TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep III Cp 1693/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-12

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - obrazložitev ugovora

Ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine je obrazložen, kadar dolžnik proti upniku uveljavlja pobotni ugovor, ki ga izkazuje z listinskimi dokazi.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da se sklep o izvršbi z dne 27.11.1998, opr. št. I 98/23225 razveljavi v delu, s katerim je bila dovoljena izvršba, to je v 2. točki izreka. O zahtevku in stroških bo odločalo sodišče v pravdnem postopku.

Proti navedenemu sklepu se je brez navedbe pritožbenih razlogov pritožil upnik, ki predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijani sklep tako spremeni, da dolžničin ugovor zavrne oziroma zavrže. Navaja, da trditve dolžnice, da upravitelj ni opravil sanacijskih del v zvezi z zamakanjem v stanovanju zaradi napake na strehi, ne držijo. Dolžnica ni nikoli poslala pisnega zahtevka za povrnitev škode iz naslova zavarovanja hiše, čeprav je objekt zavarovan. Navedbe dolžnice, da svojih obveznosti ni poravnala zaradi terjatve, ki jo ima proti upniku, so le izgovor za neplačevanje stroškov.

Upnik je v zadevi vložil predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine (41. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ). Sklep o izvršbi z dne 27.11.1998, s katerim je bilo predlogu za izvršbo ugodeno, je dolžnica izpodbijala z ugovorom (1. odst. 53. čl. ZIZ).

Če dolžnik sklep o izvršbi izpodbija v celoti ali samo v delu, v katerem mu je bilo naloženo, naj terjatev plača, sodišče razveljavi sklep o izvršbi v delu, v katerem je dovolilo izvršbo, in opravljena izvršilna dejanja. Sodišče nato nadaljuje postopek, kot pri ugovoru zoper plačilni nalog, če za to ni pristojno, pa se izreče za nepristojno in zadevo odstopi pristojnemu sodišču (2. odst. 62. čl.

ZIZ). Dolžnica je v ugovoru navedla, da upnikova terjatev sicer obstoji, vendar pa se je srečala z dolžničino istovrstno terjatvijo proti upniku in je zaradi tega ugasnila, kar po vsebini predstavlja ugovor pobotanja. Ker je dolžničin ugovor obrazložen (2. odst. 53. čl. ZIZ), je sodišče prve stopnje ravnalo prav, ko je postopalo po citiranem določilu 2. odst. 62. čl. ZIZ. O utemeljenosti tožbenega zahtevka upnika - tožeče stranke, bo moralo tako odločiti sodišče v pravdnem postopku.

Ker uveljavljeni pritožbeni razlogi niso podani, sodišče prve stopnje pa tudi ni zagrešilo nobene kršitve, na katero pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. čl. Zakona o pravdnem postopku).

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/2,  62/5,  53,  53/2,  62,  62/2,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1933/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-05

plačilo sodne takse za tožbo - procesna predpostavka - umik tožbe

Ker je tožeča stranka plačala sodno takso za tožbo v roku, ki ga je določilo sodišče, pritožbi zoper sklep o fiktivnem umiku pa je predložila potrdilo o plačani taksi, je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom tožbo tožeče stranke štelo za umaknjeno in ugotovilo, da je postopek končan.

Proti navedenemu sklepu se je po odvetniku pritožila tožeča stranka, ki uveljavlja pritožbeni razlog bistvene kršitve postopka. Predlaga, naj pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Navaja, da je bila 1.10.1999 pozvana k plačilu sodne takse. Dne 14.10.1999 je sodno takso tudi plačala.

Iz potrdila, priloženega obravnavani pritožbi, izhaja, da je tožeča stranka takso za tožbo plačala 14.10.1999, to je pred iztekom 15-dnevnega roka, ki ga je določilo sodišče prve stopnje. Ker je tožeča stranka tako plačala predpisano takso za tožbo, ni mogoče šteti, da so izpolnjeni pogoji za umik tožbe iz 4. odstavka 180. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP.

