TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cpg 1093/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-30

Sodišče je s sklepom upniku naložilo, naj v roku 15 dni sporoči nov naslov dolžnika, kar je upnik tudi storil. Ker je sodišče prve stopnje imelo nov dolžnikov naslov, ni bilo pogojev za ustavitev izvršbe.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ustavilo izvršbo, ker upnik v 15 dneh ni sporočil novega naslova dolžnika. Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je zahtevani naslov sporočil v zakonitem roku. Ker pa ga je poslal z navadno in ne s priporočeno pošto, o tem nima dokazila in naproša sodišče, da s predlagano izvršbo nadaljuje. Pritožba je utemeljena. Iz podatkov v spisu izhaja, da je prvostopno sodišče s sklepom (redna št. 14) upniku naložilo, naj v roku 15 dni sporoči nov naslov dolžnika. Sklep o tem mu je bil vročen dne 17.08.2000. Upnik je nato sodišču pravočasno z vlogo pod redno št. 15, dne 22.08.2000, sporočil zahtevani dolžnikov naslov. Ker je sodišče prve stopnje imelo nov dolžnikov naslov, tako ni bilo pogojev za ustavitev izvršbe. S tem razlogom je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in prvostopni sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo prvostopnemu sodišču v nov postopek (3. točka 365. čl. Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju).

ZIZ člen 40,  40/1,  41,  41/1,  40,  40/1,  41,  41/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 942/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-25

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - obrazložitev ugovora - pritožba upnika

Dolžnik je navedel dejstva in predložil dokaze, ki bi, če bi se izkazali za resnične, lahko pripeljali do zavrnitve tožbenega zahtevka v pravdi, s čimer je svoj ugovor v celoti obrazložil v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo svoj sklep o izvršbi opr. št. Ig 99/00502 z dne 5.1.2000 v drugi točki izreka in odločilo, da bo o zahtevku in stroških odločeno v pravdnem postopku. Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je dolžnik sicer podal obrazložen ugovor, vendar ni predložil dokazov za dejstva, ki jih zatrjuje. Pritožba ni utemeljena. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je dolžnik zoper sklep o izvršbi ugovarjal obrazloženo v smislu 2. odst. 53. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). V ugovoru je navedel, da je upnikov račun zavrnil, ker ni bil specificiran in se ga ne da preizkusiti. Material je naveden pavšalno, delo ne prikazuje opravljenih ur, "presanje batov Viator" pa je dolžniku neznana postavka. Nespecificiranost posameznih postavk računa je po ugotovitvah sodišča druge stopnje razvidna iz samega upnikovega računa (priloga A1), ki se že nahaja v spisu in ga zato ni potrebno ponovno predložiti. Nadalje je dolžnik v ugovoru zatrjeval, da upniku ne dolguje ničesar, ker so se napake na vozilu pojavile še v garancijski dobi, pa niso bile odpravljene. V dokaz svojih navedb predlaga vpogled dveh dopisov (prilogi B2 in B3) ter zaslišanje prič - F. K. in odvetnika Z. S.. S tem je dolžnik navedel dejstva in predložil dokaze, ki bi, če bi se izkazali za resnične, lahko pripeljali do zavrnitve tožbenega zahtevka v pravdi, s čimer je svoj ugovor v celoti obrazložil v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ. Iz vsega povedanega izhaja, da je odločitev sodišča prve stopnje pravilna. Ker sodišče druge stopnje tudi v okviru preizkusa izpodbijanega sklepa po uradni dolžnosti v smislu določb 2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ ni ugotovilo kršitev, je upnikovo pritožbo na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep.

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/2,  53,  53/2,  62,  62/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 960/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-24

