TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 96/00
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-22

Pogodbo o odstopu terjatev zaradi plačila in v zavarovanje, na podlagi katere je upnik zahteval dovolitev izvršbe (1. odst. 23. člena ZIZ) ni mogoče uvrstiti med nobeno od listin, ki se po 2. odst. 23. člena štejejo za verodostojne. Dolžnik je tako (obrazloženo) ugovarjal izdanemu sklepu o izvršbi že iz razloga iz 2. tč. 55. člena ZIZ.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o izvršbi v 2. tč. izreka in sklenilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku.

V pravočasni pritožbi je upnik navedel, da dolžnik v ugovoru ni predložil dokazov, na katere se sklicuje. Navedba, da je dolžnik poravnal cesionarjevim (C. d.o.o.) upnikom obveznosti iz kreditnih pogodb, ni razlog za razveljavitev sklepa, ker je pogodba, ki jo je upnik priložil poseben pravni posel, ki nima zveze s poslom med dolžnikom in cesionarjem; vsi ti zneski so iz drugih pravnih poslov med dolžnikom in cesionarjem. Dolžnik tako v ugovoru navaja le nerazčiščene odnose s cesionarjem, ne prereka pa upnikove terjatve.

Upnik je spregledal, da je dolžnik ugovarjal sklepu o izvršbi (redna št. 2) tudi z navedbo, da predlogu za izvršbo (redna št. 1) niso priložene verodostojne listine. Ta ugovorna navedba pa je (bila) utemeljena, zato vseh ostalih navedb v ugovoru, ki jih upnik v pritožbi prereka, sodišču prve stopnje niti ni bilo potrebno upoštevati.

Pogodbo o odstopu terjatev zaradi plačila in v zavarovanje (priloga A1), na podlagi katere je upnik zahteval dovolitev izvršbe (1. odst. 23. člena ZIZ) namreč ni mogoče uvrstiti med nobeno od listin, ki se po 2. odst. 23. člena štejejo za verodostojne. Dolžnik je tako (obrazloženo v skladu z 2. odst. 53. člena v zvezi s 1. odst. 61. člena ZIZ) ugovarjal izdanemu sklepu o izvršbi že iz razloga iz 2. tč. 55. člena ZIZ; sodišče prve stopnje pa v primeru obrazloženega ugovora zoper sklep o izvršbi v celoti ali zoper del, v katerem je dolžniku naloženo, naj terjatev plača, razveljavi sklep o izvršbi v dovolilnem delu in nadaljuje postopek kot pri ugovoru zoper plačilni nalog (2. odst. 62. člena ZIZ).

Odločitev sodišča prve stopnje je tako pravilna in zakonita in ker sodišče druge stopnje ob reševanju pritožbe tudi ni našlo bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP, oba v v zvezi s 15. členom ZIZ), je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. tč. 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 23,  23/1,  23/2,  53,  53/2,  55,  55/1-2,  61,  61/1,  23,  23/1,  23/2,  53,  53/2,  55,  55/1-2,  61,  61/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 36/00
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-02

Dolžnik svojih ugovornih trditev, da mu upnik pošilja previsoke račune za vodo, ki ne ustrezajo dejanski porabi vode, zaradi česar je pri upniku večkrat urgiral, ni z ničemer dokazoval. Kadar namreč dolžnik navaja taka dejstva, da zanje nosi dokazno breme sam, mora po 2. odst. 53. čl. ZIZ predložiti dokaze, sicer se po citiranem določilu ugovor šteje kot neutemeljen.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Zoper sklep o izvršbi, izdan na podlagi verodostojne listine, je dolžnik pravočasno ugovarjal z navedbo, da stanje porabljene vode na števcu ne ustreza dejanski porabi. Večkrat je tudi urgiral ter tudi poslal stanje dejanske porabe vode, upnik pa mu kljub temu pošilja previsoke račune. Meni, da upnik ne odčitava porabljene vode na števcu dolžnika, ampak pavšalno zaračunava porabljeno vodo.

