TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 517/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-10-02

stvarna pristojnost - delovno in socialno sodišče

Za spor v zvezi s prostovoljnim zdravstvenim zavarovanjem je pristojno socialno sodišče.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in se zadeva odstopi Delovnemu in socialnemu sodišču v L. kot pristojnemu sodišču.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da ostane v veljavi sklep o izvršbi opr. št. I .... z dne 21.12.1995 v točki 1 in 3 sklepa. Odločilo je, da je toženec dolžan povrniti tožeči stranki pravdne stroške.

Proti sodbi se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje tožena stranka.

V obravnavani zadevi gre za spor v zvezi s prostovoljnim zdravstvenim zavarovanjem. Po določbi 2. točke 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS št. 19-780/94) je za odločanje pristojno socialno sodišče, glede na določbo 8. člena istega zakona pa je to Delovno in socialno sodišče v Ljubljani.

Ko je sodišče prve stopnje o stvari odločalo, je tako storilo bistveno kršitev določb postopka po členu 354/2 točka 4 Zakona o pravdnem postopku. Odločilo je namreč o tožbenem zahtevku, za katerega je stvarno pristojno drugo sodišče. Po določbi člena 369/1 Zakona o pravdnem postopku v zvezi s členom 17/1 istega zakona ter glede na zgoraj povedano je bilo torej treba odločiti, da je za odločanje v tej zadevi pristojno Delovno in socialno sodišče v Ljubljani.

ZPP (1977) člen 17,  17/1,  354,  354/2-4,  369,  369/1,  17,  17/1,  354,  354/2-4,  369,  369/1.  ZDSS člen 5,  5/1-2,  7,  7/1-3,  7/4,  5,  5/1-2,  7,  7/1-3,  7/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 451/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-10-22

Če bi tožeča stranka že v času postopka pred sodiščem prve stopnje lahko predlagala izvedbo dokaza z izvedencem, sodišče po določilu 2. odst. 422. člena ZPP ne dovoli obnove postopka zaradi novih dejstev ali dokazov po 9. točki prvega odstavka 421. člena ZPP.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopno sodišče je s sklepom zavrnilo predlog tožeče stranke za obnovo postopka. Proti sklepu je tožeča stranka vložila pravočasno pritožbo, v kateri navaja, da je pooblaščenec tožeče stranke šele po pravnomočnosti zadeve kupil plastično zaščitno čelado in je že z laičnim pregledom možno ugotoviti, da ne bi mogla zaščititi poškodovanega S.R., tudi če bi jo nosil. Zato je ugotovitev sodišča prve stopnje o 20%-ov manjših poškodbah ob uporabi zaščitne čelade - govorenje "na pamet".

Tožena stranka je v odgovoru na predlog za obnovo postopka predlagala zavrnitev le-tega.

Za presojo zadeve je bistveno, ali bi tožeča stranka že v času postopka pred sodiščem prve stopnje lahko predlagala izvedbo dokaza z izvedencem, ki bi podal mnenje, ali bi uporaba zaščitne čelade (seveda take, ki je na našem tržišču v prodaji), zmanjšala obseg poškodbe oz. nastale škode. Samo v takem primeru bi sodišče lahko po določilu 2. odst. 422. člena ZPP dovolilo obnovo postopka zaradi novih dejstev ali dokazov po 9. točki 421. člena ZPP.

Iz zapisnika z glavne obravnave dne 18.12.1989 (red.štev. 15) je razvidno, da sta pravdni stranki soglasni, "da naj o zadevi ter o morebitni sokrivdi odloči sodišče brez zaslišanja ustreznega izvedenca in sicer na podlagi predložene dokumentacije". Možnost takega izvedenskega dokazovanja pa ni nastala šele z 5.4.1990, ko je tožeča stranka kupila zaščitno čelado in na nalepki prečitala, da odgovarja zahtevam Odredbe o obveznem atestiranju industrijskih zaščitnih čelad. Zato se tožeča stranka v predlogu za obnovo postopka ne more sklicevati na to, da v času pravde ni mogla predlagati dokaza z izvedencem, ki bi ocenil obseg zaščite z zaščitno čelado.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker ji stranka ni priglasila.

