TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 1964/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-08

Sodišče oprosti stranko plačila sodne takse le, če bi bila s tem plačilom občutno zmanjšana njena sredstva, s katerimi se preživlja ali se preživljajo njeni družinski člani.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče zavrnilo predlog tožnika za oprostitev plačila sodnih taks.

Proti sklepu je tožnik vložil pritožbo brez navedbe pritožbenih razlogov. Navaja, da je prvostopno sodišče pravilno ugotovilo, da mu za preživljanje sebe ostane 70.000,00 SIT, vendar mora s tem denarjem plačati stroške za stanovanje v znesku 19.275,00 SIT, za komunalne storitve v znesku 10.789,00 SIT, za porabo električne energije v znesku 8.311,00 SIT in posebno zdravstveno zavarovanje v znesku 2.916,00 SIT. Tožnik plačuje mesečno navedene stroške v skupnem znesku 41.291,00 SIT in mu za hrano in druge po-trebščine ostane le 28.709,00 SIT. Meni, da bi plačilo sodne takse za tožbo in sodbo občutno zmanjšalo sredstva, s katerimi preživlja sebe in svoje mladoletne otroke. Predlaga razveljavitev sklepa in "oprostitev plačila predmetnih sodnih taks".

Po določbi tretjega odstavka 168.člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP (Ur.l. RS, št. 26/99) sodišče oprosti stranko samo plačila taks,če bi bila s plačilom taks občutno zmanjšana sredstva, s katerimi se preživlja ali se preživljajo njeni družinski člani. Po pravilni in tudi v pritožbi neizpodbijani ugotovitvi prvostopnega sodišča glede višine sredstev (70.000,00 SIT), ki tožniku mesečno ostanejo le za njegovo preživljanje (in ne za plačevanje preživnine otrok), plačilo predmetne takse v znesku 9.000,00 -SIT ( za sodbo pa na dan odmere, saj po določbi 2.točke drugega odstavka 4.člena Zakona o sodnih taksah tožnikova taksna obveznost v tej fazi postopka še ni nastala) konkretno ne pomeni občutnega zmanjšanja tožnikovih sredstev za preživljanje. Pomebno je ločiti zgolj prikrajšanje v zvezi z zadovoljitvijo pričakovanih potreb tožnika, kar je plačilo predmetnih taks v vsakem primeru, od dejstva, da bi takšno plačilo ogrozilo tožnikova sredstva za preživljanje. Zgolj pritožnikovemu zatrjevanju, da porabi mes-ečno svoja denarna sredstva v pretežni meri (41.291,00 SIT) za plačevanje stroškov, ni moč slediti, saj glede na višino tožnikovih denarnih prejemkov, takšno plačilo sodnih taks ne bo občutno zmanjšalo sredstev oziroma ogrozilo njegovega preživljanja.

Znesek 9.000,00 SIT tudi ni tako visok znesek,ki bi lahko bistveno posegal v tožnikov premoženjski položaj. Zato je odločitev sodišča prve stopnje pravilna. Ker obrazloženo uveljavljani pritožbeni razlogi torej niso podani in ker velja enako tudi glede po uradni dolžnosti upoštevnih pritožbenih razlogov,je bilo treba pritožbo na podlagi določbe 2.točke 365. ZPP zavrniti kot neutemeljeno in potrditi sklep sodišča prve stopnje.

ZST člen 4,  4/2,  4/2-2,  4,  4/2,  4/2-2.  ZPP člen 168,  168/3,  168,  168/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1864/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-08

stvarna pristojnost okrožnega sodišča - predhodni preizkus tožbe

Okrožno sodišče se po uradni dolžnosti lahko izreče za stvarno nepristojno za zadeve iz področja okrajnega sodišča le ob predhodnem preizkusu tožbe.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvo sodišče se je z izpodbijanim sklepom izreklo za stvarno nepristojno za odločanje v sporu in odločilo, da bo zadevo po pravnomočnosti sklepa odstopilo v odločanje stvarno in krajevno pristojnemu Okrajnemu sodišču v Ljubljani. Tako je odločilo, ker je ugotovilo, da so tožniki formalni sosporniki v smislu 2. tč. 1. odst.

