TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cpg 1334/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-22

prenehanje pravne osebe - prekinitev postopka - nadaljevanje postopka

Tožena stranka je bila tekom pravde izbrisana iz sodnega registra na podlagi Zakona o finančnem poslovanju podjetij, zato je sodišče na predlog tožeče stranke pravilno nadaljevalo postopek zoper družbenika te družbe.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugotovilo prekinitev pravdnega postopka zaradi prenehanja tožene stranke (1. točka izreka) in povabilo (nadaljevalo postopek) družbenika K.J. in K.B., da prevzameta postopek (2. točka izreka). Proti sklepu se K.S. ni pritožila, pravočasno pa je vložil pritožbo J.K.. Pritožba ni utemeljena. Pritožbena trditev, da je za izbris njegove družbe pritožnik izvedel šele z vročitvijo tega sklepa, niso z ničemer izkazane. Iz sodnega registra je razvidno, da je pri toženi stranki zaznamovana ugotovitev, da ugovor zoper začetek postopka izbrisa ni bil vložen, iz česar izhaja, da je družbi K. d.o.o. sklep o začetku postopka izbrisa bil vročen. Sicer pa je izbris družbe bil objavljen tudi v Uradnem listu Republike Slovenije. Neizkazane so tudi pritožbene trditve, da se je družba K. d.o.o. preoblikovala v K. d.n.o., s čimer pritožnik napada ugotovitev sodišča prve stopnje, da je tožena stranka prenehala obstojati. Ta trditev kot rečeno ni izkazana. Pritožnik ni ponudil tudi nobenih dokazil, da je pri sodišču vložil priglasitev za preoblikovanje družbe K. d.o.o. v d.n.o., zato tudi neutemeljeno smiselno zatrjuje, da ni pogojev za prekinitev tega pravdnega postopka. Pritožbena trditev, da je B.K. izstopila iz družbe dne 20.9.1996 in da z družbo od tega časa nima ničesar več, niso upoštevne v pritožbi J.K., ker ta trditev na njegov položaj kot pravnega naslednika v tej pravdi nima nobenega vpliva. Pritožba je zato neutemeljena in jo je pritožbeno sodišče zavrnilo ter potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

ZPP člen 205,  205/1,  205/1-3,  208,  208/1,  205,  205/1,  205/1-3,  208,  208/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 63/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-20

Upnik je v predlogu za izvršbo kot prvonavedeno sredstvo izvršbe predlagal prenos sredstev, ki jih ima dolžnik na računu pri Banki Celje, d.d., Enoti Laško. V primeru izvršbe na sredstva na računu pri banki, se za podjetnike ali druge osebe, ki opravljajo registrirano dejavnost, krajevna pristojnost določa po sedežu banke.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje se je z izpodbijanim sklepom izreklo kot nepristojno ter določilo, da bo po pravnomočnosti sklepa zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Celju. Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da sta bili v predlogu za izvršbo predlagani kumulativno dve izvršilni sredstvi in sicer prenos dolžnikovih sredstev na računu pri Banki Celje in prodaja dolžnikovih premičnin. Po mnenju upnika bi prišla v poštev uporaba 143. in 151. čl. ZIZ le, če bi bila predlagana samo izvršba na dolžnikova sredstva pri banki. Pritožba ni utemeljena. Če upnik predlaga več izvršilnih sredstev (ali predmetov), se na podlagi 35. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) za odločitev o predlogu za izvršbo krajevna pristojnost sodišča ugotavlja po krajevni pristojnosti prvonavedenega sredstva izvršbe. V konkretnem primeru je upnik v predlogu za izvršbo z dne 14.12.2000 (redna št. 1) kot prvonavedeno sredstvo izvršbe predlagal prenos sredstev, ki jih ima dolžnik na računu pri Banki Celje, d.d., Enoti Laško. V primeru izvršbe na sredstva na računu pri banki, se za podjetnike ali druge osebe, ki opravljajo registrirano dejavnost, krajevna pristojnost določa po sedežu banke (143. in 151. čl. ZIZ). Iz podatkov sodnega registra je razvidno, da je pri Banki Celje d.d., kot kraj sedeža vpisano Celje. Zato se je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom pravilno izreklo za nepristojno in zadevo odstopilo krajevno pristojnemu Okrajnemu sodišču v Celju. To sodišče pa bo glede drugih izvršilnih sredstev, zadevo odstopilo izključno krajevno pristojnemu sodišču za naslednje izvršilno sredstvo. Ob preizkusu izpodbijanega sklepa sodišče druge stopnje tudi ni našlo kršitev določb izvršilnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. v zvezi s 366. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP), oba v zvezi s 15. čl. ZIZ); zato je pritožbo upnika na podlagi 2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 35,  143,  151,  35,  143,  151.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 114/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-27