Ker je sodišče prve stopnje nepravilno uporabilo določilo 4. odstavka 180. člena ZPP in s tem zagrešilo relativno bistveno kršitev iz 1. odstavka 339. člena ZPP, ki je vplivala na pravilnost odločbe, je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek (3. točka 365. člena ZPP).

Stroškovni izrek temelji na določilu 3. odstavka 165. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2137/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-05

Novi dokazi se lahko uporabljajo za obnovo postopka, če so obstajali že takrat, ko je tekel prejšnji postopek.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka sama trpi stroške odgovora na pritožbo.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog za obnovo postopka. V posledici take odločitve je tožencu naložilo povrnitev pravdnih stroškov v znesku 13.984,00 SIT.

Zoper tak sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje toženec, ki v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njegovi pritožbi ter izpodbijani sklep razveljavi. V pritožbi toženec navaja, da je listina, ki jo je priložil predlogu za obnovo postopka nov dokaz, na podlagi katerega bi bila lahko zanj izdana ugodnejša odločba. Te listine v postopku toženec ni mogel uporabiti, ker jo je mati podpisala naknadno brez prisotnosti J. J. in njegove žene, ki ves čas vplivata na tožnico. Brez zaslišanja tožnice te listine ni mogoče enostransko razlagati, da je z njo zgolj odpustila terjatev. Nadalje v pritožbi opisuje ravnanje J. J. in njegove žene v zvezi s pokojnino tožnice.

Tožnica je na pritožbo toženca odgovorila in predlagala, da pritožbeno sodišče toženčevo pritožbo zavrne kot neutemeljeno in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje pravilno citira določbe ZPP, na podlagi katerih se sme predlagati obnovo postopka in jih tudi pravilno razlaga. Sklicevanje toženca na pismeno izjavo tožnice z dne 8.6.1998, ki jo je podala že po pravnomočno končanem postopku ni nov dokaz. Novi dokazi se lahko uporabijo za obnovo, če so ti dokazi obstajali že takrat, ko je tekel prejšnji postopek, pa stranka zanje ni vedela do trenutka, ko je še lahko predlagala nove dokaze. Dokazi, ki so nastali pozneje, niso razlog za obnovo postopka. Tako je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je zavrnilo predlog za obnovo, ker sploh ne gre za nov dokaz, pa tudi iz razlogov same vsebine izjave, ki jo ocenjuje sodišče prve stopnje. Trditev toženca v pritožbi, da je listina, na katero se sklicuje nov dokaz, je pravno napačna in zaradi tega neutemeljena. Čim pa je temu tako, je pritožba neutemeljena in v zvezi s tem irelevantno, kakšna je prava volja tožnice in odnosi drugotožnika in njegove žene do tožnice.

Ker ni podan nobeden od uveljavljenih pritožbenih razlogov, je bilo pritožbo toženca zavrniti kot neutemeljeno in potrditi sklep sodišča prve stopnje (čl. 380 tč. 2 ZPP).

Ker se v postopku s pritožbo zoper sklep ne uporabljajo določbe o odgovoru na pritožbo (čl. 381 ZPP), tožnica ni upravičena do povrnitve stroškov, ki so ji nastali v zvezi z odgovorom na pritožbe, saj se ti ne morejo smatrati kot za pravdo potrebni stroški (čl. 166 v zvezi s čl. 154 in 155/2 ZPP).

Določbe ZPP (Ur. list SFRJ 4777 - 27/90) so uporabljene na podlagi določbe drugega odstavka čl. 498 Zakona o pravdnem postopku (Ur. list RS 26/99).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sodba X Ips 1478/2005, enako tudi X Ips 200/2006, X Ips 45/2007 in X Ips 217/2007X , Ips 1676/2005, X Ips
VSL sklep I Cp 1680/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-05

Delitev stvari na način, da se solastna stvar dodeli solastniku, ki izkaže upravičeno večji interes (na način določen v 3. odst. 122. člena Zakona o nepravdnem postopku - ZNP), ima prednost pred načinom delitve s prodajo in razdelitvijo izkupička (način iz 123. člena Zakona o nepravdnem postopku).