ZPP (1977) člen 421,  421/1,  421/1-9,  422,  422/2,  421,  421/1,  421/1-9,  422,  422/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sodba X Ips 1478/2005, enako tudi X Ips 200/2006, X Ips 45/2007 in X Ips 217/2007X , Ips 1676/2005, X Ips
VSM sklep Cpg 60/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-10-08

Ker je dolžnik terjatev plačal po prejemu sklepa o izvršbi, pomeni, da je ugovarjal le zoper njegov izvršitveni del, ne pa tudi del, s katerim mu je bilo naloženo, naj poravna terjatev (38. člen ZIP). Dolžnikov ugovor pa smiselno predstavlja ugovorni razlog iz 8. točke 50. člena ZIP, ki preprečuje izvršbo.

Pritožbi se ugodi in se sklep okrajnega sodišča razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

Upnik je vložil izvršilni predlog na podlagi verodostojne listine.

Zoper sklep o izvršbi je dolžnik v celoti ugovarjal, zato ga je sodišče I. stopnje po II. odstavku 55a člena Zakona o izvršilnem postopku (ZIP) s sklepom razveljavilo v delu, s katerim je dovoljena izvršba.

Zoper ta sklep je upnik pravočasno vložil pritožbo, v kateri je navedel, da je dolžnik v ugovoru priznal dolg, ga poravnal, priložil potrdilo o plačilu in predlagal utesnitev izvršbe. Dolžnikov ugovor naj bi bil zato ugovor po III. odstavku 55.a člena ZIP in sklep o izvršbi izpodbijan samo v delu, s katerim je dovoljena izvršba.

Zaradi tega bi po mnenju upnika moral nadaljni postopek teči kot pri ugovoru zoper sklep o izvršbi, izdan na podlagi izvršilnega naslova.

Sodišče druge stopnje je preizkusilo prvostopni sklep v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri preizkusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je pritožba utemeljena, in sicer iz sledečih razlogov: V ugovoru je dolžnik terjatev priznal, povedal, kdaj jo je plačal, ter zaprosil za utesnitev izvršbe. Ker je dolžnik terjatev plačal po prejemu sklepa o izvršbi, to pomeni, da je ugovarjal le zoper njegov izvršitveni del, ne pa tudi del, s katerim mu je bilo naloženo, naj poravna terjatev (38. člen ZIP), saj je po njem ravnal, ko je v 8 dneh del terjatve, oz. glavnico plačal.

Med strankama torej ni sporna niti terjatev niti njena zapadlost, dolžnikov ugovor pa smiselno predstavlja ugovorni razlog iz 8. točke 50. člena ZIP, ki preprečuje izvršbo. Po tretjem odstavku 55.a člena ZIP v primeru, če se sklep o izvršbi izpodbija samo v delu, s katerim je dovoljena izvršba, teče nadaljni postopek kot pri ugovoru zoper sklep o izvršbi, izdan na podlagi izvršilnega naslova.

Ker je upnik ugovor že prejel (in tudi delno umaknil predlog za izvršbo), bo v ponovnem postopku sodišče prve stopnje izvršilni postopek moralo nadaljevati po 53. členu ZIP, hkrati pa tudi upoštevati delni umik izvršilnega predloga.

Sodišče druge stopnje je pritožbi ugodilo po 3. točki 380. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 14.členom ZIP, odločitev o pritožbenih stroških pa pridržalo za končno odločbo (III. odstavek 166. člena ZPP).

ZIP člen 38,  38/2,  50,  50/1-8,  53,  55a,  55a/3,  38,  38/2,  50,  50/1-8,  53,  55a,  55a/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 282/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-10-17

Takšne napake v sodbi, ki posega v meritorno odločitev o tožbenem zahtevku ni mogoče popraviti s sklepom o popravi po 342. členu ZPP. Spremenjena bi bila vsebina odločitve, ta pa je bistvena za stranke in njihovo pravico do pritožbe.

Pritožbi tožeče stranke se ugodi in se sklep okrožnega sodišča razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je s sodbo ugodilo zahtevku tožeče stranke zaradi plačila 157.213,00 tolarjev z zamudnimi obrestmi, o stroških postopka pa odločilo, da jih mora tožeča stranka plačati toženi. Na predlog tožene stranke, ki je podrejeno vložila pritožbo, je sodišče prve stopnje dne 6.5.1996 izdalo sklep o popravi, s katerim je tožbeni zahtevek zavrnilo.

Sklep o popravi je tožeča stranka izpodbijala s pravočasno pritožbo, ki vsebuje pritožbene razloge zmotne ugotovitve dejanskega stanja, bistvene kršitve določb pravdnega postopka in materialnega prava.

Hkrati se je tožeča stranka pritožila tudi zoper sodbo, katera je bila po popravi zanjo neugodna.

