TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep R 22/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-08-30

Kadar se gre za spor obstoju ali neobstoju pogodbe, katere predmet je sicer stvarna pravica na nepremičnini je odločitev o tej pravici le posledica rešitve obligacijskega razmerja. Torej gre za spor, ki je obligacijske narave, saj bo v njem sodišče odločalo o obstoju ali neobstoja pogodbenega razmerja. Zato je potrebno v tem sporu uporabiti določbe postopka v gospodarskem sporu, saj so pravdne stranke osebe iz 1. točke 1. odst. 481. člena

Za odločanje v tem sporu je pristojno Okrožno sodišče v Kranju.

Okrajno sodišče v Radovljici se je s sklepom opr. št. P 138/96 z dne 7.6.2001 izreklo za stvarno nepristojno in zadevo odstopilo Okrožnemu sodišču v Kranju. To je sprožilo spor o pristojnosti. Meni, da predmetni spor predstavlja spor o stvarnih pravicah na nepremičninah, za katera po določbi 2. odst. 481. člena ZPP ne veljajo pravila postopka v gospodarskih sporih. Tožeča stranka s tožbo uveljavlja ničnost dveh pogodb z dne 30.6.1989 o oddaji zemljišča na podlagi, katerih je prva tožena stranka oddala drugi in tretji toženi stranki določeno zemljišče, za določeno odškodnino. Zemljišče, ki je bilo predmet teh pogodb je bilo namreč po stališču tožeče stranke javno dobro in kot tako izvzeto iz prometa. Kot posledica ničnosti pogodb tožbeni zahtevek vsebuje tudi vrnitveni del, po katerem je dolžna vsaka od toženih strank vrniti drugi tisto kar je prejela iz nične pogodbe. Po oceni pritožbenega sodišča navedeni spor ne predstavlja spora o stvarnih pravicah na nepremičninah. Gre namreč za spor o obstoju ali neobstoju pogodb, katerih predmet je sicer stvarna pravica na nepremičnini, vendar pa bo odločitev o tej pravici le posledica rešitve obligacijskega razmerja. Torej gre za spor, ki je obligacijske narave, saj bo v njem sodišče odločalo o obstoju ali neobstoju pogodbenega razmerja. Zato je potrebno v tem sporu uporabiti določbe postopka v gospodarskem sporu, saj so pravdne stranke osebe iz 1. točke 1. odst. 481. člena in 2. odst. 482. člena ZPP. Za odločanje v gospodarskih sporih pa so pristojna okrožna sodišča (6. točka 2. odst. 32. člena ZPP).

ZPP člen 481,  481/1,  481/2,  482,  482/2,  481,  481/1,  481/2,  482,  482/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep R 23/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-09-20

krajevna pristojnost - izvršba na sredstva na računu pri banki

V 151. členu Zakona o izvršbi in zavarovanju je določena smiselna uporaba določbe 143. člena ZIZ tudi za izvršbo na sredstva, ki jih ima zasebnik na računu pri banki, če preko takega računa banka zanj opravlja plačilni promet.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Upnik je dne 13.04.2001 pri Okrajnem sodišču v Domžalah vložil predlog za izvršbo na podlagi verodostojnih listin, v katerem je predlagal izvršbo na sredstva na dolžnikovem računu št. .. pri NLB d.d., eksp. Medvode (prvo navedeno sredstvo izvršbe). Okrajno sodišče v Domžalah je s sklepom, opr. št. Ig 2001/00251 z dne 17.04.2001 odločilo, da za odločanje v zadevi ni krajevno pristojno in je po pravnomočnosti navedenega sklepa zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Kranju. Slednje se z odločitvijo ni strinjalo in je sprožilo spor o pristojnosti. Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da je Okrajno sodišče v Domžalah, ki je upnikov predlog za izvršbo odstopilo Okrajnemu sodišču v Kranju, postopalo napačno. Upnik je namreč predlagal izvršbo na sredstva na dolžnikovem računu pri banki in sicer Novi Ljubljanski banki d.d., Ekspozitura Medvode. V 151. členu Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) je določena smiselna uporaba določbe 143. člena ZIZ tudi za izvršbo na sredstva, ki jih ima zasebnik (dolžnica je namreč samostojna podjetnica) na računu pri banki, če preko takega računa banka zanj opravlja plačilni promet. Po določbi 143. člena ZIZ je za odločitev o predlogu za izvršbo na sredstva na predlaganem bančnem računu krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je sedež banke oz. enote, ki vodi dolžnikov račun. Enota banke, ki vodi dolžničin račun, ima po navedbah upnika sedež v Medvodah, tj. na območju Okrajnega sodišča v Ljubljani, zato bi bilo za odločitev o predlogu za izvršbo pristojno to sodišče. Ker iz podatkov spisa ni razvidno, ali banka za dolžnico preko v predlogu za izvršbo navedenega računa opravlja plačilni promet, sodišče druge stopnje še dodaja, da bi bilo za odločitev o predlogu za izvršbo pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani tudi v primeru, če bi bilo treba uporabiti 100. člen ZIZ. Na območju navedenega sodišča ima po navedbah upnika dolžnica tudi svoj sedež oz. prebivališče. Upnik je namreč v predlogu za izvršbo kot naslov dolžnice navedel: Zbilje 30, Medvode. V obravnavanem sporu o pristojnosti je sodišče druge stopnje odločilo na podlagi 1. odst. 24. člen Zakona o pravdnem postopku v zvezi z 2. točko 104. člena Zakona o sodiščih.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep R 34/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-10-25