Pritožbi se ugodi, sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da se stanovanje št. 4 v I. nadstropju stanovanjskega bloka ..., deli tako, da se proda na dražbi, izkupiček pa razdeli enako med oba solastnika K. L. in K. L.

Zoper sklep sodišča prve stopnje je vložila pritožbo nasprotna udeleženka iz vseh pritožbenih razlogov navedenih v 1. odst. 353. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP/77, v kateri predlaga, da se izpodbijani sklep razveljavi. V pritožbi navaja, da sodišče ni upoštevalo, da je nasprotna udeleženka predlagatelju ponudila izplačilo v skladu s cenitvijo sodnega izvedenca, ki je v spisu, vendar je predlagatelj to ponudbo odklonil. Sodišče bi moralo ugotoviti, da ima nasprotna udeleženka večji interes do stanovanja in odločiti, da le-tega dodeli nasprotni udeleženki z njeno dolžnostjo, da predlagatelj izplača vrednost njegovega solastniškega deleža v roku treh mesecev.

V odgovoru na pritožbo predlagatelj navaja, da ponudba za izplačilo vrednosti predlagateljevega deleža ni realna in primerna, ker ne ustreza resnični vrednosti njegovega solastniškega deleža.

Delitev stvari na način, da se solastna stvar dodeli solastniku, ki izkaže upravičeno večji interes (na način določen v 3. odst. 122. člena Zakona o nepravdnem postopku - ZNP), ima prednost pred načinom delitve s prodajo in razdelitvijo izkupička (način iz 123. člena Zakona o nepravdnem postopku). Nasprotna udeleženka je v tem postopku uveljavljala večji interes do solastne stvari in predlagatelju ponudila znesek za izplačilo njegovega solastniškega deleža. Ponudbo nasprotne udeleženke je predlagatelj zavrnil, ker meni, da ponudeni znesek ne ustreza vrednosti njegovega solastniškega deleža na stvari, ki se deli. Ponudba nasprotne udeleženke temelji na oceni vrednosti solastne stvari iz maja 1994 in je vprašljivo, glede na splošno znane cene za m2 stanovanja v Ljubljani, ali še odraža pravo vrednost stvari, ki se deli.

V nadaljnjem postopku naj sodišče prve stopnje zato ponovno ugotovi vrednost stvari, ki se deli, ugotovi, ali ima nasprotna udeleženka večji interes do stvari in ali je predlagatelju pripravljena izplačati vrednost njegovega solastniškega deleža v roku, ki je določen v zakonu in nato o stvari ponovno odloči.

ZNP člen 122,  122/3,  123,  122,  122/3,  123.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 872/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-26

Ker je bil predlog za oprostitev sodne takse vložen prepozno, je pravilna odločitev o zavrnitvi predloga za oprostitev plačila sodne takse.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da se toženec A. K. ne oprosti plačila sodne takse za pritožbo, ker vlogi ni predložil listin, ki so potrebne po določbah čl. 13 Zakona o sodnih taksah - ZST.

Proti sklepu se pritožuje A. K. Navaja, da bi bila zaradi plačila takse v njegovem primeru rigorozno zmanjšana sredstva, s katerimi se preživlja 5-članska družina. Sodišče bi ga moralo opozoriti, kakšne dokumente potrebuje za oprostitev plačila sodnih taks.

Po določbi 4. čl. ZST je treba takso plačati, ko nastane taksna obveznost. Za vlogo nastane taksna obveznost, ko se vloga izroči. V 14. čl. ZST je določeno, da sklep o oprostitvi plačila taks učinkuje od dneva, ko je pri sodišču vložen predlog za oprostitev. Velja za vloge in dejanja, za katere je obveznost plačila takse nastala tega dne ali pozneje.