stroški izvršilnega postopka - stroški izvršbe - ustavitev postopka

Čeprav je sodišče izvršitelju odredbo z dne 22.05.2000 ter sklep o določitvi izvršitelja z dne 23.05.2000 poslalo, pa upnik zahtevanega predujma na žiro račun izvršitelja ni nakazal. Ker izvršitelj tako ni imel pravne podlage za začetek opravljanja izvršilnih dejanj, do povračila izvršilnih stroškov ni upravičen.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep spremeni tako, da se izvršiteljev predlog za povrnitev izvršilnih stroškov zavrne.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odmerilo stroške izvršitelja, ki predstavljajo stroške izvršilnega postopka, na 1.190,00 SIT. Upnik se je proti sklepu pravočasno pritožil in navedel, da ni razloga, da bi sodišče pošiljalo spis izvršitelju pred plačilom predujma. Če pa upnik predujma ne plača, ga pač ne morejo bremeniti nepotrebni stroški. Upnik za pritožbo ni priglasil stroškov. Pritožba je utemeljena. Izvršitelj po oceni sodišča druge stopnje ni upravičen do povračila priglašenih stroškov (po 291. členu Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju: ZIZ)). Na podlagi 1. odst. 19. čl. Pravilnika o opravljanju službe izvršitelja (v nadaljevanju: Pravilnika) namreč lahko začne izvršitelj opravljati posamezna dejanja izvršbe šele, ko od sodišča prejme sklep o določitvi izvršitelja, odredbo o opravi dejanj izvršbe in ko na svoj račun od upnika prejme predujem za izvršilne stroške. V konkretnem primeru je sodišče izvršitelju poslalo odredbo o opravi dejanj izvršbe z dne 22.05.2000 (redna št. 5) in sklep o določitvi izvršitelja z dne 23.05.2000 (redna št. 6), medtem ko upnik zahtevanega predujma na žiro račun izvršitelja ni nakazal (redna št. 7). Ker predujem ni bil nakazan, tako ni bil izpolnjen tretji pogoj iz 1. odst. 19. čl. Pravilnika. Zato izvršitelj za začetek opravljanja izvršilnih dejanj ni imel pravne podlage. Izvršitelj torej do plačila za svoje delo in do povračila stroškov v zvezi z opravljenim delom v tej zadevi ni upravičen. Glede na navedeno je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in sklep sodišča prve stopnje spremenilo tako, kot je razvidno iz izreka tega sklepa (3. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. čl. ZIZ).

ZIZ člen 291,  291.  Pravilnik o opravljanju službe izvršitelja člen 19,  19/1,  19,  19/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 37/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-20