krajevna pristojnost - izvršba na sredstva na računu pri banki

V 151. členu Zakona o izvršbi in zavarovanju je določena smiselna uporaba določbe 143. člena ZIZ tudi za izvršbo na sredstva, ki jih ima zasebnik na računu pri banki, če preko takega računa banka zanj opravlja plačilni promet.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Upnik je dne 19.06.2001 pri Okrajnem sodišču v Kočevju vložil predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine, v katerem je predlagal izvršbo na sredstva na kateremkoli dolžnikovem računu, akreditivu ali podobnem naslovu, zlasti pa na žiro računu št.... pri "P. Kranj". Okrajno sodišče v Kočevju je s sklepom, opr. št. Ig 2001/00199 z dne 28.06.2001 odločilo, da za odločanje v zadevi ni krajevno pristojno in po pravnomočnosti navedenega sklepa zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Kranju. Slednje se z odločitvijo ni strinjalo in je sprožilo spor o pristojnosti. Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da je Okrajno sodišče v Kočevju, ki je upnikov predlog za izvršbo odstopilo Okrajnemu sodišču v Kranju, postopalo napačno. Upnik je namreč predlagal izvršbo na sredstva na dolžnikovem računu pri banki in sicer pri "P. Kranj" (po podatkih sodnega registra: P. d.d.). Okrajno sodišče v Kranju je pri navedeni banki opravilo poizvedbe. Pri tem se je izkazalo, da v predlogu navedeni žiro račun vodi njena poslovalnica v Ljubljani (uradni zaznamek na list. št. 5). V 151. členu Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) je določena smiselna uporaba določbe 143. člena ZIZ tudi za izvršbo na sredstva, ki jih ima zasebnik (dolžnik je namreč samostojni podjetnik; priloga A1) na računu pri banki, če preko takega računa banka zanj opravlja plačilni promet. Po določbi 143. člena ZIZ je za odločitev o predlogu za izvršbo na sredstva na predlaganem bančnem računu krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je sedež banke oz. enote, ki vodi dolžnikov račun. Enota banke, ki vodi dolžnikov račun, ima glede na opravljene poizvedbe sedež v Ljubljani, tj. na območju Okrajnega sodišča v Ljubljani, zato je za odločitev o predlogu za izvršbo pristojno to sodišče. V obravnavanem sporu o pristojnosti je sodišče druge stopnje odločilo na podlagi 1. odst. 24. člen Zakona o pravdnem postopku v zvezi z 2. točko 104. člena Zakona o sodiščih.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep I Cp 648/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-21

vpis v zemljiško knjigo - predložitev listine

Ker sodišče odloča o vpisu po stanju vložitve predloga za vpis, mora biti predlogu za vpis predložena listina predpisana po določbah zakona, ki je veljal v času vložitve predloga.

Pritožba se zavrne in p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Odredi se izbris zaznamovane zavrnitve predloga.