Iz podatkov v spisu izhaja, da je A. K. pritožbo vložil 17.3.1998, sodišče pa jo je prejelo 18.3.1998. Vloga, ki jo je sodišče prve stopnje štelo kot predlog za oprostitev plačila sodnih taks, je na sodišče prispela 28.4.1998. Glede na zgoraj povedano je bila torej ta vloga prepozna, da bi bilo na njeni podlagi mogoče zahtevati oprostitev plačila sodne takse za pritožbo. Odločitev sodišča prve stopnje, ki je zavrnilo predlog za oprostitev plačila sodnih taks, je torej pravilna zato, ker je bil predlog vložen prepozno, ne pa zato, ker naj bi predlagatelj predložil pomanjkljive listine. Če bi šlo za tak primer, bi imel pritožnik prav, da bi ga moralo sodišče pozvati.

Tako je bilo torej treba pritožbo zavrniti in potrditi pravilno odločitev sodišča prve stopnje (čl. 380 tč. 2 ZPP).

Določbe ZPP/77 so v tem sklepu uporabljene glede na člene 498 ZPP/99.

ZST člen 4,  4/1,  4/2,  4/2-1,  14,  14/1,  4,  4/1,  4/2,  4/2-1,  14,  14/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cp 984/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-12

Vse navedbe toženke v pritožbi o tem, zakaj ni dolžna plačati tožeči stranki prisojenih stroškov upravljanja za stanovanje, so zgolj pojasnjevanje dejanskega stanja.

Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo v celoti ugodilo tožbenemu zahtevku tožeče stranke ter odločilo, da sklep o izvršbi opr. št. I IVL 1-650/93 z dne 21.6.1993 ostane v celoti v veljavi.

Toženi stranki je naložilo, da povrne tožeči stranki nadaljnje pravdne stroške v znesku 8.120,00 SIT v roku 15 dni, v primeru zamude pa z zakonitimi zamudnimi obrestmi od izdaje sodbe dalje do plačila.

Proti navedeni sodbi se je pritožila tožena stranka. Navaja, da je pri odkupu stanovanja od Občine Domžale (SOB) morala predhodno predložiti dokazila o plačanih stroških stanovanja in plačanih stroških najema stanovanja, sicer niso mogli pristopiti k odkupu.

Pogodbo je dobila v roke šele tedaj, ko so bile vse obveznosti poravnane. Izpodbija znesek s sodnimi stroški in prosi za oprostilni nalog.

Vse navedbe toženke v pritožbi o tem, zakaj ni dolžna plačati tožeči stranki prisojenih stroškov upravljanja za stanovanje na naslovu ... so zgolj pojasnjevanje dejanskega stanja. Ker gre v tej zadevi za spor majhne vrednosti, Zakon o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP/77) v določbi 467. člena ne dovoljuje pritožbenega razloga zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, pač pa se sme sodba izpodbijati samo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. člena ZPP/77 in zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Ker teh kršitev v okviru preizkusa po uradni dolžnosti pritožbeno sodišče ni ugotovilo, je pritožbo potrebno kot neutemeljeno zavrniti in potrditi pravilno sodbo sodišča prve stopnje (368. člen v zvezi z določbo 457. člena ZPP/77).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 248/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-26

Še ne pravnomočna odločba o novi razdelitvi zemljišč iz komasacijskega sklada, izdana pred uveljavitvijo Zakona o kmetijskih zemljiščih 1996, je podlaga za vpis novega stanja v zemljiško knjigo.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Odreja se izbris zaznambe vložene pritožbe.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor pritožnice K. K. zoper zemljiškoknjižni sklep, s katerim je dne 28.4.1998 pri njenem zemljiškoknjižnem vložku št. 165 k.o....

dovolilo izbris njivskih parcel št. 201/2 in 212/2, izbris uvedbe komasacijskega postopka za ti dve parceli ter vpis novo nastale parcele št. 1299 njive.

V pritožbi proti sklepu o zavrnitvi ugovora K. K. pove, da še vedno ne razume, zakaj se ne ugodi njeni prošnji, da bi komasacijska komisija vendarle na kraju samem še enkrat preverila njen primer.

