TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 82/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-10

izterjava neplačane takse - dokazilo o plačani taksi - kazenska taksa

V primeru, kadar taksni zavezanec ne predloži sodišču tudi dokazila o plačilu sodne takse (to je storil šele v pritožbenem postopku), pa se po 3. odstavku 29. člena v zvezi s 1. odstavkom 30. člena Zakona o sodnih taksah izterja le kazenska taksa v višini 10%, vendar ne več kot 250 točk.

Pritožbi se delno ugodi, izpodbijani sklep se spremeni tako, da je taksni zavezanec dolžan plačati namesto 87.000,00 SIT dolžne takse in 43.500,00 SIT kazenske takse, le kazensko takso v znesku 3.750,00 SIT, Agenciji za plačilni promet Ljubljana, Tržaška 132 pa se naroča, da z razpoložljivega dobroimetja taksnega zavezanca na ŽR št.

50101-601-119183 prenese znesek 3.750,00 SIT na vplačilni račun sodnih taks št. 51600-840-054-3390.

Prvostopno sodišče je z izpodbijanim sklepom o prisilni izterjavi sodne takse ugotovilo, da taksni zavezanec ni plačal dolžne takse za zavarovanje denarne terjatve in opominske takse v skupnem 87.000,00 SIT, zato mu je odmerilo še 50%-no kazensko takso v znesku 43.500,00 SIT in odločilo, da se navedena taksa v skupnem znesku 130.500,00 SIT prisilno izterja.

Zoper navedeni sklep se je pritožil taksni zavezanec z navedbo, da je nalog za plačilo sodne takse in taksni opomin prejel 26.8.1999 in še istega dne takso plačal. Pritožbi je priložil fotokopijo virmana z dne 26.8.1999 in izpis prometa APP na njegovem žiro računu z dne 26.8.1999. Pritožba je delno utemeljena.

Iz povratnice v spisu je razvidno, da je taksni zavezanec opomin za plačilo sodne takse prejel 26.8.1999, kot to tudi sam zatrjuje v pritožbi zoper sklep o prisilni izterjavi sodne takse. Sodno takso je plačal še istega dne po prejemu taksnega opomina, kar izhaja šele iz pritožbi priloženih listin (fotokopije virmana in izpisa APP na njegovem žiro računu z dne 26.8.1999). V primeru, kadar taksni zavezanec ne predloži sodišču tudi dokazila o plačilu sodne takse (to je storil šele v pritožbenem postopku), pa se po 3. odstavku 29. člena v zvezi s 1. odstavkom 30. člena Zakona o sodnih taksah izterja le kazenska taksa v višini 10%, vendar ne več kot 250 točk. Glede na dolžno takso po opominu 87.000,00 SIT bi bil torej dolžan plačati 8.700,00 SIT kazenske takse, ker ni prvostopnemu sodišču predložil dokazila o plačani taksi. Ker pa kazenska taksa za tak primer ne sme presegati 250 taksnih točk (1. točka je 15,00 SIT), je prisilna izterjava utemeljena le za 3.750,00 SIT.

Na podlagi 3. in 4. odstavka 30. člena Zakona o sodnih taksah je pritožbeno sodišče pritožbi delno ugodilo in izpodbijani sklep spremenilo tako, kot je razvidno iz dispozitiva tega sklepa.

ZST člen 29,  29/3,  30,  30/1,  30/3,  30/4,  29,  29/3,  30,  30/1,  30/3,  30/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 112/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2000-02-17

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor

Dolžnik v ugovoru ni navedel nobenega dejstva, s katerim bi utemeljeno oporekal obstoju in višini upnikove terjatve; v tej smeri pa tudi ni predložil nobenega dokaza. Glede na to je bil nadaljnji postopek sodišča prve stopnje, ki je zadevo poslalo višjemu sodišču, da o ugovoru odloči kot o pritožbi, povsem v skladu s 5. odst. 62. člena ZIZ.

Ugovor se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je na predlog upnika izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v smislu 23. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ).

Zoper ta sklep je dolžnik pravočasno ugovarjal. Navedel je, da ugovarja zaradi neutemeljenosti zneska.

Sodišče prve stopnje je ugovor dolžnika štelo za neutemeljenega (po 2. odst. 53. člena ZIZ) in ga po 5. odst. 62. člena ZIZ poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi.

Zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine lahko dolžnik (v roku 8 dni od vročitve) vloži ugovor (prim 2. in 3. odst. 9. člena ZIZ). Vendar pa mora biti ugovor obrazložen (po 2. odst. 53. člena v zvezi s 5. odst. 62. člena ZIZ). Tako mora dolžnik v ugovoru navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje za neobrazloženega in je kot tak neutemeljen. Na to je bil dolžnik v pravnem pouku izpodbijanega sklepa opozorjen, pa kljub temu v ugovoru ni navedel nobenega dejstva, s katerim bi utemeljeno oporekal obstoju in višini upnikove terjatve; v tej smeri pa tudi ni predložil nobenega dokaza. Glede na to je bil nadaljni postopek sodišča prve stopnje, ki je zadevo poslalo višjemu sodišču, da o ugovoru odloči kot o pritožbi, povsem v skladu s 5. odst. 62. člena ZIZ.

Tako so razlogi, ki so pri odločanju pritožbenega sodišča na podlagi 5. odst. 62. člena ZIZ pomembni, lahko le še tisti, ki se upoštevajo po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena ZPP, v zvezi s 15. členom ZIZ in zadnjim odst. 55. člena ZIZ). Sodišče druge stopnje ugotavlja, da teh razlogov v obravnavanem primeru ni. Zato je ugovor dolžnika z dne 14.12.1999 zavrnilo kot neutemeljen in sklep o izvršbi na podlagi 2. odst. 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 4087/2009
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-20

materialno procesno vodstvo - zapuščinski postopek - spor o dejstvih

Procesno vodstvo sodišča je v zapuščinskih postopkih še posebej poudarjeno.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom o dedovanju v točki I. ugotovilo obseg zapuščine, v točki II. je za dediča proglasilo hčerko I.Č. in sina J.Š., vsakega do ½ zapuščine.

Zoper sklep se pritožuje dedič J.Š. Navaja, da je do sedaj z laičnimi vlogami uveljavljal vštevanje oz. vračunanje daril, ki jih je za časa življenja zapustnice prejela dedinja I.Č. posledično iz tega naslova pa tudi zmanjšanje njenega dednega deleža. Sporen je obseg zapuščine zaradi pritožnikovih vlaganj v hišo. Sodedinja I.Č. njegovih zahtevkov v vlogah ni prerekala, kar kaže na utemeljenost njegovih zahtevkov. Odločitev sodišča je zaradi povedanega nepravična in neskladna z dejanskim stanjem, s čimer bi  nastali tudi spori med dedičema, pa tudi z njegovo ženo, s katero sta skupaj vlagala in pomagala zapustnici pri ohranjanju kmetije. Predlaga, da pritožbeno sodišče zadevo vrne prvemu sodišču, kjer se bodo lahko njegovi zahtevki v sodelovanju s sodedinjo dokončno razjasnili in na tej podlagi sprejela odločitev, ki bo skladna z dejanskim stanjem in s tem zakonita.

Prvo sodišče v obrazložitvi napadenega sklepa že samo ugotavlja, da je iz laičnih vlog dediča – pritožnika J.Š. razbrati, da meni, da je dedinja I.Č. že dedno odpravljena, vprašljiv je tudi obseg zapuščine zaradi njegovih vlaganj v nepremičnine, ki so predmet zapuščine. Sodišče je dediča, glede na to, da je v postopku nastopal sam, poučilo o institutu vštevanja daril in izločitev v korist potomcev (zapis zapuščinskega naroka z dne 8.6.2009) in mu določilo rok, da vlogo dopolni. Pritožnik v novi laični vlogi, vloženi v roku, ni ustrezno dopolnil navedb, to je storil šele sedaj v pritožbi, ki pa mu jo je sestavil odvetnik. Nedvomno je med dedičema obstajalo nesoglasje (spor) že na zapuščinskem naroku, zato prvo sodišče postopka ne bi smelo zaključiti na način kot ga je. V okviru procesnega vodstva bi moralo sodišče dediča opozoriti, da bo lahko svoje pravice uveljavljal le s strokovno pomočjo. To je sedaj v pritožbenem postopku tudi poiskal. Upoštevaje posebno naravo zapuščinskega postopka je potrebno tudi določbe ZPP, ki se na podlagi 163. člena ZD uporabljajo tudi v zapuščinskem postopku, razlagati ustrezno namenu zapuščinskega postopka. Glede na povedano je pritožbeno sodišče sklep o dedovanju razveljavilo in zadevo vrača prvemu sodišču v novo odločanje. V ponovljenem postopku bo moralo sodišče opraviti nov narok in v primeru, da ne bo prišlo do dogovora o spornih vprašanjih, dediča napotiti na ustrezno pot pravde.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 963/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-12-12