Dejstvo, ali je upnik na rubež pristopil ali ne, je nepomembno spričo dejstva, da je dolžnik neznan na naslovu, kjer naj bi se rubež opravil. Zato sodišče prve stopnje ni imelo podlage za ustavitev izvršbe po 3. odst. 82. člena ZIZ.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je dne 19.10.2000 s sklepom odločilo, da se izvršba ustavi, ker se upnik ni udeležil rubeža (3. odst. 82. člena Zakona o izvršilnem postopku, v nadaljevanju ZIZ). Upnik se je zoper navedeni sklep pravočasno pritožil. Navedel je, da je dne 03.07.2000 od izvršitelja prejel obvestilo, da bo rubež premičnin dolžnika dne 20.07.2000. Navedenega dne je na mesto izvršbe poslal svojega predstavnika, vendar ni bilo nikjer nikogar. 23.10.2000 pa je od sodišča prve stopnje prejel obvestilo, da je izvršba ustavljena, ker se ni udeležil rubeža dne 03.07.2000. Odločitev je napačna, saj je bil rubež predviden za 20.07.2000. Predlagal je, da sodišče ugovor (pravilno pritožbo) upošteva in izvršbo nadaljuje. Pritožba je utemeljena. Iz podatkov v spisu je razvidno, da je izvršitelj dne 03.07.2000 obvestil upnika, da bo 20.07.2000 ob 12.30 uri na naslovu dolžnika G... 84, S..., opravil rubež dolžnikovih premičnin. V navedenem obvestilu, je bi upnik tudi opozorjen na posledice, ki ga bodo doletele v skladu s 3. odst. 82. člena ZIZ, če se rubeža ne bo udeležil. Vendar je iz dopisa sodnega izvršitelja sodišču z dne 03.07.2000 (list. št. 18) razvidno, da se je obvestilo o rubežu, ki je bilo poslano dolžniku, vrnilo z oznako preseljen oz. neznan. To potrjuje tudi kopija povratnice (priloga C3). Iz navedenih listin tako izhaja, da na naslovu G... 84, S... (po podatkih sodnega registra pa G... št. 84, K...), rubeža sploh ne bi bilo moč opraviti, saj ni verjetno, da bi bili na naslovu, kjer je dolžnik neznan, najdeni rubljivi predmeti. Navedbo napačnega datuma rubeža v obrazložitvi izpodbijanega sklepa, sodišče druge stopnje pripisuje očitni pisni pomoti. Iz podatkov v spisu namreč jasno izhaja, da je bil rubež predviden za 20.07.2000 (list. št. 26). Dejstvo ali je upnik na rubež pristopil ali ne, pa je v konkretnem primeru nepomembno, saj je dolžnik na naslovu, kjer naj bi se rubež opravil, neznan (list. št. 18). Že iz tega razloga rubeža na navedenem naslovu ne bi bilo moč opraviti. Zato sodišče prve stopnje ni imelo podlage za ustavitev izvršbe po 3. odst. 82. člena ZIZ. Glede na navedeno je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep na podlagi 3. točke 365. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. členom ZIZ razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje. To bo moralo v novem postopku najprej pozvati upnika, da sporoči nov naslov dolžnika, saj rubeža na naslovu G... št. 84, S... (oz. Kamnik), po podatkih v spisu, ni moč opraviti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 40/2001
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-18

Dolžnik v pritožbi le pavšalno nasprotuje določitvi izvršitelja in ne navaja razlogov, s katerimi bi konkretno izpodbijal utemeljitev sodišča prve stopnje o določitvi izvršitelja (prvi odstavek izreka). Zato se sklep v izpodbijanem delu preizkusi le glede absolutnih bistvenih kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti v skladu z določbo 2. odst. 350. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ).

Pritožba se zavrne in se prvostopni sklep v izpodbijanem prvem odstavku izreka potrdi.

Sodišče prve stopnje je s sklepom določilo za izvršitelja Z. K. M. (prvi odstavek izreka) in upniku naložilo, da v 8 dneh založi 132.000,00 SIT predujma (drugi odstavek izreka). Zoper prvi odstavek izreka sklep je dolžnik pravočasno vložil pritožbo, imenovano ugovor. Navedel je, da nasprotuje imenovanju izvršitelja. Pritožba ni utemeljena. Dolžnik v pritožbi le pavšalno nasprotuje določitvi izvršitelja in ne navaja razlogov, s katerimi bi konkretno izpodbijal utemeljitev sodišča prve stopnje o določitvi izvršitelja (prvi odstavek izreka). Sodišče druge stopnje je zato sklep v izpodbijanem delu preizkusilo le glede absolutnih bistvenih kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti v skladu z določbo 2. odst. 350. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ). Teh kršitev sodišče prve stopnje ni storilo, prav tako pa je pravilno uporabilo materialno pravo. Zato je sodišče druge stopnje pritožbo dolžnika kot neutemeljeno zavrnilo in sklep v prvem odstavku izreka potrdilo na podlagi določbe 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1118/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-25

sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor

Trditve, da je del blaga upniku vrnil, del pa reklamiral, so namreč presplošne, da bi jih bilo mogoče preizkusiti. Dolžnik namreč ne pove, ne katero blago je upniku vrnil ne kdaj ga je vrnil, v zvezi s podano reklamacijo pa ne katero blago je reklameral, kdaj in komu ga je reklamiral niti kako in glede kakšnih napak. V dokaz svojih trditev pa tudi ni predložil niti predlagal nobenega dokaza. Zato je ugovor neobrazložen in ga je sodišče prve stopnje pravilno štelo za neutemeljenega.