191. čl. Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS, št. 26/99, v nadaljevanju ZPP), in ker vsak od tožnikov zahteva izpolnitev denarne terjatve, ki ne presega 2,000.000,00 SIT, je podana glede na določbo 1. odst. 30. čl. ZPP stvarna pristojnost okrajnega sodišča.

Proti sklepu se pritožuje tožeča stranka, uveljavlja pritožbeni razlog bistvene kršitve določb postopka (1. tč. 1. odst. 338. čl.

ZPP) in sodišču druge stopnje predlaga spremembo izpodbijanega sklepa tako, da odloči, da je Okrožno sodišče v Ljubljani stvarno pristojno za odločanje v tej zadevi. Tožniki menijo, da je sicer ugotovitev sodišča, da gre za subjektivno kumulacijo zahtevkov, pravilna, menijo pa, da je Okrožno sodišče v Ljubljani pristojno za reševanje te sporne zadeve. Gre za vrednost spora, kjer skupni znesek vseh terjatev sicer presega 2,500.000,00 SIT, posamezne terjatve pa ne dosegajo zneska 2,000.000,00 SIT, vendar tožniki menijo, da je okrožno sodišče pristojno kljub razlogom, katere navaja v obrazložitvi sklepa, s katerim pa se tožniki ne morejo strinjati.

Poleg navedenega je okrožno sodišče, čeprav pred nepristojnim oddelkom, že začelo opravljati določena procesna dejanja, kot vročanje tožbe itd. in je nesmotrno in dodatno komplicira situacijo, da se sedaj pravdna zadeva že tretjič prenumerira v nekaj mesecih.

Odločitev prvega sodišča, ki se je ob predhodnem preizkusu tožbe izreklo za stvarno nepristojno (2. odst. 19. čl., 2. odst. 274. čl.

ZPP), je v dejanskem, materialnopravnem in procesnem smislu pravilna.

Pritožbi, ki izraža le neargumentirano nestrinjanje s pravnim naziranjem prvega sodišča v izpodbijanem sklepu, je potrebno odgovoriti, da popolnim in pravilnim razlogom prvega sodišča ni kaj dodati. V podatkih v spisu nima opore pritožbena trditev, da se je v fazi priprav na glavno obravnavo že pričela faza vročitve tožbe toženi stranki zaradi odgovora na tožbo, kar bi imelo v smislu 2. odst. 19. čl. ZPP res za posledico, da se okrožno sodišče po uradni dolžnosti ne bi več moglo izreči za stvarno nepristojno. Na drugačno odločitev seveda ne morejo vplivati pomisleki tožeče stranke o nesmotrnosti tretjega prenumeriranja zadeve in dodatnemu kompliciranju situacije.

Neutemeljeno pritožbo tožeče stranke je zato sodišče druge stopnje zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje po določbi 2. tč.

ZPP člen 19,  19/2,  30,  30/1,  272,  274,  19,  19/2,  30,  30/1,  272,  274.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1955/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-01

Stranka mora ob vložitvi predloga za oprostitev plačila sodnih taks priložiti vsa predpisana potrdila ali najkasneje v roku, kot ga določi sodišče v sklepu, s katerim stranko pozove na dopolnitev vloge.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog tožeče stranke za oprostitev plačila sodnih taks.

Proti sklepu se pritožuje tožeča stranka zaradi nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja ter sodišču druge stopnje predlaga, da razveljavi izpodbijani sklep in zadevo vrne prvemu sodišču v ponovni postopek. V pritožbi navaja, da je res, da sodišče sicer ni omejeno le na podatke iz že predloženega potrdila o premoženjskem stanju, vendar pa bi lahko sodišče, kolikor je štelo, da potrdilo ne zadošča, samo opravilo potrebne poizvedbe oziroma najmanj kar bi sodišče lahkko storilo, bi ponovno pozvalo tožečo stranko na predložitev dodatne dokumentacije, s katero bi izkazovala premoženjsko stanje. V zvezi z dokazovanjem premoženjskega stanja tožeča stranka k pritožbi prilaga potrdilo o osebnih dohodkih in odločbo o odmeri dohodnine za leto 1998. Pritožba ni utemeljena.