neobrazložen ugovor - sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine

(Poslovna) terjatev ne nastane s prejemom računa, temveč s sklenitvijo pravnega posla (pogodbe), zato je dolžnikova navedba o neprejemu računov neupoštevna.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep spremeni tako, da se ugovor zavrne in se sklep o izvršbi, opr. št. Ig 2000/00063-4 z dne 18.04.2000 potrdi. Dolžnik je dolžan upniku povrniti stroške za pritožbo v znesku 28.860,00 SIT, v osmih dneh.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o izvršbi v 2. točki izreka ter sklenilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku. V pravočasni pritožbi je upnik navedel, da dolžnik za svoje ugovorne navedbe ni predložil nobenega dokaza. Utemeljenost terjatve je upnik dokazal s priloženimi listinami, prejema blaga pa dolžnik ni zanikal. Zato utemeljenost terjatve po mnenju upnika sploh ne more biti sporna. Pritožba je utemeljena. Po 2. odst. 53. čl. v zvezi s 1. odst. 61. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) mora biti ugovor obrazložen. Dolžnik mora navesti dejstva s katerimi ga utemeljuje in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje za neutemeljen. Dolžnik je v ugovoru (redna št. 5) navedel, da od upnika navedenih računov ni nikoli prejel. Pritožbena navedba, da takšnega ugovora ni mogoče šteti za obrazloženega, je utemeljena. (Poslovna) terjatev ne nastane s prejemom računa, temveč s sklenitvijo pravnega posla (pogodbe), zato je dolžnikova navedba o neprejemu računov neupoštevna. Ker dolžnik tako ni navedel nobenega dejstva, s katerim bi pravno upoštevno oporekal temelju oziroma višini terjatve, je ugovor neobrazložen. Sodišče prve stopnje je tako nepravilno štelo ugovor za obrazložen in postopalo po 2. odst. 62. čl. ZIZ. Zato je bilo potrebno pritožbi ugoditi in izpodbijani sklep spremeniti tako, kot izhaja iz izreka tega sklepa (3. tč. 365. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ. Odločitev o stroških temelji na 2. odst. 165. čl. in 1. odst. 154. čl. ZPP, oba v zvezi s 15. čl. ZIZ. Sodišče druge stopnje je upniku priznalo 28.860,00 SIT pritožbenih stroškov, kar predstavlja (ob vrednosti spornega predmeta 155.389,40 SIT) v skladu z veljavno Odvetniško tarifo (O.T.) naslednje potrebne stroške: - za pritožbo v višini 200 točk (5. tč. Tarifne št. 21 O.T.), - za sodno takso za pritožbo v višini 700 točk (2. tč. Tarifne št. 3 Zakona o sodnih taksah) in - za materialne stroške 360 SIT (2. odst. 15. čl. O.T.). Ni pa sodišče druge stopnje upniku priznalo stroškov izvršilnega predloga in sklepa, ker so mu bili v sklepu o izvršbi (redna št. 4) že priznani ter stroškov za sestavo odgovora na ugovor ter sodnih taks za odgovor na ugovor, ker ZIZ odgovora na neobrazložen ugovor ne predvideva (3. odst. 53. čl. v zvezi s 1. odst. 61. čl. ZIZ). Prav tako sodišče druge stopnje upniku ni priznalo drugih taks, ker jih upnik ni konkretneje opredelil.

ZIZ člen 53,  53/2,  61,  61/1,  53,  53/2,  61,  61/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 64/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-22

Sodišče prve stopnje je zmotno ugotovilo, da upnik nepopolne vloge ni popravil, zato je neutemeljeno zavrglo nepopravljeno vlogo.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi. Pritožnik sam nosi svoje stroške te pritožbe.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo vlogo upnika Č.T. d.o.o. z dne 28.9.2000, ker je ugotovilo, da upnik v po sodišču postavljenem roku vloge ni popravil tako, da bi bila primerna za obravnavanje. Proti temu sklepu se upnik pritožuje in uveljavlja vse tri pritožbene razloge. Trdi, da je po prejemu sklepa, s katerim ga je sodišče pozvalo k popravi vloge, le-to popravil in dopolnil in jo dne 18.10.2000 osebno dostavil naslovnemu sodišču. Na podlagi tako popravljene vloge je sodišče prve stopnje dne 14.11.2000 tudi izdalo sklep o izvršbi opr. št. Ig 2000/00209. Zato meni, da je napadeni sklep v nasprotju z že izdanim sklepom o izvršbi in tudi nepravilen. Pritožba je utemeljena. Na podlagi listin, ki jih je upnik priložil k pritožbi, ugotavlja sodišče druge stopnje, da je upnik dne 18.10.2000 res vložil pri sodišču prve stopnje popravljeno vlogo (izvršilni predlog). V njem je upnik navedel, da ga vlaga na podlagi sklepa sodišča, opr. št. R 83/2000 (glej vlogo na list. št. 20). Ta vloga je bila pri sodišču prve stopnje vložena dne 18.10.2000. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da je sodišče prve stopnje očitno spregledalo, da ta vloga predstavlja popravo vloge iz te zadeve. To pa kaže, da je zmotno ugotovilo, da vloga upnika z dne 28.9.2000 ni bila popravljena in je zato tudi zmotno uporabilo procesna pravila, ko je to vlogo zavrglo. Sodišče druge stopnje je zato pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo. Zadeve ni vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek, ker je o popravljeni vlogi že bilo odločeno s sklepom o izvršbi (3. točka 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ). Upnik je priglasil tudi pritožbene stroške. Sodišče druge stopnje je odločilo, da je upnik dolžan te stroške nositi sam in jih ni naložilo v povrnitev dolžniku. Dolžnik mora namreč upniku povrniti le tiste stroške, ki so bili potrebni za izvršbo (5. odst. 38. čl. ZIZ). Ti pritožbeni stroški pa za izvršbo niso bili potrebni.