Sodišče prve stopnje je obdržalo v veljavi sklep zemljiškoknjižne referentke, s katerim je ta zavrnila predlog J.P. za vknjižbo lastninske pravice na parceli 611/2 pri vložni št. 523 k.o. D..

Zoper ta sklep se je pritožil predlagatelj in v pritožbi zatrjuje, da je sklep sodišča prve stopnje nezakonit. Pritožbenemu sodišču predlaga, da ga razveljavi. Meni, da sodišče prve stopnje koleba med uporabo materialnega prava in to v času sklenitve posla in v času vpisa ter tako oblikuje svojo obrazložitev. Pritožnik še vedno vztraja na stališču, da ni potrebno priložiti listine v obliki notarskega zapisa, saj je bil pravni posel sklenjen pred tem zakonskim določilom.

Zemljiškoknjižno sodišče dovoli predlagani vpis le, če ugotovi, da so izpolnjeni vsi pogoji za predlagani vpis, zato mora stranka v zemljiškoknjižnem postopku ob vložitvi predloga za vpis predložiti vse listine, ki so predpisane za vpis (86. čl. Zakona o zemljiški knjigi - ZZK). Sodišče odloča o vpisu po stanju vložitve predloga za vpis (3. odst. 85. čl. ZZK). Pravilna je torej odločitev sodišča prve stopnje, ko je štelo, da bi moral predlagatelj ob vložitvi predloga za vpis upoštevati določbe takrat veljavnega Zakona o stavbnih zemljiščih -ZSZ (Ur.l. RS, št. 44/97), po katerem morajo biti pogodbe na nezazidano stavbno zemljišče sklenjene v obliki notarskega zapisa.

Ker takšne listine predlagatelj ni predložil, ampak vztrajno trdi, da je po notarju overjena kupoprodajna pogodba veljavna zemljiškoknjižna listina, je sodišče prve stopnje pravilno ravnalo, ko je predlog za vpis lastninske pravice zavrnilo, kajti listina, ki jo je predložil ni bila sposobna za vpis. Na podlagi 2. tč. 95. čl. ZZK je pritožbeno sodišče predlagateljevo pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje ter obenem odločilo o izbrisu zaznambe zavrnitve predloga.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep II Cpg 248/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-25

predlog za izvršbo - vsebina - sodna taksa

Četudi je upnik takso za izvršilni predlog plačal znotraj dodeljenega roka, vendar pa dokazila o plačani taksi ni predložil, je sodišče prve stopnje njegov predlog za izvršbo utemeljeno štelo za umaknjenega, ker upnik ni postopal po sklepu, s katerim mu je bila predložitev takšnega dokazila izrecno naložena in je bil tudi posebej opozorjen na posledice, če tega ne bo storil.

Pritožba upnika se zavrne kot neutemeljena in se p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišča prve stopnje štelo, da je predlog za izvršbo umaknjen, ker ga upnik ni v določenem roku dopolnil s predložitvijo dokazila o plačani taksi za predlog za izvršbo po predpisih o sodnih taksah. Proti navedenemu sklepu je upnik po svojem pooblaščencu vložil pritožbo iz vseh razlogov po 1. odst. 338. čl. ZPP in predlagal njegovo razveljavitev. V pritožbi zatrjuje, da je sklep z dne 20.6.2000 za plačilo sodne takse prejel dne 21.6.2000 in je dne 26.6.2000 sodno takso tudi plačal, torej v zakonitem 15-dnevnem roku, kar izhaja iz potrjenega izpiska, ki ga pritožbi prilaga. Pritožba upnika ni utemeljena. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je iz pritožbi priložene listine - potrjenega izpisa prometa na žiro računu - razvidno, da je bila zahtevana sodna taksa plačana dne 26.6.2000, torej znotraj 15-dnevnega roka, ki ga je upniku za dopolnitev predloga za izvršbo dodelilo sodišče s sklepom z dne 20.6.2000. Ne glede na to pa je treba ugotoviti, da upnik ni postopal po prej omenjenem sklepu sodišča prve stopnje z dne 20.6.2000, saj ni predložil dokazila o plačani taksi, kar mu je bilo s tem sklepom izrecno naloženo; gre namreč za to, da je sodišče prve stopnje skladno s pooblastilom iz 4. odst. 40. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), upniku na podlagi 108. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ, dodelilo naknadni rok, pri čemer ga je posebej opozorilo, da bo v primeru nepredložitve dokazila o plačani taksi za predlog za izvršbo po predpisih o sodnih taksah, štelo njegov predlog za umaknjenega. Ravno tako pa tudi 4. odst. 40. čl. ZIZ v delu, kolikor omenja plačilo sodne takse, napotuje na Zakon o sodnih taksah (ZST), ki v 3. odst. 6. čl. določa, da vplača taksni zavezanec takso v gotovini na prehodni račun sodnih taks, ter da se potrdilo o vplačilu takse priloži vlogi, za katero je taksa plačana. Po stanju v spisu ni razvidno, da bi prvostopno sodišče na dan izdaje sklepa razpolagalo s podatkom o tem, da je taksa plačana, zato je njegova odločitev v izpodbijanem sklepu utemeljena tudi po tej plati. Glede na gornjo obrazložitev je pritožbeno sodišče, na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ, pritožbo upnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 40/4,  40/4.  ZPP člen 108,  108.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 1168/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-25