Vsa potrdila, ki jih predpisuje 2. odst. 169. čl. ZPP je stranka dolžna priložiti ob vložitvi predloga, s katerim prosi za oprostitev plačila sodnih taks. Tožeča stranka ob vložitvi predloga ni predložila nobene dokumentacije, pač pa je šele na poziv sodišča predložila potrdilo o premoženjskem stanju, ne pa tudi drugih dokazov. Iz tega razloga je prvo sodišče utemeljeno zavrnilo predlog za oprostitev plačila sodnih taks. Pri tem pritožba neutemeljeno meni, da bi lahko sodišče tožečo stranko ponovno pozvalo k predložitvi dodatne dokumentacije. Oprostitev plačila sodnih taks je pravna dobrota in stvar stranke je, da predloži k predlogu vso potrebno dokumentacijo ne pa, da v tej zvezi pričakuje poziv sodišča oziroma več takih pozivov. Tožeča stranka sicer k pritožbi prilaga potrdilo o osebnem dohodku in odločbo o odmeri dohodnine za leto 1998, vendar tudi če bi pravočasno predložila obe listini, to dejstvo ne bi vplivalo na drugačno odločitev, kot jo je sprejelo prvo sodišče. Prva tožnica mesečno zasluži neto 165.915,00 SIT, s temi sredstvi pa mora vzdrževati le sebe in mladoletnega sina. S plačilom sodnih taks tako ne bodo občutno zmanjšana sredstva, s katerimi se preživlja sama in njen družinski član. Iz teh razlogov je bilo treba pritožbo zavrniti kot neutemeljeno in potrditi sklep sodišča prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1835/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-15

predlog za izvršbo - vsebina predloga za izvršbo - naslov dolžnika - nepopoln predlog za izvršbo

Ker upnik v roku ni dopolnil predloga za izvršbo z navedbo pravilnega dolžnikovega naslova, je sodišče prve stopnje ravnalo prav, ko je predlog zavrglo.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ustavilo izvršbo, sklep o izvršbi razveljavilo in predlog zavrglo, ker upnik ni v roku sporočil pravilnega dolžnikovega naslova.

Proti sklepu se upnica pritožuje. Navaja, da upnica ni prejela sklepa, na katerega se sklicuje sodišče, zato ni imela možnosti sporočiti naslova.

Iz podatkov v spisu izhaja, da pritožbene trditve niso točne. Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 26.4.1999 upnici naložilo, da v treh mesecih sporoči pravilen naslov dolžnika. Iz povratnice, pripete k temu sklepu - red. št. 5 - izhaja, da je upnica prejela sklep 30. aprila 1999, sodišče prve stopnje pa je sklep o zavrženju izdalo po preteku roka. Tako je odločitev sodišča prve stopnje pravilna iz razlogov, ki jih je zapisalo sodišče prve stopnje.

Neutemeljeno pritožbo je bilo tako treba zavrniti in potrditi pravilno odločitev sodišča prve stopnje (člen 365/2 ZPP/99 v zvezi s čl. 15 ZIZ).

ZIZ člen 40,  40/1,  40,  40/1.  ZPP člen 108,  108/4,  108,  108/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1626/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-15

sklep o izvršbi na podlagi izvršilnega naslova - razlogi za ugovor

Sklep o izvršbi je z ugovorom mogoče izpodbijati le iz razlogov, ki preprečujejo izvršbo. Ker dolžnik v ugovoru takih razlogov ni navedel, je njegov ugovor neutemeljen.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se izpodbijani sklep potrdi.

Stroški odgovora na ugovor v znesku 6.118,00 SIT (šesttisoč stoosemnajst 00/100) so nadaljnji izvršilni stroški.

Sodišče prve stopnje je izdalo sklep o izvršbi na podlagi pravnomočnega sklepa N 60/95 Okrajnega sodišča v Ljubljani z dne 7.7.1997, ki je postal pravnmočen 17.2.1999. Proti sklepu je dolžnik ugovarjal in navajal, da teče med strankama postopek pri Okrajnem sodišču v Grosupljem pod št. N 32/97. Gre za razdružitev skupnega premoženja. Dolžnik predlaga, da se izvršba ustavi do končne razsodbe na Okrajnem sodišču v Grosupljem. Med strankama je torej še nerešeno vprašanje skupnega premoženja.