ZIZ člen 15,  15.  ZPP člen 108,  108/1,  108/4,  108,  108/1,  108/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1092/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-13

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor - firma

Iz sodnega registra je razvidno, da v Republiki Sloveniji ne obstaja noben drug subjekt vpisa s tako firmo. Zato ni dvoma, zoper katero osebo je bil sklep o izvršbi izdan.

Ugovor se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je štelo ugovor proti sklepu o izvršbi (na podlagi verodostojne listine) za neutemeljen, zato ga je poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi. V pravočasnem ugovoru je dolžnik navedel, da je v predlogu za izvršbo napačno navedeno ime dolžnika, in sicer "Hotel G. d.", ki pa kot tak ne obstaja. Ugovor ni utemeljen. Po 2. odst. 53. čl. v zvezi s 1. odst. 61. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) mora biti ugovor obrazložen; dolžnik mora navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje za neutemeljen. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da je v predlogu za izvršbo dolžnikova firma res nepopolno navedena (manjka oznaka pravnoorganizacijske oblike dolžnika - d.d.). V skladu z določbo 1. odst. 19. čl. Zakona o gospodarskih družbah (ZGD) mora namreč družba pri svojem poslovanju uporabljati firmo v obliki, v kakršni je vpisana v register, vendar pa navedba pravnoorganizacijske oblike družbe ni nujna za opredelitev stranke v izvršilnem postopku. Stranka postopka mora biti individualno določena tako, da ne more priti do zamenjave. Iz podatkov informatizirane baze sodnega registra izhaja, da v Republiki Sloveniji ne obstaja noben drug subjekt, vpisan v sodni register s firmo "Hotel G. d."; zato ne more biti dvoma, zoper katero osebo je izpodbijani sklep izdan. Ker je na drugih listinah v spisu dolžnik pravilno označen, je mogoče sklepati, da gre zgolj za pisno pomoto in ne za zmoto v osebi dolžnika, na kar kaže tudi dejstvo, da je dolžnik izpodbijani sklep sprejel in mu ugovarjal. Sodišče prve stopnje je zato pravilno štelo, da je ugovor neobrazložen (in s tem neutemeljen) in ravnalo po 5. odst. 62. čl. ZIZ ter ugovor poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi. Sodišče druge stopnje ob reševanju ugovora ni našlo bistvenih kršitev določb izvršilnega postopka (2. odst. 350. čl. v zvezi s 366. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP), oba v zvezi s 15. čl. ZIZ), na katere pazi po uradni dolžnosti. Zato je ugovor kot neutemeljen zavrnilo ter potrdilo zakonit in pravilen sklep o izvršbi (2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

ZGD člen 19,  19/1.  ZIZ člen 53,  53/2,  61,  61/1,  62,  62/5,  53,  53/2,  61,  61/1,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 57/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-14