Prvostopno sodišče je dolžnikov ugovor presodilo kot neobrazloženega in ga na podlagi 5. odst. 62. čl. ZIZ poslalo pritožbenemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi.

Dolžnik svojih ugovornih trditev, da mu upnik pošilja previsoke račune za vodo, ki ne ustrezajo dejanski porabi vode, zaradi česar je pri upniku večkrat urgiral, ni z ničemer dokazoval. Kadar namreč dolžnik navaja taka dejstva, da zanje nosi dokazno breme sam, mora po 2. odst. 53. čl.

ZIZ predložiti dokaze, sicer se po citiranem določilu ugovor šteje kot neutemeljen. Na to pravno posledico neobrazloženega ugovora je bil dolžnik opozorjen v pravnem pouku izpodbijanega sklepa. Ker dokazov za svoje trditve ni predložil, je prvostopno sodišče ugovor utemeljeno presodilo kot neobrazloženega in kot takega tudi neutemeljenega.

Na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ je zato pritožbeno sodišče dolžnikov ugovor, ki ga je skladno s 5. odst. 62. čl. ZIZ obravnavalo kot pritožbo, zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/5,  53,  53/2,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 125/00
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-24

Po 4. odst. 111. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ se pritožbeni rok podaljša le, če je zadnji dan roka sobota, nedelja, praznik, ali drug dela prost dan, ki ga določa Zakon o praznikih. Tedaj se pritožbeni rok izteče s pretekom prvega prihodnjega delovnika. V obravnavanem primeru je bil zadnji dan pritožbenega roka 3.11.1999 sreda, ko je sodišče normalno poslovalo, saj ta dan ni praznik ali drug dela prost dan po Zakonu o praznikih. Iz povedanega sledi, da se zaradi praznika znotraj pritožbenega roka, slednji po določbah ZPP ne podaljša, kot to zmotno meni pritožnik.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z uvodoma cit. sklepom je prvostopno sodišče kot prepozno zavrglo upnikovo pritožbo zoper izvršilni sklep opr. št. Ig 99/00851-4 z dne 30.6.1999. Zoper navedeni sklep se je pritožil upnik in sodišču očital, da pri štetju roka za pritožbo ni upoštevalo praznika 1.11.1999, torej čas, ko sodišče ne posluje. Glede na to meni, da je pritožba prispela na sodišče pravočasno.

Upnik je sklep z dne 30.6.1999, kot izhaja iz povratnice v spisu, prejel 26.10.1999. 8-dnevni rok za pritožbo je torej iztekel dne 3.11.1999. Po 4. odst. 111. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ se pritožbeni rok podaljša le, če je zadnji dan roka sobota, nedelja, praznik, ali drug dela prost dan, ki ga določa Zakon o praznikih.

Tedaj se pritožbeni rok izteče s pretekom prvega prihodnjega delovnika. V obravnavanem primeru je bil zadnji dan pritožbenega roka 3.11.1999 sreda, ko je sodišče normalno poslovalo, saj ta dan ni praznik ali drug dela prost dan po Zakonu o praznikih. Iz povedanega sledi, da se zaradi praznika znotraj pritožbenega roka, slednji po določbah ZPP ne podaljša, kot to zmotno meni pritožnik. Ker je bil torej zadnji dan pritožbenega roka 3.11.1999, upnik pa je pritožbo vložil priporočeno po pošti dne 4.11.1999, ki se po 2. odst. 112. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ šteje kot dan izročitve sodišču, je bila pritožba vložena prepozno. Prvostopno sodišče jo je zato utemeljeno kot tako zavrglo na podlagi 343. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

Ker pri tem ni zagrešilo ob reševanju pritožbe uradno upoštevnih kršitev (2. odst. 350. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ), je bilo potrebno upnikovo pritožbo na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ kot neutemeljeno zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje.