Na ugovor je upnica odgovorila. Navaja, da postopek v zadevi N 32/97 še teče. Postopka ni mogoče ustaviti.

Sodišče prve stopnje je štelo, da ugovor ni utemeljen, zato ga je odstopilo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi.

Razlogi, ki jih navaja dolžnik kot razloge, ki naj bi preprečevali izvršbo, niso podani (čl. 55 Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ).

Dejstvo, da med strankama teče nepravdni postopek v zvezi z razdružitvijo premoženja, ne vpliva na potek izvršilnega postopka, kjer upnica uveljavlja terjatev na podlagi pravnomočnega sklepa. Tako torej pritožba ni utemeljena. Sklep je bilo zato treba potrditi in pritožbo zavrniti (člen 368 ZPP v zvezi s čl.380 tč. 2 ZPP in v zvezi s čl. 15 ZIZ).

Treba pa je ugotoviti, da iz vsebine dolžnikovega ugovora izhaja, da vloga hkrati vsebuje tudi predlog za odložitev izvršbe, o čemer bo moralo odločiti sodišče prve stopnje.

Določbe ZPP/77 so v tem sklepu uporabljene glede na člen 498 ZPP/99. Ker je po določbi 1. odstavka 58. člena ZIZ odgovor na ugovor potreben, je bilo treba upnici priznati stroške odgovora na ugovor.

Upnica je zahtevala po 10 točk za dopis stranki o ugovoru in za poročilo stranki ter 200 točk za odgovor. Pritožbeno sodišče je priznalo po 10 točk za dopis in poročilo, skupaj torej 20 točk, medtem ko je za odgovor priznalo 50 točk, upoštevaje tarifno št. 21/5 Odvetniške tarife, ki določa 25 % postavk po tarifni št. 13, če gre za izvršbo za uveljavitev denarne terjatve na denarno terjatev dolžnika. Skupaj je to 70 točk, kar ob vrednosti točke 87,4 SIT znese 6.118,00 SIT, kar predstavlja nadaljnje izvršilne stroške upnice.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 2063/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-22

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi izvršilnega naslova - razlogi za ugovor

Ker razlogi iz ugovora pomenijo izpodbijanje izvršilnega naslova, je bilo treba ugovor zavrniti kot neutemeljen in potrditi sklep o izvršbi.

Ugovor se zavrne in se potrdi sklep o izvršbi.

Sodišče prve stopnje je ugodilo predlogu upnika in izdalo sklep o izvršbi na podlagi sodne poravnave Delovnega in socialnega sodišča, opr. št. Pd 464/97, z dne 29.9.1998. Proti temu sklepu je ugovarjal dolžnik. V ugovoru navaja, da je bila upnica sprejeta v delovno razmerje v okrepčevalnico, katere lastnik je bil dolžnik. Odšla je na bolniški dopust, s katerega se ni nikoli vrnila. S špekulacijami zdravnikov je prišla delati samo za en dan tako, da je bilo vse naloženo dolžniku. Dolg, kateri izhaja iz stroškov, je nesprejemljiv. Čudi ga, da je Delovno in socialno sodišče odločilo v njeno korist.

Na vročeni ugovor je upnica odgovorila. Prereka navedbe ter navaja, da dolžnik ni še ničesar plačal, kar mora plačati po sodni poravnavi.

V postopku izvršbe na podlagi pravnomočne in izvršljive sodne poravnave dolžnik ne more več navajati dejstev, s katerimi izpodbija izvršilni naslov. Dolžnikove navedbe pa se nanašajo ravno na ugovore, ki bi jih lahko podal le v pravdi pred Delovnim in socialnim sodiščem. Po zaključku zadeve pa teh ugovorov ni več mogoče podati.

Razlogi za ugovor so določeni v 55. členu ZIZ (Zakon o izvršbi in zavarovanju). Ker teh ugovorov dolžnik ni navajal, je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je ugovor štelo za neutemeljen in ga je odstopilo v reševanje višjemu sodišču, ki je odločilo kot o pritožbi (54. člen ZIZ).