Glede na to, da je bil postopek že pravnomočno ustavljen, upnika ne bi doletele neugodne posledice, tudi če se ne bi pritožil. Zato mu dolžnik ni dolžan povrniti stroškov pritožbe, saj ta za izvršbo ni bila potrebna.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi. Upnik sam nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je dne 27.11.2000 s sklepom odločilo, da se za izvršitelja določi P. O. iz Ljubljane, upniku pa naložilo, da založi predujem v znesku 90.000,00 SIT. Upnik se je zoper navedeni sklep pravočasno pritožil iz "vseh" pritožbenih razlogov. Navedel je, da je 14.10.1997 umaknil predlog za izvršbo. Sodišče je s sklepom z dne 07.11.1997 postopek že ustavilo. Zato predlaga, da sodišče druge stopnje pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi, ter odredi, da se mu povrnejo pritožbeni stroški. Pritožba je utemeljena. Iz podatkov spisa je razvidno, da je upnik z vlogo z dne 14.10.1997 (list. št. 8) umaknil svoj predlog za izvršbo z dne 10.12.1996. Glede na podani umik je sodišče prve stopnje s sklepom z dne 07.11.1997 razveljavilo sklep o izvršbi z dne 17.12.1996 in postopek ustavilo, kot je pravilno opozoril upnik v svoji pritožbi. Ker je sodišče prve stopnje že 07.11.1997, s sklepom, ki je postal pravnomočen dne 21.01.1998, izvršbo v celoti ustavilo (in razveljavilo tudi sklep o izvršbi), za nadaljevanje postopka s postavitvijo izvedenca ni imelo podlage. Zato je odločitev sodišča prve stopnje napačna. Glede na navedeno je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep v skladu s 3. točko 365. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. členom ZIZ, razveljavilo. Odločitev o pritožbenih stroških pa temelji na 5. odst. 38. člena ZIZ, ki določa, da je dolžnik dolžan upniku povrniti le tiste stroške, ki so bili potrebni za izvršbo. Glede na to, da je bil postopek že pravnomočno ustavljen, upnika ne bi doletele neugodne posledice, tudi če se ne bi pritožil. Zato mu dolžnik ni dolžan povrniti stroškov pritožbe, saj ta za izvršbo ni bila potrebna.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 2/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-14

sklep o ugovoru - naslov dolžnika - brezuspešen poskus rubeža

Ugovor tretjega v izvršbi na premičnine bi se moral sicer res nanašati na konkretne (zarubljene) premičnine, vendar bi moralo sodišče prve stopnje upoštevati, da na naslovu, kjer dolžnika ni, tudi ni predmetov, ki bi bili v lasti oz. v posesti dolžnika.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je na predlog upnika dne 02.11.2000 s sklepom zavrnilo ugovor P. Š. in J.. P. Š. in J. sta se zoper navedeni sklep pravočasno pritožila iz "vseh" pritožbenih razlogov, zlasti pa zaradi kršitve materialnega prava. Navedla sta, da njun ugovor ni preuranjen, saj je rubežnik že pričel z izvršilnimi dejanji, kar je razvidno tudi iz obvestila z dne 04.10.2000. Postopanje izvršitelja je v nasprotju z 49. členom Pravilnika, ki določa, da rubežnik lahko prične z delom šele po pravnomočnosti sklepa o določitvi izvršitelja. Dolžnik pa sklepa o določitvi izvršitelja ni mogel sprejeti na naslovu ..., saj ga na tem naslovu ni že od leta 1999. Sodišče prve stopnje je napačno interpretiralo določbo 64. člean ZIZ. Nikjer ni določeno, da se ugovor lahko vloži šele po tem, ko je rubež že opravljen. Ker v objektu na naslovu ... ni ničesar, kar bi bilo v lasti ali posesti dolžnika, je očitno, da naj bi se rubež opravil na stvareh, ki niso v njegovi posesti (83. člen ZIZ). Pritožba je utemeljena. V 1. odst. 64. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) je določeno, da lahko tisti, ki verjetno izkaže, da ima na predmetu izvršbe pravico, ki preprečuje izvršbo, vloži ugovor zoper sklep o izvršbi in v njem zahteva, naj sodišče izvršbo na ta predmet izreče za nedopustno (ugovor tretjega). Glede na to, da se je obvestilo izvršitelja o razpisanem rubežu vrnilo z oznako preseljen (list. št. 35), je jasno, da na naslovu ..., rubeža ne bi bilo moč opraviti. Ugovorne trditve in predložen zemljiškoknjižni izpisek (priloga C5) kažeta na to, da je lastnik nepremičnine Š. P.. Ugovor tretjega v izvršbi na premičnine bi se moral sicer res nanašati na konkretne (zarubljene) premičnine, vendar bi moralo sodišče prve stopnje upoštevati, da na naslovu, kjer dolžnika ni, tudi ni predmetov, ki bi bili v lasti oz. v posesti dolžnika (prim. 1. odst. 83. člena ZIZ). Ker pa iz podatkov spisa ni razvidno, da bi sodišče prve stopnje obravnavani ugovor tretjega v skladu s 3. odst. 64. člena ZIZ vročilo upniku v odgovor, sodišče druge stopnje ne more samo presoditi o njegovi utemeljenosti. Zato je pritožbi ugodilo, razveljavilo izpodbijani sklep in na podlagi 3. točke 365. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. členom ZIZ zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 98/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-02-21