Komisija je pri svojem delu naredila veliko napak, ker ni nikomur mar, kako razdeli parcele. Razdelitev ni v javno korist, prizadeti pa hočejo svojo zemljo koristiti kot do sedaj. Ne glede na zakone je gotovo, da zemlje ne morejo vzeti tik pred gospodarskim poslopjem in jo dodeliti drugemu uporabniku. Edina njena želja je, da se ne posega v njeno posestvo, saj tujega noče, svojega pa ne da.

Kot je povsem pravilno pojasnilo že prvo sodišče v razlogih izpodbijanega sklepa, morajo pritožnica, kakor tudi drugi prizadeti, ki jih omenja v pritožbi, morebitne nepravilnosti v zvezi s komasacijo uveljavljati in zahtevati njihovo odpravo v samem komasacijskem postopku. Tudi, če je do napak ali nelogičnih rešitev pri delitvi zemljišč res prišlo, jih je torej treba odpraviti z ustreznimi pravnimi sredstvi v upravnem postopku. Izvedbe vpisov v zemljiški knjigi v skladu s komasacijsko odločbo pa dejstvo, da o morda še tako tehtnih pripombah oz. ugovorih prizadetih tam še ni odločeno, ne preprečuje. Tako namreč izhaja iz določbe 115. člena Zakona o kmetijskih zemljiščih (Ur.l. RS št. 59/96), katere vsebina in namen sta podrobno ustrezno obrazložena v izpodbijanem sklepu.

Pritožničinim ugovornim stališčem in pomislekom torej ni mogoče slediti, zato je prvostopenjska odločitev o zavrnitvi ugovora pravilna. Enako pa velja glede sedaj obravnavane pritožbe, ki po zgoraj povedanem ni utemeljena. Sodišče druge stopnje jo je torej moralo zavrniti in izpodbijani sklep, ko tudi ni našlo uradoma upoštevanih kršitev, potrditi ter odrediti izbris zaznambe vložene pritožbe (čl. 95, tč. 2 Zakona o zemljiški knjigi, Ur.l. Rs, št.

ZZK člen 68,  68/2,  68,  68/2.  ZKZ člen 115,  115/2,  115,  115/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2252/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-26

Pri odločanju o zahtevku za znižanje preživnine je v okviru ugotavljanja spremenjenih okoliščin pomembna možnost prispevanja obeh staršev k preživljanju otroka.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijana sodba razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Pritožbeni stroški so nadaljnji pravdni stroški.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožnikov zahtevek za znižanje preživnine za toženko od leta 1993 določenih 20.000,00 SIT (valorizirano na 34.224,00 SIT) na 18.000,00 SIT mesečno. Ocenilo je namreč, da sicer izkazano spremenjene okoliščine na obeh straneh niso take, da bi zahtevano znižanje opravičevale.

Tožniku je naložilo, da toženki povrne 47.200,00 SIT pravdnih stroškov.

Tožnik se proti taki odločitvi pritožuje iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga, da se sodba spremeni tako, da se njegovemu zahtevku ugodi, oz. da se razveljavi in zadeva vrne v ponovno odločanje.

Napačna je ocena, da kot upokojenec lahko zniža svoje stroške, saj ni tip človeka, ki bi rad ostajal doma in zato za svoje osebno življenje dejansko porabi velik del pokojnine. Za bivanje v sedanjem stanovanju res ne plačuje najemnine, mora pa prispevati za njegovo vzdrževanje, obnovo ipd. Z nakupom stanovanja v Ljubljani pa je poskrbel za pridobitev premoženja, ki bo predmet dedovanja, tudi za toženko. V nadaljevanju pritožnik z v nemške marke preračunanimi zneski prikaže razmerje med svojimi dohodki in preživnino v času določitve in sedaj, s tem pa dokazuje, da se je njegov položaj poslabšal, toženkin pa izboljšal. Končno povdarja, da znesek 34.224,00 SIT, ki ga zdaj plačuje, nikakor ni majhen in ga obremenjuje, saj ni več mlad in zdrav, možnosti dodatnega zaslužka pa nima. Tak prispevek pa je nedvomno večji glede na delež toženkine matere in zato tudi sorazmerje med njegovimi ter možnostmi matere glede na potrebe toženke ni pravilno ugotovljeno.

