožbe. 3.Pritožba se zavrne in se izpodbijana sodba potrdi. 4.Tožeča stranka sama trpi stroške pritožbe. 5.Tožena stranka sama trpi stroške pritožbenega odgovora.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da se vrnitev v prejšnje stanje ne dovoli (1. točka izreka izpodbijanega sklepa), da je tožeča stranka dolžna toženi stranki povrniti 306.817,70 SIT pravdnih stroškov z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 19.4.2000 do plačila (2. točka izreka izpodbijanega sklepa) in da tožeča stranka sama nosi svoje pravdne stroške, nastale v zvezi s predlogom za vrnitev v prejšnje stanje (3. točka izreka izpodbijanega sklepa). Tožeča stranka se je proti navedenemu sklepu pritožila. Uveljavljala je pritožbena razloga zmotne oz. nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in absolutne bistvene postopkovne kršitve iz 14. točke 2. odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP/99), predlagala pa razveljavitev izpodbijanega sklepa z vrnitvijo zadeve prvostopnemu sodišču v novo odločanje. Pri tem je priglasila stroške pritožbe. Pritožbeno sodišče je glede na določbo 1. odstavka 498. člena ZPP/99 postopek nadaljevalo po določbah ZPP/99. Pritožba ni utemeljena. Tožeča stranka je v pritožbi izrečno navedla, da "je nove (tj. sporne) dokaze predložila še pred začetkom naroka (z dne 19.1.2000)". Torej niti ni zatrjevala, da bi zamudila narok, na katerem bi lahko te dokaze (priloge A18 - A22) predložila. Tako že iz tega razloga niso bili podani pogoji za vrnitev v prejšnje stanje. Zato je sodišče druge stopnje na podlagi 2. točke 365. člena ZPP/99 pritožbo (kot neutemeljeno) zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (1. točka izreka drugostopne odločbe). Tožeča stranka namreč ni zatrjevala, da bi zamudila s predložitvijo spornih listinskih dokazov (iz upravičenega razloga), ampak je zatrjevala, da ni zamudila. Ker tožeča stranka s pritožbo ni uspela, je sodišče druge stopnje na podlagi 1. odstavka 165. člena v zvezi s 1. odstavkom 154. člena ZPP/99 sklenilo, da sama trpi pritožbene stroške (2. točka izreka drugostopne odločbe). Sicer pa stroške postopka v zvezi s predlagano vrnitvijo v prejšnje stanje itak trpi predlagatelj (1. odstavek 156. člena ZPP/99). Sodišče prve stopnje je razsodilo, da se izdani sklep o izvršbi razveljavi tudi v 1. in 3. točki izreka ter tožbeni zahtevek zavrne (1. točka izreka izpodbijane sodbe), da je tožeča stranka dolžna toženi stranki povrniti 900.350,00 SIT pravdnih stroškov z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 19.1.2000 do plačila (2. točka izreka izpodbijane sodbe) in da tožeča stranka sama nosi svoje pravdne stroške (3. točka izreka izpodbijane sodbe). Tožeča stranka se je proti navedeni sodbi pritožila. Uveljavljala je pritožbeni razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka, predlagala pa razveljavitev izpodbijane sodbe z vrnitvijo zadeve (prvostopnemu sodišču) v ponovno obravnavo. Pri tem je priglasila stroške pritožbe. Pritožba je bila vročena toženi stranki, ki je nanjo odgovorila (odgovor na pritožbo zoper sodbo je namreč za razliko od odgovora na pritožbo zoper sklep v zakonu predviden). Kot neutemeljene je prerekala pritožbene navedbe in predlagala zavrnitev pritožbe. Pri tem je priglasila stroške pritožbenega odgovora. Pritožbeno sodišče je glede na določbo 1. odstavka 498. člena ZPP/99 postopek nadaljevalo po določbah ZPP/99. Pritožba ni utemeljena. Iz uradnega zaznamka prvostopnega sodišča z dne 24.1.2000 (list. št. 98) izhaja, da je le-to pisni dokazni predlog tožeče stranke "prejelo po naroku, ki je bil opravljen dne 19.1.2000 ob 9.00". Vendar ta ugotovitev sama po sebi ne more biti razlog za neobravnavanje dokaznega predloga (oz. prilog A18 - A22), saj je treba šteti, da je vloga pravočasna, če je prispela v vložišče pristojnega sodišča pred uro, ki je bila določena za obravnavo, čeprav razpravljajoči sodnik ob oklicu zadeve ni vedel zanjo (prim. komentar pravdnega postopka iz leta 1974, avtorjev dr. Jožeta Juharta, Lojzeta Udeta in Dragice Wedam - Lukić, sodna praksa, str. 370-371, 17.). Zato je moralo drugostopno sodišče na podlagi podatkov spisa