Ugovor se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je na predlog upnika izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v smislu 23. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Zoper sklep je dolžnik pravočasno vložil ugovor. Navedel je, da se ne strinja z odprtimi postavkami, ki jih upnik izkazuje v predlogu za izvršbo, ker je del blaga upniku vrnil, del pa reklamiral. Ker upnik k izvršilnemu predlogu ni preložil tudi dolžnikovega strinjanja z odprtimi postavkami oziroma dolgom, je predlog za izvršbo nepopoln. Sodišče prve stopnje je ugovor dolžnika štelo za neutemeljen (po 2. odst. 53. člena ZIZ) in ga po 5. odst. 62. člena ZIZ poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi. Ugovor ni utemeljen. Iz podatkov v spisu izhaja, da je upnik vložil predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine, in sicer štirih računov (priloga A2-A6). Po 2. odst. 41. člena, v zvezi s 40. členom ZIZ morajo biti k takšnemu predlogu priložene le verodostojne listine v smislu 23. člena ZIZ in ne tudi dolžnikovo strinjanje z obstoječim dolgom. Kot je razvidno iz prilog A2-A6 je upnik račune priložil, zato so dolžnikove trditve, da je predlog za izvršbo nepopoln, neutemeljene. Ugovor zoper sklep o izvršbi, izdan na podlagi verodostojne listine, mora biti obrazložen v smislu določbe 2. odst. 53. člena ZIZ. Po tej določbi mora dolžnik v ugovoru navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje in predložiti dokaze zanje, sicer se ugovor šteje za neobrazloženega in je kot tak neutemeljen. Ugovor dolžnika teh pogojev ne izpolnjuje. Trditve, da je del blaga upniku vrnil, del pa reklamiral, so namreč presplošne, da bi jih bilo mogoče preizkusiti. Dolžnik namreč ne pove, ne katero blago je upniku vrnil ne kdaj ga je vrnil, v zvezi s podano reklamacijo pa ne katero blago je reklamiral, kdaj in komu ga je reklamiral niti kako in glede kakšnih napak. V dokaz svojih trditev pa tudi ni predložil niti predlagal nobenega dokaza. Zato je ugovor neobrazložen in ga je sodišče prve stopnje pravilno štelo za neutemeljenega. Tako so razlogi, ki so pri odločanju sodišča druge stopnje na podlagi 5. odst. 62. člena ZIZ pomembni, lahko le še tisti, ki se upoštevajo po uradni dolžnosti (2. odst. 350. člena ZPP in zadnji odst. 55. člena ZIZ). Sodišče druge stopnje ugotavlja, da teh razlogov ni. Zato je ugovor zavrnilo kot neutemeljen in sklep o izvršbi na podlagi 2. točki 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1066/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-17

seznam dolžnikovega premoženja - narok - denarna kazen

Vsebina uradnega zaznamka in predloženo dokazilo o plačilu cestnine potrjujeta dolžničine pritožbene navedbe, da je na narok zamudila zaradi nepredvidljivega zastoja v prometu. Prav za take primere je v 6. odst. 31. člena ZIZ predvidena možnost, da sodišče ponovno odredi, da dolžnik predloži seznam premoženja. Izrek denarne kazni po 5. odst. 31. člena ZIZ pa je v konkretnem primeru neprimeren ukrep, za katerega ni podlage v ravnanju dolžnice.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Sodišče prve stopnje je dne 06.11.2000 s sklepom odločilo, da se na podlagi 33. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) dolžnico kaznuje z denarno kaznijo 300.000,00 SIT, ki jo mora plačati v roku 30 dni. V kolikor denarne kazni ne bo plačala, se bo ta izvršila tako, da se bo za vsakih začetih 10.000,00 SIT denarne kazni določilo, en dan zapora, pri čemer zapor ne sme biti daljši od 100 dni. Dolžnica se je zoper navedeni sklep pravočasno pritožila zaradi zmotno in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja in napačne uporabe materialnega prava. Navedla je, da je 06.11.2000 pristopila na narok, kar je izkazano z uradnim zaznamkom. Res je pristopila ob 9.40 uri, vendar je imela za desetminutno zamudo utemeljen razlog. Pravočasen pristop ji je preprečil zastoj prometa, kar lahko potrdijo priče. Predlagala je razveljavitev izpodbijanega sklepa. Pritožba je utemeljena. Razlog za umestitev določbe 31. člena ZIZ, ki naj bi dolžnika prisilila, da "razodene" obseg svojega premoženja, je bil v nemoči upnikov, da bi prišli do podatkov o dolžnikovem premoženju. V 5. odst. 31. člena ZIZ je določeno, da sodišče kaznuje dolžnika z denarno kaznijo, če ta ne pride na narok, na katerem naj bi se ugotovilo njegovo premoženje. Navedena določba tako sili dolžnika, da v izogib zagroženi denarni kazni predloži seznam premoženja oz. se udeleži naroka iz 4. odst. 31. člena ZIZ. Iz uradnega zaznamka na redni št. 12, ki ga je sestavilo sodišče prve stopnje ob prihodu dolžnice, pa je razvidno, da se ta naroku ni želela izogniti, temveč je nanj zamudila. Pritožbi je dolžnica priložila še potrdilo o plačilu cestnine pol ure pred začetkom naroka. Vsebina uradnega zaznamka in predloženo dokazilo o plačilu cestnine potrjujeta dolžničine pritožbene navedbe, da je na narok zamudila zaradi nepredvidljivega zastoja v prometu. Prav za take primere je v 6. odst. 31. člena ZIZ predvidena možnost, da sodišče ponovno odredi, da dolžnik predloži seznam premoženja. Izrek denarne kazni po 5. odst. 31. člena ZIZ je zato v konkretnem primeru neprimeren ukrep, za katerega ni podlage v ravnanju dolžnice. Glede na navedeno je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in izpodbijani sklep na podlagi 3. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ razveljavilo.