spor majhne vrednosti - bistvena kršitev določb pravdnega postopka

Razlogi izpodbijane sodbe o vsebini listin (dobavnic) niso v nasprotju z vsebino dobavnic samih. Pritožbena trditev, da iz dobavnic izhaja, da je šlo za sukcesivno dobavo, predstavljajo pritožbeni razlog zmotne ocene predloženih listin, torej zmotne ugotovitve dejanskega stanja, ne pa pritožbenega razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba (3. in 4. tč. izreka) sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo 78.672,68 SIT spp. in tožeči stranki naložilo, da mora povrniti toženi stranki pravdne stroške v znesku 6.075,00 SIT. Proti sodbi se tožeča stranka pritožuje in navaja, da uveljavlja v pritožbi pritožbeni razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 2. odst. 339. čl. ZPP ter predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo razveljavi. Pritožba je bila vročena toženi stranki, ki odgovora na pritožbo ni vložila. Pritožba ni utemeljena. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da je sodišče prve stopnje ugotovilo v izpodbijani sodbi vsa odločilna dejstva in na ugotovljena dejstva pravilno uporabilo materialno pravo. Pritožnik neutemeljeno zatrjuje, da so razlogi izpodbijane sodbe o vsebini listin (dobavnic) v nasprotju z vsebino teh listin samih. Kakšnega nasprotja sodišče druge stopnje ni našlo, pritožnik pa tudi ni povedal, kateri razlogi naj bi bili v nasprotju z vsebino dobavnic. Pritožbena trditev, da iz dobavnic izhaja, da je šlo za sukcesivno dobavo, predstavljajo pritožbeni razlog zmotne ocene predloženih listin, torej zmotne ugotovitve dejanskega stanja, ne pa pritožbenega razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka. V tem postopku pa pritožbenega razloga zmotne ugotovitve dejanskega stanja ni mogoče uveljavljati (1. odst. 458. čl. ZPP). Sploh pa pritožnik ne pove, kakšen pomen bi na odločitev v tej zadevi imelo dejstvo sukcesvnih dobav. S trditvijo, da bi sodišče prve stopnje moralo zaslišati predlagano pričo, pritožnik prav tako uveljavlja nedovoljeni pritožbeni razlog nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Sodišče druge stopnje pa še dodaja, da je sodišče prve stopnje pravilno zaključilo, da tožeča stranka ni predložila ustreznih dokazov za to, da je bilo blago toženi stranki izročeno, ki je o tem v izpodbijani sodbi navedlo ustrezne razloge. Pritožba je tako neutemeljena, zato jo je pritožbeno sodišče zavrnilo in na podlagi 353. čl. ZPP potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

ZPP člen 339,  339/2,  339/2-14,  339,  339/2,  339/2-14.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 1419/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-11

Pritožba zoper sklep o umiku napovedi pritožbe je bila vložena prepozno, zato jo je sodišče druge stopnje zavrglo.