Upnik je predlog glede plačanih 34.644,93 SIT umaknil. Razlika mer obračunom terjatve v prilogi št. 1 in izvršenim plačilom znaša le 0,89 SIT. Izterjava tega zneska bi bila v nasprotju z načelom ekonomičnosti. Zato je treba v skladu z določbo 1. odst. 43. člena ZIZ izvršbo ustaviti v celoti.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep spremeni tako, da glasi: "Izvršba se ustavi."

Sodišče prve stopnje je dne 16.05.2000 sklenilo, da se izvršba delno ustavi. Dolžnica se je zoper navedeni sklep pravočasno pritožila. Navedla je, da se pritožuje zoper drugi odstavek obrazložitve navedenega sklepa, saj je upniku dolgovani znesek 9.764,00 SIT nakazala še pred vložitvijo predloga za izvršbo. Zaradi napake upnika in zaradi njene odsotnosti je prišlo do izvršbe v znesku 34.644,93 SIT kar predstavlja glavnico, pripadajoče obresti in izvršilne stroške upnika. Zato se izvršba glede stroškov ne more nadaljevati. Pritožba je utemeljena. Dolžnica sicer ne more izpodbijati obrazložitve sklepa z dne 16.05.2000, vendar je v pritožbi utemeljeno opozorila, da sodišče prve stopnje izvršbe glede stroškov ne bi smelo nadaljevati. Sodišče prve stopnje je namreč z izpodbijanim sklepom odločilo, da se izvršba za 34.644,93 SIT, plačanih na račun glavnice, obresti in stroškov, (le) delno ustavi (izrek izpodbijanega sklepa). Tudi iz obrazložitve izpodbijanega sklepa izhaja, da bo sodišče prve stopnje izvršbo nadaljevalo še glede nadaljnjih izvršilnih stroškov v znesku 22.370,00 SIT. Odločitev sodišča prve stopnje, da bo izvršbo nadaljevalo, je napačna. Upnik je v tem postopku priglasil le stroške, ki so mu nastali z vložitivjo predloga za izvršbo. Ti stroški so bili upniku priznani in s sklepom o izvršbi z dne 26.07.1999 odmerjeni na 22.370,00 SIT. Zato znesek "delnega" plačila v višini 34.644,93 SIT z dne 23.09.1999 (list. št. 10) zadostuje za poplačilo glavnice v višini 9.764,76 SIT, zakonskih zamudnih obresti od navedene glavice od 30.10.1998 do dneva plačila (tj. 23.09.1999), ki znašajo 1.813,33 SIT ter za poplačilo stroškov izvršilnega postopka v znesku 22.370,00 SIT ter zakonskih zamudih obresti od navedenega zneska za čas od izdaje sklepa o izvršbi (tj. od 26.07.1999) do 23.09.1999 v znesku 697,73 SIT (glej obračun v prilogi št. 1 tega spisa). Upnik je predlog za izvršbo glede plačanih 34.644,93 SIT umaknil. Sodišče prve stopnje bi moralo v skladu z določbo 1. odst. 43. člena ZIZ izvršbo ustaviti v celoti, saj razlika med obračunom terjatve v prilogi št. 1 in izvršenim plačilom znaša le še 0,89 SIT. Izterjava tega zneska bi bila v nasprotju z načelom ekonomičnosti postopka (prim. 1. odst. 11. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP - v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ). Zato je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo ni izpodbijani sklep na podlagi 3. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ spremenilo tako, kot je razvidno iz izreka tega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1211/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-12-12