ZIZ člen 31,  31/4,  31/5,  31/6,  33,  31,  31/4,  31/5,  31/6,  33.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cpg 731/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-11

Če tožeča stranka ni dobila odgovora sodišča prve stopnje na prošnjo za preložitev naroka za glavno obravnavo, je neupravičeno štela, da je narok preložen.

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi. Tožeča stranka sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da se sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v 1. in 3. točki izreka razveljavi. Ugotovilo je namreč, da se šteje tožba za umaknjeno, ker na dva zaporedna naroka za glavno obravnavo ni prišla nobena od pravdnih strank. Zoper sklep se je tožeča stranka pravočasno pritožila zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka ter zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Predlagala je, naj pritožbeno sodišče napadeni sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Pritožba ni utemeljena. Tožeča stranka je z vlogo, ki jo je sodišče prve stopnje prejelo dne 12.4.1999, res predlagala, naj sodišče preloži narok za glavno obravnavo, razpisan za 14.4.1999. S to vlogo je predlagala zaslišanje priče, ki pa je bila po njeni trditvi odsotna do 20.4.1999. Vendar pa je tožeča stranka, ko ni prejela odgovora sodišča prve stopnje na to svojo vlogo, neupravičeno štela, da je sodišče njenemu predlogu za preložitev glavne obravnave ugodilo. Sodišče prve stopnje je narok za glavno obravnavo razpisalo in dokler se ni odločilo drugače (in o tem obvestilo pravdnih strank), velja narok za razpisan. Sicer pa za preložitev naroka tudi ni bilo nobenega razloga. Predlog za zaslišanje priče je bil povsem splošen in tožeča stranka ni navedla nobenega konkretnega dejstva, o katerem naj bi bila priča zaslišana. Zato je sodišče prve stopnje ravnalo povsem pravilno, ko naroka ni preložilo. Ker je bil to že drugi zaporedni narok, na katerega ni prišla nobena od pravdnih strank, je odločilo pravilno, v skladu z določbo 2. odst. 499. člena ZPP/77, ko je štelo tožbo za umaknjeno in je sklep o izvršbi v še veljavnem delu razveljavilo. Zato je pritožbeno sodišče po določbi 2. točke 380. člena ZPP/77 neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo napadeni sklep. V skladu z določbo 1. odst. 154. člena v zvezi s 1. odst. 166. člena ZPP/77 je sodišče druge stopnje odločilo, da tožeča stranka sama nosi svoje stroške postopka s pritožbo, ker z njo ni uspela.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba I Cpg 806/99
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-11

Ker je tožena stranka vložila pisno dopolnitev pravočasno vložene neobrazložene telegramske pritožbe po izteku pritožbenega roka in po preteku treh dni od vložitve telegramske pritožbe, je pritožbeno sodišče sodbo prve stopnje preizkusilo samo zaradi pritožbenih razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti.

Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu (1., 4. in 5. odstavek izreka) potrdi.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da ostane sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v veljavi v delu, s katerim je bilo toženi stranki naloženo, da mora plačati tožeči stranki še neplačana dela v znesku 417.556,93 SIT z zamudnimi obrestmi ter ji povrniti izvršilne stroške (1. odstavek izreka). Dovolilo je objektivno spremembo tožbe (2. odstavek izreka), z njo razširjeni tožbeni zahtevek pa zavrnilo (3. odstavek izreka). Zavrnilo je tudi pobotni ugovor tožene stranke (4. odstavek izreka). Toženi stranki je naložilo, da mora tožeči stranki povrniti del nadaljnjih pravdnih stroškov v višini 21.250,00 SIT (5. odstavek izreka). Zoper sodbo je tožena stranka pravočasno vložila telegramsko pritožbo, v kateri je navedla, da se pritožuje iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odst. 353. člena ZPP. Po izteku pritožbenega roka in po preteku treh dni od vložitve telegramske pritožbe je tožena stranka vložila še pisno pritožbo (sodbo je prejela 25.3.1999, telegramsko pritožbo je vložila 2.4.1999, pisno pritožbo pa 6.4.1999). Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki je odgovorila, da pritožba ni utemeljena in predlagala, naj jo pritožbeno sodišče zavrne in potrdi izpodbijano sodbo. Pritožba ni utemeljena. Pisna pritožba je bila vložena po izteku pritožbenega roka in po preteku treh dni od vložitve telegramske pritožbe, zato je pritožbeno sodišče ni upoštevalo. Obravnavalo je samo telegramsko vloženo pritožbo, ki pa nima obrazložitve. Zato je pritožbeno sodišče napadeno sodbo preizkusilo samo zaradi pritožbenih razlogov bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. člena ZPP/77 in zmotne uporabe materialnega prava, na katere po določbi 2. odst. 365. člena ZPP pazi po uradni dolžnosti. Ker tožena stranka ni navedla, kateri del sodbe prve stopnje izpodbija s pritožbo, je glede na določbo 1. odst. 365. člena ZPP/77 pritožbeno sodišče vzelo, da jo izpodbija v delu, s katerim v pravdi ni uspela, to pa je v 1., 4. in 5. odst. izreka. Pri preizkusu tega dela sodbe pritožbeno sodišče ni ugotovilo nobenega od spredaj navedenih pritožbenih razlogov. Zato je na podlagi določbe 368. člena neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo napadeno sodbo.

ZPP (1977) člen 113,  113/3,  500,  500-2,  113,  113/3,  500,  500-2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cpg 1103/2000
Sodna praksa višjih sodišč, 2001-01-12

predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine - ugovor - negativno dejstvo

Zatrjevanih negativnih dejstev dolžnik že po naravi stvari ne more dokazovati. Takšen dolžnikov ugovor je po oceni sodišča druge stopnje obrazložen.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom razveljavilo sklep o izvršbi v 2. točki izreka in sklenilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo sodišče v pravdnem postopku. V pravočasni pripravljalni vlogi oziroma pritožbi je upnik popravil naziv upnika, ki pravilno glasi: "E... d.o.o., M... 8, J..." in predlagal, naj sodišče popravek upošteva ter izpodbijani sklep razveljavi ter izvršbo obdrži v veljavi. V nasprotnem primeru naj pripravljalno vlogo smatra kot pritožbo zoper izpodbijani sklep. Pritožba ni utemeljena. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo o ugovoru dolžnika z dne 30.10.2000, v katerem je navedel, da "E... s.p." ne obstoji, niti ni obstajal v času, ko je upnik izdal račune in zahteval plačila. Po mnenju dolžnika niti iz listin, ki jih je predložil upnik, ni razvidno, da bi bil B. B. samostojni podjetnik. B. B. pa ni bil z upnikom v poslovnem odnosu niti kot fizična oseba. Dolžnik je torej ugovarjal negativno dejstvo. Zatrjevanih negativnih dejstev pa dolžnik že po naravi stvari ne more dokazovati. Takšen dolžnikov ugovor je po oceni sodišča druge stopnje obrazložen v smislu 2. odst. 53. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), zato je prvostopno sodišče ravnalo pravilno, ko je na podlagi 2. odst. 62. čl. ZIZ razveljavilo sklep o izvršbi v delu, s katerim je dovolilo izvršbo. Ob preizkusu izpodbijanega sklepa sodišče druge stopnje tudi ni našlo kršitev določb izvršilnega postopka na katere pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 350. čl. v zvezi s 366. čl. ZPP, oba v zvezi s 15. čl. ZIZ); zato je pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.