Sodišče prve stopnje je izdalo dne 9.5.2000 skrajšano sodbo po 1. odst. 496. čl. Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP. Tožena stranka je z vlogo z dne 12.7.2000 napovedala pritožbo zoper to sodbo. Ob napovedi pritožbe sodne takse za pritožbo ni plačala, čeprav je s tem dnem nastala taksna obveznost za plačilo sodne takse za pritožbo (glej 2. odst. 497. čl. ZPP). Zato ji je sodišče prve stopnje poslalo opomin za plačilo sodne takse za pritožbo, nato pa je dne 4.10.2000 izdalo sklep, s katerim je štelo, da je napoved pritožbe umaknjena, ker tožena stranka tudi po opominu, ki ga je prejela dne 8.9.2000, ni plačala predpisane sodne takse za pritožbo. Ta sklep je bil toženi stranki vročen dne 10.10.2000, kar je razvidno iz povratnice, pripete pri sklepu list. št. 33. Dne 20.10.2000 je tožena stranka vložila pri sodišču prve stopnje vlogo, ki vsebuje več predlogov. Med drugimi ta vloga vsebuje tudi pritožbo zoper sklep sodišča prve stopnje z dne 4.10.2000, to je sklep, s katerim je sodišče prve stopnje štelo napoved pritožbe za umaknjeno. Sodišče prve stopnje je zadevo odstopilo sodišču druge stopnje v obravnavanje. Sodišče druge stopnje je vlogo tožene stranke obravnavalo, kolikor je z njo vložena pritožba zoper sklep sodišča prve stopnje z dne 4.10.2000. Pritožba je prepozna. Iz povratnice v spisu, pripeti pri l. št. 33, je razvidno, da je bil izpodbijani sklep kot že rečeno toženi stranki vročen dne 10.10.2000 (torek). Osemdnevni pritožbeni rok se je tako iztekel dne 18.10.2000 (sreda). Tožena stranka je vlogo (pritožbo) vložila dne 19.10.2000, ko jo je priporočeno oddala na pošto (2. odst. 112. čl. ZPP). To pa je bilo prepozno oziroma po izteku pritožbenega roka (2. odst. 343. čl. ZPP v zvezi s 366. čl. ZPP). Sodišče druge stopnje je zato pritožbo tožene stranke zavrglo kot prepozno (353. čl. ZPP). Ker vloga tožene stranke z dne 20.10.2000 vsebuje tudi predlog za vrnitev v prejšnje stanje, bo o tem predlogu odločilo sodišče prve stopnje, ker je o tem pristojno odločiti ono (1. odst. 117. čl. ZPP).

ZPP člen 112,  112/2,  343,  343/2,  353,  366,  112,  112/2,  343,  343/2,  353,  366.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 852/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-24

Pritožnik v gospodarskem sporu ne more uveljavljati razlogov, ki bi govorili proti njegovemu izbrisu iz sodnega registra.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je zavrglo tožbo, ker je bila tožeča stranka po vložitvi tožbe izbrisana iz sodnega registra. Zoper sklep je vložil pritožbo S. P.. Predstavil se je v dvojni vlogi, kot poslovodja tožeče stranke in kot njen (edini) družbenik. Ni navedel, kakšen pritožbeni razlog uveljavlja, iz pritožbe pa je razbrati, da želi le, da se pred izbrisom tožnika dokonča ta gospodarski spor. Predlagal je (smiselno povzeto) razveljavitev izpodbijanega sklepa ali pa nadaljevanje postopka z novim tožnikom, S.P.. Pritožba ni utemeljena. Pritožnik v tem gospodarskem sporu ne more uveljavljati razlogov, ki bi govorili proti izbrisu tožeče stranke iz sodnega registra. Take razloge bi lahko uveljavljal le v postopku izbrisa. Vložil je sicer ugovor zoper sklep, s katerim je sodišče začelo postopek za izbris, ne pa tudi pritožbe zoper sklep o izbrisu (34. člen Zakona o finančnem poslovanju (Uradni list RS, št. 54/99 in 110/99 - v nadaljevanju: ZFPPod). Ker je bil tožnik dne 28.4.2000 izbrisan iz sodnega registra, je gospodarski spor izgubil eno od strank postopka, prvostopno sodišče pa je zato na podlagi določbe 5. odst. 81. člena ZPP utemeljeno tožbo zavrglo. Pritožnik tudi ne more uspeti s predlogom, da bi se postopek nadaljeval s S.P. kot (edinim) družbenikom. Ni namreč izkazal, da bi prevzel, npr. s cesijo, vtoževano terjatev, da bi prišla (ob privolitvi tožene stranke) v poštev določba 2. odst. 190. člena ZPP. Tudi določba 4. odst. 27. člena ZFPPod, po kateri se šteje, da je družbenik podal izjavo, katere vsebino določa 1. odst. 394. člena ZGD (med drugim, da prevzema obveznost plačila morebitnih preostalih obveznosti družbe), ne pripelje do pravnega nasledstva, vsaj ne na aktivni strani. Ker se je izkazalo, da izrecno uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani, prav tako ne tisti, na katere mora paziti po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena ZPP), je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in sklep sodišča prve stopnje potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