Ker je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je izdalo sklep o izvršbi, navedbe iz ugovora pa niso utemeljene, je bilo treba ugovor zavrniti in potrditi sklep o izvršbi. V postopku namreč ni bilo zaslediti bistvenih kršitev postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti. Odločitev temelji na določbi 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1602/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-15

razlogi za ugovor - pritožbeni razlog - nepopolno ugotovljeno dejansko stanje

Ker dejansko stanje v zvezi z vprašanjem utemeljenosti ugovora ni razjasnjeno, bo moralo sodišče prve stopnje opraviti narok in trditve razčistiti.

Pritožbi se ugodi, sklep sodišča prve stopnje o neutemeljenosti ugovora se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponoven postopek in odločanje.

Stroški odgovora na ugovor so nadaljnji izvršilni stroški.

Sodišče prve stopnje je izdalo sklep o izvršbi, s katerim je odločilo, da je dolžnik dolžan upnici v 24 urah izročiti pred stanovanjsko hišo na naslovu X traktor znamke IMT 539, pri čemer je traktor v sklepu o izvršbi še natančneje določen. Tako je sodišče prve stopnje sklenilo na podlagi izvršljive sodne odločbe Okrajnega sodišča v Krškem, opr. št. P 163/99 z dne 15.7.1999. Odločilo je tudi, da mu bo sodišče zreklo denarno kazen v znesku 50.000,00 SIT, če dolžnik ne bo izročil navedenega traktorja upnici. Odločilo je tudi, da če dolžnik ne bo izpolnil obveznosti, bo opravilo sodišče po uradni dolžnosti izvršbo in hkrati izdalo nov sklep o izvršbi.

Odmerilo je tudi stroške upnika v znesku 25.718,00 SIT.

Proti sklepu vlaga ugovor dolžnik in navaja, da je kot izključni lastnik traktor prodal že pred prejemom sklepa o izvršbi. Tako nima več traktorja in izvršba ni več mogoča.

Upnica je odgovorila na ugovor in navedla, da traktorja ni prejela.

Sodišče prve stopnje je predložilo ugovor v reševanje pritožbenemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi, ker je štelo, da ugovor ni utemeljen.

Po mnenju pritožbenega sodišča so pritožbene trditve o tem, da dolžnik traktorja nima več, take, da bi bilo o tem treba opraviti narok in omenjene trditve razčistiti, nato pa ponovno odločiti o utemeljenosti ugovora. Glede na doslej zbrane podatke in trditve v spisu namreč dejansko stanje ni razjasnjeno v taki meri, da bi bilo mogoče z zanesljivostjo odločiti o tem, ali je ugovor utemeljen ali ne.

Sklep sodišča prve stopnje o tem, da je ugovor neutemeljen, je bilo zato treba razveljaviti na podlagi določila člena 365 ZPP/99 v zvezi s členom 15 ZIZ. Sodišče prve stopnje bo moralo opraviti narok, na njem razjasniti trditve dolžnika, nato pa o ugovoru ponovno odločiti.

ZIZ člen 55,  55/1,  55,  55/1.  ZPP člen 365,  365-3,  365,  365-3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1902/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-01

odlog izvršbe na predlog dolžnika - posebno upravičeni razlogi - čas odloga

Iz posebno upravičenega razloga se lahko izvršba odloži najdalj za 3 mesece. Od vložitve predloga za odlog je preteklo že skoraj eno leto. To pomeni, da je do odloga dejansko že prišlo in to za bistveno daljše obdobje, kot se lahko izvršba odloži iz tega razloga. Tudi iz tega razloga niso podani pogoji za odlog.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da se predlog za odlog izvršbe zavrne in da se bo izvršba opravila 29.9.1999 ob 10. uri.

Zoper sklep sodišča prve stopnje je vložila pritožbo drugodolžnica iz razloga zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, kršitev določb Zakona o izvršbi in zavarovanju in zmotne uporabe materialnega prava, v kateri predlaga, da se izpodbijani sklep spremeni tako, da se ugodi predlogu za odlog izvršbe, podrejeno, da se sklep v izpodbijanem delu razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. V pritožbi navaja, da tečeta kazenski in civilni postopek, v katerih je predlagan ogled ograje, ki je predmet rušenja v tej izvršilni zadevi. Če bi se ograja porušila, bi bil dokaz z ogledom onemogočen. Podan je posebno upravičen razlog za odlog izvršbe. V pritožbi navaja tudi razloge, ki se nanašajo na izvršilni naslov. Pritožbeno sodišče jih ne povzema, ker ti razlogi niso odločilni za odločitev o predlogu za odlog izvršbe.