izbris pravne osebe iz registra - prekinitev postopka

Družba izgubi lastnost pravne osebe z izbrisom iz sodnega registra. V centralni bazi sodnega registra je pri dolžniku vpis: "Redno". Zato sodišče prve stopnje za prekinitev postopka ni imelo podlage v podatkih sodnega registra, na katere je oprlo svojo odločitev.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi. Odločitev o pritožbenih stroških upnika se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je dne 09.10.2001 s sklepom odločilo, da se izvršba dovoljena s sklepom opr. št. Ig 518/98 z dne 05.10.1998 prekine z dnem 31.05.2001. Upnik se je zoper navedeni sklep pravočasno pritožil zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Navedel je, da je pri natančni preučitvi zadeve ugotovil, da je dne 31.05.2001 Okrožno sodišče v Ljubljani iz sodnega registra izbrisalo družbo S., proizvodno in trgovsko podjetje d.o.o., C. 3, K. in ne dolžnika. Dolžnik še vedno obstaja. Predlagal je, da sodišče druge stopnje pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi. Priglasil je stroške. Pritožba je utemeljena. Sodišče druge stopnje pritrjuje pritožbeni navedbi, da dolžnik še ni bil izbrisan iz sodnega registra. Iz podatkov centralne baze sodnega registra je sicer razvidno, da je dolžnik v postopku izbrisa, ki ga Okrožno sodišče v Ljubljani vodi po določbah Zakona o finančnem poslovanju podjetij, vendar dolžnik v času odločanja pred sodiščema prve in druge stopnje še ni bil izbrisan iz sodnega registra. Navedeno je v centralni bazi sodnega registra razvidno iz rubrike: "Status vpisa", v kateri je pri dolžniku vpis: "Redno". Družba izgubi lastnost pravne osebe z izbrisom iz sodnega registra (prim. 1. odst. 3. člena Zakona o gospodarskih družbah). Zato sodišče prve stopnje za prekinitev izvršilnega postopka po 3. točki 1. odst. 205. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) ni imelo podlage v podatkih sodnega registra, na katere je oprlo svojo odločitev. Odločitev sodišča prve stopnje je iz opisanih razlogov napačna. Zato je sodišče druge stopnje pritožbi upnika ugodilo in izpodbijani sklep na podlagi 3. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ razveljavilo. O pritožbenih stroških upnika bo odločeno s končno odločbo (3. odst. 165. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 15,  15.  ZPP člen 76,  76/1,  205,  205/1,  205/1-3,  76,  76/1,  205,  205/1,  205/1-3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1047/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-10-10

vročanje - vročanje pisanj - vročanje pooblaščencu

Če ima stranka zakonitega zastopnika ali pooblaščenca, se pisanja vročajo njemu, če ni v ZPP določeno drugače.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je dne 17.09.2001 s sklepom ustavilo izvršbo na premičnine (1. točka izreka), odmerilo stroške izvršitelja za opravljeno izvršilno dejanje v znesku 14.280,00 SIT (2. točka izreka) in izvršitelju naložilo, da ostanek predujma v znesku 85.720,00 SIT vrne upniku (3. točka izreka). Zoper navedeni sklep se je pravočasno pritožil upnik zaradi bistvene kršitve določb postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Navedel je, da je izvršitelj sicer obvestil upnika o rubežu, vendar ga v postopku zastopa pooblaščenka. Izvršitelj bi moral obvestilo o rubežu vročiti pooblaščenki. Predlagal je, da sodišče druge stopnje pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi, ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Priglasil je stroške. Pritožba je utemeljena. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da ima upnik že od vložitve predloga za izvršbo v postopku pooblaščenko, odvetnico T. A. iz N. M. (priloga A1). V 1. odst. 137. člena Zakon o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), ki se v izvršilnem postopku smiselno uporablja na podlagi 15. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) je določeno, da se v primeru, kadar ima stranka zakonitega zastopnika ali pooblaščenca, pisanja vročajo njemu, če ni v ZPP določeno drugače. V konkretnem primeru je zato pravno veljavna le vročitev pooblaščencu. Iz fotokopije pisemske ovojnice (list. št. 21), ki jo je v spis vložil izvršitelj pa izhaja, da je bilo obvestilo o rubežu (list. št. 20), vročeno upniku, ne pa njegovemu pooblaščencu. Na navedeno je pravilno opozoril tudi pritožnik. Ker je pravilna vročitev obvestila o času in kraju rubeža upniku predpostavka za ustavitev izvršbe na dolžnikove premičnine, sodišče prve stopnje za sprejeto odločitev ni imelo podlage v 3. odst. 82. člena ZIZ. Ker je podana bistvena kršitev postopka po 1. odst. 339. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ, je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Zaradi razveljavitve odločitve o ustavitvi izvršbe (1. točka izreka izpodbijanega sklepa) je namreč odločitev o stroških izvršitelja in vračilu založenega predujma (2. in 3. točka izraka izpodbijanega sklepa) preuranjena. V ponovljenem postopku bo moral izvršitelj znova razpisati rubež in o njem v skladu s 1. odst. 137. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ obvestiti upnikovo pooblaščenko. O pritožbenih stroških upnika bo na podlagi 3. odst. 165. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ odločeno s končno odločbo.