Podlaga za znižanje s pravnomočno odločbo določene preživnine v smislu določila 5. odst. 132. člena ZZZDR so vsekako pozneje spremenjene okoliščine. V tej smeri je prvo sodišče temeljito in kompleksno ugotavljalo in tehtalo pomembna dejstva, vendar je ob tem prezrlo, da eno od teh dejstev predstavlja tudi obseg zmožnosti toženkine matere, prispevati k njenemu preživljanju. Podatke o materinih dohodkih je prvostopenjsko sodišče sicer pridobilo (list.

št. 67), ni pa ocenilo, kakšen pomen ima za to omenjeno možnost, ki je v smislu določila 129. člena ZZZDR seveda relevantna tudi pri odločanju o spremembi višine preživnine, čeprav polnoletne toženke, ki ima delno lastne dohodke - štipendijo. Ker torej pritožba utemeljeno opozarja, da izpodbijana sodba nima razlogov o enem od odločilnih dejstev (čl. 354/2, tč. 13 ZPP/77) jo je bilo treba razveljaviti (1. odst. 369. člena ZPP/77). Ob taki razveljavitvi zaradi nemožnosti preizkusa pritožbeno sodišče na ostale pritožbene trditve ne odgovarja.

Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na določilu 3. odst.

ZZZDR člen 129,  132,  132/5,  129,  132,  132/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1624/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-01-26

Pravovarstveni interes je predpostavka za vsako pravno sredstvo in tudi za pritožbo. Pravovarstveni interes za pritožbo ima le stranka, ki v celoti ali deloma ni uspela z odločbo, ki jo izpodbija. Če pravovarstveni interes za pritožbo ni podan, pritožba ni dovoljena in jo sodišče zavrže.

Sodišče prve stopnje je s sklepom odločilo, da se izvršba, ki je bila dovoljena s sklepom o izvršbi z dne 14.5.1997, ustavi za dne 2.10.1998 plačani znesek 15.000,00 SIT.

Zoper ta sklep se je pritožila dolžnica. V pritožbi navaja, da se strinja z odločitvijo, da se izvršba ustavi, vendar pa bi moralo sodišče ustaviti izvršbo za celotni znesek ali pa dokazati dolg.

Trdi, da ni imela nobenega dolga v smislu 313. čl. Zakona o obligacijskih razmerjih, zato je izvršba zastarana in nezakonita.

Odločitev v izpodbijanem sklepu je v korist dolžnice, saj je sodišče odločilo o ustavitvi izvršbe za plačani znesek 15.000,00 SIT. O tem, ali se bo izvršba nadaljevala in v kakšnem obsegu pa s tem sklepom ni odločilo. Dolžnica zato nima pravovarstvenega interesa za pritožbo zoper izpodbijani sklep. Pravovarstveni interes je predpostavka za vsako pravno sredstvo in seveda tudi pritožbo. Pravovarstveni interes za pritožbo ima le stranka, ki v celoti ali deloma ni uspela z odločbo, ki jo izpodbija (1. odst. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP v zvezi s 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ). Če pravovarstveni interes za pritožbo ni podan, pritožba ni dovoljena. Nedovoljeno pritožbo zavrže sodišče druge stopnje, če tega ni storilo že sodišče prve stopnje (1. odst. 367. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). Sodišče druge stopnje je glede na navedeno zavrglo pritožbo dolžnice.

V tem sklepu so bile uporabljene določbe ZPP, Uradni list SFRJ št.

4/77-27/90 in RS 55/92 na podlagi 1. odst. 498. čl. ZPP, Uradni list RS št. 26/99.

ZPP (1977) člen 365,  365/1,  367,  367/1,  365,  365/1,  367,  367/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.