ZPP člen 111,  111/4,  112,  112/2,  111,  111/4,  112,  112/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 30/00
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-15

delni umik predloga za izvršbo - pravni interes za pritožbo

Sklep o delni ustavitvi izvršbe (po delnem umiku predloga za izvršbo) za dolžnika ne pomeni neugodne odločbe, saj se bo po tem sklepu izvršba nadaljevala za nižji znesek, kot je bila dovoljena s sklepom o izvršbi; zato dolžnik nima pravnega interesa za pritožbo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom delno ustavilo izvršbo, in sicer za dne 26.10.1998 plačanih 100.000,00 SIT.

Dolžnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da saldo terjatev ni 386.776,30 SIT, ampak 218.315,90 SIT (zaradi plačil na račun dolga do upnika z dne 24.9.1997, 6.12.1997 in 26.10.1998).

Upnik je na pritožbo odgovoril (redna št. 14). Prerekal je pritožbene navedbe in predlagal zavrnitev pritožbe z nadaljevanjem postopka do popolnega poplačila po njegovem izvršilnem predlogu.

Pravico do pritožbe ima oseba, ki ima pravni interes za pritožbo; sicer je pritožba nedovoljena (3. odst. 358. člena ZPP/77 v zvezi s 15. členom ZIZ). Z izpodbijanim sklepom je sodišče na predlog upnika (redna št. 4) na podlagi 2. odst. 43. člena ZIZ delno ustavilo izvršbo. Tak sklep za dolžnika ne pomeni neugodne odločbe, saj se bo po tem sklepu izvršba nadaljevala za nižji znesek, kot je bila dovoljena s sklepom o izvršbi (redna št. 2); zato dolžnik nima pravnega interesa za pritožbo.

Dolžnik v pritožbi ugovarja višini terjatve iz razlogov delnih plačil. Takšne navedbe dolžnik sicer lahko navaja tudi po izteku osemdnevnega roka za ("redni") ugovor (3. odst. 9. člena ZIZ), v ugovoru po izteku roka (2. odst. 61. člena v zvezi s 1. odst. 56. člena ZIZ), vendar le, če temelji ugovor na dejstvu, ki se nanaša na terjatev in ki je nastopilo po izdaji sklepa o izvršbi. Zatrjevano plačilo v znesku 138.584,00 SIT naj bi dolžnik opravil dne 24.9.1997, plačilo (z multilateralno kompenzacijo) v znesku 21.684,00 SIT pa dne 6.12.1997, kar je vse pred izdajo sklepa o izvršbi dne 5.10.1998 (redna št. 2). Za dne 26.10.1998 plačani znesek 100.000,00 SIT pa je bila izvršba z izpodbijanim sklepom ustavljena. Pritožbe tako ni mogoče obravnavati v smislu ugovora po izteku roka.

Sodišče druge stopnje ob preizkusu izpodbijanega sklepa ni našlo nobenih bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 365. člena v zvezi s 381. členom ZPP/77, oba v zvezi s 15. členom ZIZ), in je pritožbo zavrglo kot nedovoljeno (1. odst. 380. člena ZPP/77 v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 43,  43/1,  43/2,  43,  43/1,  43/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 116/00
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-22

Navedba, da ni prejel računa, ni pravno upoštevana, ker dolžnik z njo ne ugovarja temelju ali višini terjatve, saj (poslovna) terjatev ne nastane s prejemom računa, temveč s sklenitvijo pravnega posla (pogodbe).

Ugovor se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Upnik sam trpi stroške odgovora na ugovor.

Sodišče prve stopnje je štelo ugovor zoper sklep o izvršbi (na podlagi verodostojne listine) za neobrazložen, zato ga je poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi.

V pravočasnem ugovoru je dolžnik navedel, da je bil z upnikom dogovorjen, da bo preostali znesek plačal do 31.12.1999. Upnik pa tudi ni izstavil ustreznega računa.

V odgovoru na ugovor je upnik navedel, da dolžnik s svojimi navedbami priznava dolg. Priglasil je tudi stroške.

2. odst. 53. člena v zvezi s 1. odst. 61. člena zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) določa, da mora biti ugovor obrazložen; dolžnik mora navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje kot neutemeljen. Za navedbo, da se je z upnikom dogovoril o plačilu "preostalega zneska 732.294,10 SIT" do 31.12.1999, dolžnik ni predložil nobenega dokaza (listine) niti ni predlagal dokaza (npr. z zaslišanjem strank), kot je to potrebno po zgoraj navedeni zakonski določbi.