ZIZ člen 15,  15.  ZPP člen 137,  137/1,  137,  137/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1073/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-11-28

Zgolj na podlagi dolžnikove pritožbene trditve, da je "zoper izvršitelja predlagal kazenski pregon, zaradi kaznivih dejanj v prejšnjih izvršilnih zadevah", ni moč oceniti, ali obstajajo razlogi, ki preprečujejo, da sodišče v konkretni zadevi za izvršitelja določi Z.Z.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu (prvem odstavku izreka) potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 12.06.2001 za izvršitelja določilo Z. Z. iz R. (prvi odstavek izreka) in upniku naložilo, da v roku 8 dni založi predujem v znesku 50.000,00 SIT (drugi odstavek izreka). Zoper prvi odstavek izreka navedenega sklepa se je pravočasno pritožil dolžnik. Navedel je, da se pritožuje zoper določitev izvršitelja, ker je zoper njega v mesecu juniju podal predlog za pregon, zaradi storitve kaznivih dejanj v predhodnih izvršilnih zadevah. Zato je pričakovati, da bo izvršitelj v zadevi pristranski. Pritožba ni utemeljena. Svojo odločitev, da se za izvršitelja določi Z. Z. iz R. je sodišče prve stopnje oprlo na določbo 289. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ). V navedeni določbi so opredeljeni pogoji, ki jih mora pri določitvi izvršitelja v konkretni zadevi upoštevati sodišče prve stopnje. Po določbi 3. odst. 289. člena ZIZ tako za izvršitelja ne sme določiti osebe, za katero oceni, da obstajajo utemeljeni razlogi, ki preprečujejo določitev za izvršitelja. Vendar zgolj na podlagi dolžnikove pritožbene trditve, da je "zoper izvršitelja predlagal kazenski pregon zaradi kaznivih dejanj v prejšnjih izvršilnih zadevah", ni moč oceniti, ali obstajajo razlogi, ki preprečujejo, da sodišče v konkretni zadevi za izvršitelja določi Z. Z. iz K.. Trditev dolžnika je namreč ostala preveč splošna in ne predstavlja utemeljenega razloga v smislu 3. odst. 289. člena ZIZ. Ob preizkusu izpodbijanega sklepa sodišče druge stopnje tudi ni našlo bistvenih kršitev določb postopka, na katere je poleg pravilne uporabe materialnega prava dolžno paziti po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ). Zato je pritožbo zavrnilo in sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu (prvem odstavku izreka) potrdilo na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 1008/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-09-20

stroški postopka - pravdni stroški - oprostitev plačila stroškov postopka - samostojni podjetnik posameznik

Za samostojnega podjetnika posameznika, ki je ta status izgubil, se določbe 6. odst. 168. člena ne uporabljajo.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog tožene stranke za odlog plačila sodne takse. Kot razlog za tako odločitev je navedlo, da se spor nanaša na podjetnika posameznika v zvezi z njegovo dejavnostjo, v takem primeru pa določbe 6. odst. 168. člena Zakona o pravd- nem postopku (ZPP) ne veljajo.

Zoper navedeni sklep se je pritožil M.O. Navaja, da je predlog vložil kot fizična oseba. Agencija OM M.M. s.p. je bila dne 20.11.1999 izbrisana iz registra samostojnih pod- jetnikov. Kot dokaz prilaga priglasitveni list Davčnega urada Ljubljana Bežigrad.