izvršilni naslov - vezanost na izvršilni naslov - izvršilni naslov

Upnik ima izvršilni naslov za zamudne obresti od prisojenih pravdnih stroškov, zato bi moralo sodišče prve stopnje predlogu za izvršbo ugoditi.

Pritožbi se ugodi in se sklep o izvršbi v izpodbijanem delu razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Odločitev o pritožbenih stroških upnika se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je dne 18.12.2000 izdalo sklep o izvršbi, na podlagi pravnomočnega sklepa Okrožnega sodišča v Ljubljani, opr. št. II Pg 304/99 z dne 17.05.2000, s katerim je zaradi izterjave 228.608,00 SIT s pripadki, dovolilo predlagano izvršbo na dolžnikova sredstva pri Agenciji RS za plačilni promet v Ljubljani (točka I. izreka). Glede zamudnih obresti od prisojenih pravdnih stroškov pa je predlog za izvršbo zavrnilo (točka II. izreka). Zoper navedeni sklep se je v zavrnilnem delu (točki II. izreka) pravočasno pritožil upnik. Navedel je, da je izvršbo predlagal tudi na podlagi pravnomočnega dopolnilnega sklepa z dne 01.06.2000, s katerim je Okrožno sodišče v Ljubljani dopolnilo izrek sklepa z dne 17.05.2000 tako, da je tožeči stranki naložilo, da toženi stranki povrne tudi zakonite zamudne obresti od zneska 228.608,00 SIT od 17.05.2000 dalje do plačila. Predlagal je, da sodišče druge stopnje sklep o izvršbi v zavrnilnem delu spremeni glede obsega dovoljene izvršbe. Pritožba je utemeljena. Sodišče dovoli izvršbo na podlagi izvršilnega naslova (1. odst. 17. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju - v nadaljevanju ZIZ). V konkretnem primeru, je sodišče prve stopnje prezrlo, da je upnik predlagal izvršbo tudi na podlagi pravnomočnega dopolnilnega sklepa Okrožnega sodišča v Ljubljani, opr. št. II Pg 304/99 z dne 01.06.2000 (priloga A4). Z navedenim dopolnilnim sklepom je bilo, kot pravilno opozarja pritožba, tožeči stranki (dolžniku) naloženo, da toženi stranki (sedaj upniku) povrne tudi zakonite zamudne obresti od prisojenih pravdnih stroškov v znesku 228.608,00 SIT, za čas od 17.05.2000 do plačila. Torej ne drži ugotovitev sodišča prve stopnje, da upniku zakonite zamudne obresti od zneska priznanih pravdnih stroškov niso bile prisojene. Zato je odločitev sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu napačna. Ker ima upnik izvršilni naslov tudi za zakonite zamudne obresti od prisojenih pravdnih stroškov, je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in sklep o izvršbi v izpodbijanem delu razveljavilo ter v skladu s 3. točko 365. člena Zakon o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 15. členom ZIZ, zadevo v razveljavljenem delu vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek. O pritožbenih stroških dolžnika bo odločeno s končno odločbo (3. odst. 165. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.