Navedba, da ni prejel računa, pa ni pravno upoštevna, ker dolžnik z njo ne ugovarja temelju niti višini terjatve, saj (poslovna) terjatev ne nastane s prejemom računa, temveč s sklenitvijo pravnega posla (pogodbe).

Sodišče prve stopnje je najprej štelo, da dolžnik izpodbija sklep o izvršbi samo v delu, v katerem je sodišče dovolilo izvršbo (3. odst.

62. člena ZIZ); nato pa je ugotovilo, da ugovor ni utemeljen in ravnalo po 2. odst. 54. člen ZIZ: ugovor je poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi.

Ker sodišče druge stopnje ob reševanju ugovora ni našlo bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP/99, oba v v zvezi s 15. členom ZIZ), je (neobrazložen) ugovor kot neutemeljen zavrnilo in sklep o izvršbi potrdilo (2. tč. 365. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ). Vendar pa je pri tem (za razliko od sodišča prve stopnje) upoštevalo, da je dolžnik (neobrazloženo) ugovarjal tudi temelju terjatve (po 6. točki 1. odst. 55. člena ZIZ), kar pa ni vplivalo na njegovo odločitev, saj so posledice neobrazloženega (neutemeljenega) ugovora enake tudi po 5. odst. 62. člena ZIZ.

Ker je ugovor neobrazložen (upnika tako ne bi zadele pravne posledice iz 1. odst. 58. člena ZIZ), priglašeni stroški za odgovor na ugovor niso potrebni izvršilni stroški (5. odst. 38. člena ZIZ) in jih trpi upnik sam (1. odst. 165. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  54,  54/2,  61,  61/1,  62,  62/3,  53,  53/2,  54,  54/2,  61,  61/1,  62,  62/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 80/00
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-17

ugovor tretjega - napotitev na pravdo - nedopustnost izvršbe

F.S. je v pritožbi navajal le dejstva, ki se tičejo dejanskega stanja in utemeljenosti njegovega ugotovitvenega zahtevka napram upniku, ne pa tudi razlogov iz katerih bi sklep sodišča prve stopnje lahko izpodbijal. Sodišče druge stopnje se v utemeljenost zahtevka tretjega - F.S. ne more spuščati, ker bo o tem odločalo pravdno sodišče. Zato izpodbijani sklep sodišče druge stopnje preizkusi le glede kršitev, na katere mora paziti po uradni dolžnosti v skladu z določbo 2. odst. 350. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom tretjega - F. S.

napotilo na pravdo proti upniku zaradi ugotovitve, da je izvršba na zarubljene premičnine nedopustna.

Zoper sklep je F.S. pravočasno vložil pritožbo, imenovano ugovor.

Navedel je, da je so vsi zarubljeni predmeti njegova last in da sta jih imela V. in A.S. samo v uporabi, kar je jasno razvidno iz Inventurnega seznama (1987), ki ga k pritožbi prilaga.

F.S. je v pritožbi navajal le dejstva, ki se tičejo dejanskega stanja in utemeljenosti njegovega ugotovitvenega zahtevka napram upniku, ne pa tudi razlogov iz katerih bi sklep sodišča prve stopnje lahko izpodbijal. Sodišče druge stopnje se v utemeljenost zahtevka F.

S. ne more spuščati, ker bo o tem odločalo pravdno sodišče. Zato je izpodbijani sklep sodišče druge stopnje preizkusilo le glede kršitev na katere mora paziti po uradni dolžnosti v skladu z določbo 2. odst.

350. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ, to je glede bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka iz 2. odst. 339. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ in pravilne uporabe materialnega prava. Pri tem je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni storilo nobene izmed absolutnih bistvenih kršitev določb postopka iz 2. odst. 339. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ, prav tako pa je tudi pravilno uporabilo materialno pravo.