Iz predloženega priglasitvenega lista je razvidno, da je tožena stranka priglasila prenehanje poslovanja in da je bila nato dne 20.11.1999 kot samostojni podjetnik izbrisana. To na obveznosti M.O. iz poslovanja, ki ga je pred izbrisom opravljal kot samostojni podjetnik, sicer ni vplivalo (zato ni pomembno, da je do izbrisa prišlo še pred koncem tega pravdnega postopka na prvi stopnji), je pa pomenilo spremem- bo njegovega statusa. Tako M.O. od 20.11.1999 ni več samo- stojni podjetnik. Zato določbe o možnosti odložitve plačila taks (4. odst. 168. člena ZPP) zanj veljajo oziroma uporaba 6. odst. 168. člena ZPP zanj ne pride v poštev.

Toženi stranki ni mogoče očitati, da o spremembi svojega statusa ni obvestila sodišča že pred koncem glavne obravna- ve, saj to, kot je bilo že pojasnjeno, na odločitev o glavni stvari ne bi prav nič vplivalo. Omenjena sprememba je po- membna samo za odločitev o predlogu za odlog plačila takse. V tem predlogu pa je M.O. (še vedno kot tožena stranka) navedel dovolj dejstev, iz katerih bi sodišče prve stopnje lahko sklepalo, da nima več statusa samostojnega podjetnika. Navedel je namreč, da je nezaposlen in prijavljen na Zavodu za zaposlovanje ter o tem tudi predložil potrdilo. O tem predlogu zato sodišče prve stopnje ne bi smelo odločati na podlagi 6. odst. 168. člena ZPP.

Iz povedanega izhaja, da je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo določbe 6. odst. 168. člena ZPP, ki so materialno- pravne narave, zaradi česar je ostalo dejansko stanje nepo- polno ugotovljeno. Zato je bilo treba izpodbijani sklep razveljaviti in vrniti zadevo sodišču prve stopnje v nov postopek (355. člen v zvezi s 366. členom ZPP).

V novem postopku naj sodišče prve stopnje toženčev predlog obravnava po določbah 169. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Kp 63/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-27

obnova kazenskega postopka - zahteva za varstvo zakonitosti

V zahtevi za obnovo kazenskega postopka grajana izpovedba prič ne more biti obnovitveni razlog po 1. tč. I. odst. 410. čl. ZKP, če ni priložena obsodilna sodba v krivi izpovedbi. V isti zahtevi zatrjevane nezakonitosti dela sodišč 1. in 2. stopnje pa so lahko le predmet zahteve za varstvo zakonitosti.

Pritožba obsojenega M. M. st. se z a v r n e kot neutemeljena.

: Z uvodoma navedenim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo obsojenčevo zahtevo za obnovo kazenskega postopka, končanega s sodbo z dne 5. 5. 2000, opr. št. K 479/99, v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Celju z dne 24. 10. 2000, opr. št. Kp 308/2000. Zoper ta sklep se je pravočasno pritožil obsojeni smiselno zaradi zmotne ugotovitve dejanskega stanja. Predlagal je njegovo spremembo ter dovolitev obnove kazenskega postopka. Pritožba ni utemeljena. Odločitev sodišča prve stopnje je pravilna, saj v zahtevi za obnovo kazenskega postopka niso navedena nova dejstva in novi dokazi, ki morajo biti podlaga za obnovo kazenskega postopka. Pravilno je tudi stališče sodišča prve stopnje, da je mogoče krivo izpovedbo zaslišanih prič v obnovitvenem postopku dokazovati s pravnomočno sodbo o krivi izpovedbi, ki je obsojeni ni mogel predložiti, ker takšne sodbe ni. Grajanje izpovedb zaslišanih prič v zahtevi za obnovo je tako premalo za obnovitveni razlog. Pa tudi z vse prej kot dostojno grajo dela sodišča prve stopnje v pritožbi pravilne odločitve sodišča prve stopnje ni mogoče izpodbiti. V zahtevi za obnovo kazenskega postopka zatrjevane nezakonitosti sodišč prve in druge stopnje ne morejo biti predmet odločanja o zahtevi za obnovo kazenskega postopka. Sicer pa je obsojeni dne 22. 1. 2001 že tako vložil zahtevo za varstvo zakonitosti. Iz teh razlogov pritožbi ni bilo mogoče ugoditi.

ZKP člen 410,  410/1,  410/1-1,  420,  420/1,  410,  410/1,  410/1-1,  420,  420/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.