VSL sodba II Cp 1824/98
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-19

Stvarnopravna legitimacija se nanaša na vprašanje utemeljenosti tožbenega zahtevka. Tožeča stranka mora v tožbi ponuditi dokaze o (pasivni) stvarnopravni legitimaciji toženca.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Z izpodbijano sodbo je prvostopno sodišče odločilo, da se v 1.in 3.točki izreka razveljavi sklep o izvršbi Temeljnega sodišča v Ljubljani, Enota v Ljubljani, opr. št. II I-356/94 z dne 1.3. 1994 in da se tožbeni zahtevek zavrne kot neutemeljen.

Proti sodbi je tožeča stranka vložila pritožbo iz vseh pritožbenih razlogov. Navaja, da je sodišče na podlagi izvedenih dokazov zmotno ugotovilo, da tožeča stranka ni v obligacijskopravnem razmerju s toženo stranko, temveč z družbo ATL L., katere ustanovitelj je tožena stranka. Tožeča stranka v pritožbi vztraja pri navedbah, da je toženec pri tožeči stranki ustno naročil objavo svojega oglasa v dnevnem časopisu in da je prejel račun z dne 17.2.1994, št.5/94, kateremu ni niti ugovarjal niti ga ni reklamiral. Po mnenju pritožnice je toženec tudi, če po sklepanju sodišča n-e bi bil pasivn legitimiran, vstopil v obligacijsko razmerje s tožečo stranko dne 14.3.1994, ko je vložil ugovor zoper sklep o izvršbi. Zato pritožnica uveljavlja tudi absolutno bistveno kršitev določb postopka, saj so v izpodbijani sodbi navedeni razlogi o odločilnih dejstvih med seboj v nasprotju. Poleg tega pa tožena stranka za svoje navedbe ni predložila nobenega dokaza (drugi odstavek 7.člena v zvezi z 219.členom ZPP). Predlaga spremembo izpodbijane sodbe tako, da se tožbenemu za-htevku ugodi v celot-i, podrejeno pa razveljavitev sodbe in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Na pritožbo je tožena stranka odgovorila in predlaga njeno zavrnitev.

Po določbi 220.člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP/77) v zvezi z 8.členom ZPP/77 obsega dokazovanje vsa dejstva, ki so pomembna za odločbo. O tem, kateri dokazi naj se izvedejo za ugotovitev odločilnih dejstev, odloča sodišče. Tako kot je vprašanje o utemeljenosti tožbenega zahtevka odvisno od ponujenih dokazov tožeče stranke. V obravnavanem primeru je bil zoper dolžnika na podlagi verodostojne -listine (glej v prilogi A7-A9, in A10 spisa) predlagan postopek izterjave, ki se je po ugovoru dolžnika (sedaj: tožene stranke) nadaljeval v pravdnem postopku. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da se vtoževana terjatev ne nanaša na toženo stranko, saj na spornih računih (A7-A9), ki jih je tožeči stranki za objavo oglasov izstavila družba D. d.o.o, ni navedena. Tožeča stranka v pritožbi ne ponudi dokazov o konkretnem obligacijskopravnem razmerju s toženo stranko. Med postopkom pa je predložila le pismo toženca za katerega ni mogoče ugotoviti, na katero razmerje se nanaša. Zato je sodišče prve stopnje pravilno štelo, da tožnik ni dokazal pasivne legitimacije toženca. Pri tem je -glede na uspeh dokaznega postopka nepomebno tudi ponovno sklicevanje pritožnice, da toženec na njegovo ime izstavljenega računa z dne 17.2.1994, št.5/94 ni reklamiral. Tudi trditev pritožnice, da je dolžnik z vložitvijo ugovora vstopil v obligacijsko razmerje s tožečo stranko, je pravno zmotna. Ker je ugovor dolžnika zo-per sklep o dovolitvi izvršbe v procesnopravnem smislu le dolžnikovo pravno sredstvo, s tem procesnim dejanjem dolžnik ne more vstopiti v zatrjevano materialnopravno razmerje z upnikom. Po opisanem je tako neupoštevno zgolj pavšalno navajanje pritožnice, da je podana bistvena kršitev določb pravdnega postopka po 13. točki drugega odstavka 354.člena ZPP, saj sodba ima razlog o vseh odločilnih dejstvih in razlogi niso med seboj v nasprotju. Zato je odločitev prvega sodišča, da se razveljavi predmetni sklep o dovolitvi izvršbe v 1. in 3. točki izreka in zavrne tožbeni zahtevek, materialnopravno in dejansko pra- vilna.

Obrazloženo uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani in ker velja enako tudi glede po uradni dolžnosti upoštevnih pritožbenih razlogov, je bilo treba pritožbo, upoštevaje prvi odstavek 498.člena ZPP/99, na podlagi določbe 368.člena ZPP/77 zavrniti kot neutemeljeno in potrditi sodbo sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.