V pojasnilo pritožniku sodišče druge stopnje še pripomninja, da v kolikor se upnik ugovoru tretjega protivi, izvršilno sodišče o ugovoru ne sme samo odločiti, ampak mora tretjega napotiti na pravdo na ugotovitev, da je izvršba na ta predmet nedopustna (2. odst. 65. člena ZIZ). Ko bo pravda rešena, bo šele izvršilno sodišče s sklepom odločilo o ugovoru tretjega. To pomeni, da mora pritožnik vložiti ustrezno tožbo, v nasprotnem primeru pa bo sodišče prve stopnje o ugovoru odločalo na podlagi obstoječega dejanskega stanja.

Na podlagi tako opravljenega preizkusa sklepa sodišča prve stopnje je sodišče druge stopnje pritožbo F.S. zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 95/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-22

neobrazložen ugovor - dokaz - verodostojna listina

Za svojo navedbo, da je zaradi neskladnosti knjigovodskih podatkov pozval upnika, naj predloži manjkajoče podatke, dolžnik ni predložil ustreznega dokaza (npr. dopisa), zato je ugovor neobrazložen.

Ugovor se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je štelo ugovor zoper sklep o izvršbi (na podlagi verodostojne listine) za neobrazložen, zato ga je poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi.

V pravočasnem ugovoru je dolžnik navedel, da se podatki po predlogu (za izvršbo) ne ujemajo z njegovo knjigovodsko evidenco. Upnika je pozval, naj predloži manjkajočo dokumentacijo, vendar je ni predložil.

2. odst. 53. člena v zvezi s 1. odst. 61. člena zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) določa, da mora biti ugovor obrazložen; dolžnik mora navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje kot neutemeljen. Ugovor je tako obrazložen le, če dolžnik ugovoru predloži listine, na katere se sklicuje, oziroma navede, zakaj jih ne more predložiti (prim. načelno pravno mnenje Vrhovnega sodišča RS z evidenčne občne seje z dne 9.12.1999). Za svojo navedbo, da je zaradi neskladnosti knjigovodskih podatkov pozval upnika, naj predloži manjkajoče podatke, dolžnik ni predložil ustreznega dokaza (npr. dopisa); zato je ugovor neobrazložen.

Sodišče prve stopnje je pravilno štelo, da ugovor ni obrazložen, in ravnalo po 5. odst. 62. člen ZIZ: ugovor poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi. Sodišče druge stopnje ob reševanju ugovora tudi ni našlo bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP/99, oba v v zvezi s 15. členom ZIZ); zato je (neobrazložen) ugovor kot neutemeljen zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep o izvršbi (2. tč. 365. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  61,  61/1,  62,  62/5,  53,  53/2,  61,  61/1,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 132/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-29

Dolžnik, ki je prepozno vložil ugovor z navedbo, da je sklep o izvršbi prejela "oseba, ki ne ve, kako pomemben je rok", niti ne ugovarja pravilnosti opravljene vročitve, tj. da sklepa o izvršbi ni prejela (pooblaščena) oseba, navedena v 1. odst. 133. člena ZPP/99.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo ugovor kot prepozen.

V pravočasni pritožbi je pritožnica (zakonita zastopnica dolžnika) navedla, da izpodbijanega sklepa ni prejela sama, ker ni bila zmožna prejemati pošte, temveč oseba, ki ne ve, kako pomemben je rok za odgovor pri taki pošti, in ki jo je po prevzemu vrgla v njen osebni nabiralnik. Prosi tudi za odlog plačila taks.