ZPP člen 81, 81/5, 190, 190/2, 81, 81/5, 190, 190/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 31/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-24

Zapisnik mora obsegati nedvoumno bistvene podatke o vsebini dejanj.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da se zaradi umika tožbe postopek ustavi, saj se tožeča stranka ni udeležila dveh zaporednih narokov. Zoper sklep se je tožeča stranka pravočasno pritožila. V pritožbi je navedla, da ni res, da se ni udeležela dveh narokov. Obeh narokov se je udeležila, zadnjega pa je nekoliko zamudila. Na naroke pa sodišče prve stopnje ni povabilo njenega pooblaščenca odvetnika M.. Pritožba je utemeljena. Izpodbijani sklep temelji na dejstvu, da se nobena od pravilno vabljenih strank ni udeležila dveh zaporednih narokov. Iz spisa izhaja, da je sodišče prve stopnje v tej zadevi razpisalo dva naroka in sicer dne 27.9.2000 in 16.10.2000. Na oba naroka sta bili obe pravdni stranki pravilno vabljeni. Zmotno je pritožbeno stališče, da bi moralo sodišče vabiti tudi pooblaščenca tožeče stranke, saj le-ta ni izkazala z ustreznim pooblastilom, da jo v tej zadevi pooblaščenec sploh zastopa. Prvi narok je bil dne 27.9.2000. Iz prve strani zapisnika o glavni obravnavi, s tega dne izhaja, da se obravnave ni udeležila nobena od pravdnih strank. Iz druge strani tega zapisnika pa je razvidno, da je sodišče prve stopnje najprej ugotovilo, da je na dan naroka prispelo opravičilo tožeče stranke, s katerim prosi za preložitev naroka, nato je sklenilo, da se obravnava preloži na dne 16.10.2000, pri čemer je zapisalo, da to prisotna pooblaščenca obeh pravdnih strank vzameta na znanje, odpovedujoč se posebnemu vabilu in narok končalo. Na koncu zapisnika pa je še zapisana odredba, s katero je sodišče odredilo, vabljenje tožeče stranke in tožene stranke po odvetniku. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da iz tega zapisnika izhajajo nasprotujoči si podatki glede tega ali sta bili stranki prisotni na obravnavi ali ne, medtem ko tožeča stranka v pritožbi izrecno zatrjuje, da se je te obravnave udeležila. Zaradi tega pa izpodbijanega sklepa ni mogoče preizkusiti, saj vsebina tega zapisnika, zaključka sodišča prve stopnje o odsotnosti obeh pravdnih strank tudi na prvem naroku, ne potrjuje. S tem je sodišče prve stopnje storilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke 2. odst. 339. člena ZPP v zvezi s 366. člena ZPP, zaradi česar je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo v nov postopek (3. točka 365. člena ZPP). V novem postopku bo moralo sodišče prve stopnje opraviti novo glavno obravnavo, na katero bo moralo ponovno pravilno povabiti obe pravdni stranki, zapisnik pa sestaviti tako, da bo obsegal nedvoumno bistvene podatke o vsebini dejanj (123. člen ZPP). Pri tem bo moralo upoštevati, da je tožeča stranka (N. H. s.p.) v pritožbi (red. št. 28) sporočila le spremembo svojega naslova, ne pa spremembo same tožeče stranke.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.