Pritožbeno sodišče sprejema zaključek sodišča prve stopnje, da ni pogojev za odlog izvršbe in se v tem delu, v izogib ponavljanju, v celoti sklicuje na razloge navedene v izpodbijanem sklepu.

Na pritožbene navedbe pa odgovarja: Iz posebno upravičenega razloga se izvršba lahko odloži najdlje za tri mesece (2. odst. 71. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ).

Predlog za odlog izvršbe je bil vložen 8.12.1998 in je od takrat preteklo že skoraj eno leto. To pomeni, da je do odloga dejansko že prišlo in to za bistveno daljše obdobje, kot se lahko izršba odloži iz tega razloga. Poleg tega ima stranka v drugih postopkih možnost predlagati zavarovanje dokazov, kar pomeni, da bi se ogled ograje lahko opravil, ne da bi se ti drugi postopki končali. Pritožnica je v času po vložitvi izvršbe imela zadosti časa, da bi v teh drugih postopkih (pravdnem in kazenskem postopku) predlagala zavarovanje dokazov z ogledom sporne ograje. Če takšnega predloga v teh drugih postopkih ni podala, gre to v njeno breme. Dolžnica lahko ograjo tudi fotografira in si s tem zagotoviti dokaz o sedanjem stanju ograje.

Dejstvo, da je predlagan dokaz z ogledom ograje v pravdnem in kazenskem postopku tako ne predstavlja posebno upravičenega razloga za odlog izvršbe in sicer iz razlogov, ki so navedeni zgoraj.

Pritožbo dolžnice je pritožbeno sodišče zato zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu (2. točka 365. čl. ZPP/99 v zvezi s 15. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 973/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-15

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor

Dolžnik v ugovoru ni navedel dejstev, s katerimi bi utemeljeval trditev, da upniku ničesar ne dolguje, niti ni predložil dokazov o neobstoju terjatve, zato je njegov ugovor neobrazložen in kot tak neutemeljen.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom o izvršbi na podlagi verodostojne listine je prvostopno sodišče dolžniku naložilo, da je dolžan v roku 8 dni plačati 19.160,50 SIT, zamudne obresti v višini 12.697,60 SIT ter stroške izvršilnega postopka v višini 9.600,00 SIT ter zaradi izterjave navedenih zneskov dovolilo izvršbo z rubežem pokojnine oziroma z rubežem in cenitvijo ter prodajo dolžnikovih premičnin in s plačilom terjatev iz zneska, dobljenega s prodajo.

Dolžnik v pravočasnem ugovoru zoper sklep navaja, da upniku ne dolguje ničesar.

Sodišče prve stopnje je ugovor štelo kot neobrazložen in ga na podlagi 5. odstavka 62. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi.

Pritožbeno sodišče ob preizkusu izpodbijanega sklepa v skladu z določbo 365. člena v zvezi z določbo 381. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP/77) in v zvezi z določbo 15. člena ZIZ ugotavlja, da je prvostopno sodišče ravnalo prav,ko je dolžnikov ugovor odstopilo v reševanje višjemu sodišču na podlagi 5. odstavka 62. člena ZIZ. Tako ravna sodišče, če dolžnik ugovora zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine ne obrazloži v skladu z določbo 53. člena istega zakona, po kateri mora dolžnik v ugovoru navesti dejstva, s katerim ga utemeljuje in zanje predložiti dokaze.

Dolžnik v ugovoru ni navedel dejstev, s katerimi bi utemeljeval trditev, da upniku ničesar ne dolguje, niti ni predložil dokazov o neobstoju terjatve. Ker se tak ugovor po določbi 2. odstavka 53. člena ZIZ šteje kot neutemeljen, je potrebno na podlagi 2. točke 380. člena ZPP/77 v zvezi s 15. členom ZIZ pritožbo zavrniti kot neutemeljeno in potrditi sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/5,  53,  53/2,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.