Sklep o izvršbi sodi med pisanja, ki se glede na 1. odst. 142. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ vročajo stranki osebno. Ker je stranka (dolžnik) v konkretnem primeru pravna oseba, se vročanje glede na 5. odst. 142. člena ZPP/99 opravi po 133. členu ZPP/99 (v zvezi s 15. členom ZIZ): pisanje se izroči osebi, ki je pooblaščena za sprejem, ali delavcu, ki je v pisarni oziroma v poslovnem prostoru ali na sedežu. Dolžnik z navedbo, da je sklep o izvršbi prejela "oseba, ki ne ve, kako pomembnen je rok", niti ne ugovarja pravilnosti opravljene vročitve, tj. da sklepa o izvršbi ne bi prejela (pooblaščena) oseba, navedena v 1. odst. 133. člena ZPP/99. Navedba, da je zgoraj navedena oseba poštno pošiljko (sklep o izvršbi) po prevzemu "vrgla v (pritožničin) osebni nabiralnik", pa ni pravno upoštevna, saj gre očitno za pomanjkljivo obveščanje o prispelih poštnih pošiljkah znotraj dolžnika (pravne osebe), kar pa je stvar njegove organiziranosti internega poslovanja (poučitve o pomenu sprejema sodnih pošiljk glede na tek prekluzivnih rokov).

Odločitev sodišča prve stopnje je tako pravilna in zakonita; zato je sodišče druge stopnje, ki ob reševanju pritožbe tudi ni našlo bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP/99, oba v v zvezi s 15. členom ZIZ), pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. tč. 365. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

O odlogu plačila sodnih taks, ki ga je dolžnik predlagal v pritožbeni vlogi, pa sodišče druge stopnje ni odločalo, ker ni pristojno (prim.

169. člen ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 15,  15.  ZPP člen 133,  133/1,  142,  142/1,  142/5,  133,  133/1,  142,  142/1,  142/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 84/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-22

obrazložitev ugovora - sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine

Dolžnik je v ugovoru navedel, da je vtoževana terjatev upnika v celoti plačana s pobotom z družbo ...., ter za to trditev predložil tudi dokaz; tak ugovor je zato treba šteti za obrazložen v skladu z 2. odst. 53. člena in v zvezi s 1. odst. 61. člena ZIZ.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o izvršbi in sicer v 2. tč. izreka, ter sklenilo, da bo zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku.

V pravočasni pritožbi je upnik navedel, da vtoževani račun ni plačan.

Odstopnik terjatve K... d.d. ni obvestil dolžnika D... d.d. o odstopu terjatve novemu upniku C... d.d., zato je prenos terjatve, ki jo je imel D... d.d. do C... d.d., na upnika veljavna. Pobota med K... d.d.

in C... d.d. ni potrdil tudi D... d.d., zato pobot ni veljaven. D...

d.d. je o odstopu (vtoževane) terjatve upniku dne 12.6.1998 obvestil dolžnika, o tem pa ga je sicer obvestil po pošti že dne 20.3.1998. Pritožba ni utemeljena.

2. odst. 53. člena v zvezi s 1. odst. 61. člena zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) določa, da mora biti ugovor obrazložen; dolžnik mora navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje kot neutemeljen. Dolžnik je v ugovoru navedel, da je vtoževana terjatev upnika v celoti plačana s pobotom z družbo D... d.d., ter za to trditev predložil tudi dokaz (priloga B 2); tak ugovor je zato treba šteti za obrazložen po zgoraj navedeni zakonski določbi. Obrazloženemu ugovoru zoper sklep o izvršbi (na podlagi verodostojne listine) v celoti ali v delu, v katerem mu je bilo naloženo, naj plača terjatev, pa lahko sledi samo razveljavitev sklepa o izvršbi v delu, v katerem je sodišče dovolilo izvršbo, in nadaljevanje postopka kot pri ugovoru zoper plačilni nalog (2. odst.

62. člena ZIZ); sodišče v izvršilnem postopku namreč ne presoja navedb, s katerimi se dokazuje utemeljenost oz. neutemeljenost terjatve, ki jo uveljavlja upnik na podlagi verodostojne listine. O vseh (ugovornih in pritožbenih) navedbah glede cesij in pobotov bo tako odločalo sodišče (prve stopnje) v pravdnem postopku.

Odločitev sodišča prve stopnje je tako pravilna in zakonita. Ker sodišče druge stopnje ob reševanju pritožbe tudi ni našlo bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP/99, oba v v zvezi s 15. členom ZIZ), je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. tč. 365. člena ZPP/99 v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 53,  53/2,  61,  61/1,  62,  62/2,  53,  53/2,  61,  61/1,  62,  62/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.