presoditi, ali je pravilen zaključek prvostopnega sodišča, da tožeča stranka pisnega dokaznega predloga ni vložila pred uro, ko je bil dne 19.1.2000 določen narok za glavno obravnavo, oz. pred koncem razpisanega naroka (prim. prav tam, sodna praksa, str. 372, 39.). Iz dohodne štampiljke Okrožnega sodišča v Ljubljani je razviden dan (19.1.2000), ko je le-to neposredno prejelo pisni dokazni predlog tožeče stranke. Ni pa razvidna tudi ura njegovega prejema, saj ne gre za pisanje, ki bi se nanašalo na zemljiškoknjižne zadeve ali zadeve sodnega registra niti za pisanje v kazenskem postopku (prim. 2. odstavek 216. člena Sodnega reda (SR)). Zato se je sodišče druge stopnje pri svoji presoji moralo opreti na druge podatke spisa. Pooblaščenec tožeče stranke je na naroku za obravnavanje predloga za vrnitev v prejšnje stanje (dne 19.4.2000) navedel, da je pisni dokazni predlog s prilogami vložil "na dan naroka, in sicer med 8.00 in 9.00 uro zjutraj", ker naj bi bila "takšna praksa njihove pisarne". Vendar tega ne potrjujejo njegove navedbe na naroku za glavno obravnavo dne 19.1.2000. Pooblaščenec tožeče stranke je namreč predlagal preložitev naroka, "ker od stranke še vedno ni prejel vse potrebne dokumentacije", ne da bi pri tem omenil, da jo je eno uro pred narokom (nekaj) izročil vložišču, pa čeprav je tožena stranka predlogu za preložitev naroka nasprotovala ravno iz razloga, ker tožeča stranka potrebnih listin ni predložila v dotedanjem postopku. Sicer pa je tožeča stranka na naroku z dne 19.1.2000 tudi pojasnila, da "ne razpolaga z listinskimi dokazi, ki bi dokazovali obstoj vtoževane terjatve ter dejstvo, da je tožena stranka posamezne račune, navedene v obračunu obresti, plačala z zamudo". Vendar pa s tem v zvezi ni mogoče upoštevati, da naj bi se to pojasnilo nanašalo na "dodatne listine" (torej ne na priloge A18 - A22), saj naj bi ravno dne 19.1.2000 predložene pogodbe dokazovale obstoj vtoževane terjatve. Poleg tega pa v postopku ni mogoče upoštevati, če je pooblaščenec tožeče stranke ob dajanju omenjenega pojasnila morebiti nepravilno presodil stvarni (in pravni) položaj. Tako sodišče druge stopnje sprejema ugotovitev sodišča prve stopnje, da je pooblaščenec tožeče stranke sporne dokazne listine izročil vložišču po naroku (ne pa pred narokom), ki je bil dne 19.1.2000 ob 9.00 uri. Prav tako sprejema postopanje sodišča prve stopnje, ki teh listin, s katerimi je bilo sicer seznanjeno, saj jih je prejelo "po naroku", vendar pred izdajo izpodbijane sodbe, ni upoštevalo pri odločanju. Sodišče druge stopnje pa tudi ocenjuje, da sodišče prve stopnje pravilno ni sledilo dokaznemu predlogu tožeče stranke za zaslišanje "priče I. S.", saj njen pooblaščenec ni v smislu 236. člena ZPP/99 navedel, o čem konkretno naj bi bila predlagana priča zaslišana, ampak se je posplošeno skliceval na "vsa odprta vprašanja v zvezi z zahtevkom". Zato (saj ni podana ne zatrjevana ne katera druga, sicer uradoma upoštevna, absolutna bistvena postopkovna kršitev) je sodišče druge stopnje na podlagi 353. člena ZPP/99 pritožbo (kot neutemeljeno) zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo (3. točka izreka drugostopne odločbe), s katero je prvostopno sodišče zavrnilo tožbeni zahtevek, ker ga tožeča stranka od vložitve tožbe (dne 25.6.1993) do zaključnega naroka za glavno obravnavo (dne 19.1.2000) ni uspela dokumentirati oz. izkazati njegove utemeljenosti. Ker tožeča stranka s pritožbo ni uspela, je sodišče druge stopnje na podlagi 1. odstavka 165. člena v zvezi s 1. odstavkom 154. člena ZPP/99 sklenilo, da sama trpi pritožbene stroške (4. točka izreka drugostopne odločbe). Ker tožena stranka v odgovoru na pritožbo ni navedla ničesar pomembnega (za razjasnitev zadeve oz. za odločitev), je sodišče druge stopnje štelo, da le-ta ni bil potreben (155. člen ZPP/99). Zato je sklenilo (1. odstavek 165. člena ZPP/99), da tožena stranka sama trpi stroške pritožbenega odgovora (5. točka izreka drugostopne odločbe).

ZPP člen 116,  117,  118,  119,  120,  121,  116,  117,  118,  119,  120,  121.  Sodni red člen 216,  216/2,  216,  216/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.