Po 342. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) popravi predsednik senata vsak čas napake v imenih in številkah ter druge očitne pisne in računske pomote in neskladnost prepisa sodbe z izvirnikom. Iz obrazložitve sodbe sicer izhaja, da gre za očitno pisno pomoto (izpad besed), vendar ta posega v meritorno odločitev o tožbenem zahtevku, prav zaradi narave pomote pa le-te ni mogoče popraviti s sklepom o popravi. Spremenjena je bila namreč vsebina odločitve, ta pa je bistvena za stranke in njihovo pravico do pritožbe. Takšne napake v sodbi ni mogoče popraviti s sklepom o popravi po 342. členu ZPP, ne glede na vse ostale okoliščine primera, ki res kažejo na zmoto pri pisanju sodne odločbe.

Ker gre za bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz I. odstavka 354. člena ZPP, je sodišče druge stopnje po 3. točki 380. člena ZPP izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo v nov postopek.

V ponovljenem postopku naj sodišče prve stopnje nadaljuje postopek s pritožbo tožene stranke, in ko se bo spis vrnil na pritožbeno sodišče, bo le-to o pritožbah obeh strank hkrati odločalo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cp 692/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-11-27

prenehanje zakonske zveze - tožba za razvezo zakonske zveze - nadaljevanje postopka po smrti tožene stranke - sposobnost biti stranka - odprava pomanjkljivosti - zavrženje tožbe

Kadar tekom pravde zaradi razveze zakonske zveze umre tožena stranka, njeni dediči že začetega postopka ne morejo nadaljevati, saj zakon takega nadaljevanja postopka ne predvideva (1. odst. 85. čl. ZZZDR).

V tem primeru gre za takšno pomanjkljivost v postopku, ki onemogoča nadaljnjo pravdo, zato mora sodišče tožbo po 5. odst. 83. čl. ZPP zavreči.

Ob reševanju pritožbe tožeče stranke se izpodbijani sklep po uradni dolžnosti spremeni tako, da se postopek v uvodoma navedeni pravdni zadevi ustavi.

Tožnica M. B. je 17.5.1996 vložila tožbo zaradi razveze zakonske zveze. Na podlagi njenega naknadnega sporočila, da je toženec dne 26.8.1996 umrl, je sodišče dne 27.9.1996 izdalo sklep, s katerim je ugotovilo, da je od dneva toženčeve smrti dalje postopek prekinjen.

Postopek naj bi se nadaljeval, ko ga bi ga na podlagi 1. odst. 215. čl. ZPP prevzeli toženčevi dediči.

Zoper ta sklep se pritožuje tožnica po svojem pooblaščencu, ki v pritožbi poudarja, da sklep o prekinitvi postopka nima v zadevi nobenega smisla, saj toženec ni imel otrok in ni bil lastnik nobenega premoženja, zaradi česar zapuščinskega postopka po njem ne bo. Tako tudi ne bo dedičev po tožencu.

Po 85. čl. ZZZDR je sicer v pravdah zaradi razveze zakonske zveze mogoče postopek nadaljevati v primeru, če umre tožeča stranka, saj smejo tožnikovi dediči nadaljevati že začeti postopek, da bi dokazali utemeljenost tožbe. V primeru smrti toženca zakon takega nadaljevanja postopka ne predvideva. To je tudi razumljivo, ker imajo v primeru tožnikove smrti njegovi dediči pravni interes nadaljevati postopek že zaradi 22. čl. Zakona o dedovanju, po katerem v primeru uspešnosti tovrstne tožbe toženec izgubi dedno pravico po umrlem zakoncu-tožniku. Če umre toženec, njegovi dediči takega pravnega interesa nimajo. Ker zaradi toženčeve smrti tožbenemu zahtevku za razvezo v nobenem primeru ni več mogoče ugoditi, se zaradi specifičnosti razveznega postopka tudi postopek zoper toženčeve dediče ne more nadaljevati. V postopku je torej nastopila taka pomanjkljivost, ki onemogoča nadaljnjo pravdo, zaradi česar bi moralo prvostopno sodišče, če tožnica ne bi sama umaknila tožbe, v skladu s 5. odst. 83. čl. ZPP tožbo zavreči. Ker pa je tožnica sama umaknila tožbo, je pritožbeno sodišče na podlagi 2. odst. 365. čl. ZPP v zv.

s 381. čl. ZPP in 10.tč. 2. odst. 354. čl. ZPP sklep o prekinitvi postopka spremenilo tako, da je postopek v uvodoma navedeni pravdni zadevi ustavilo.

ZZZDR člen 85,  85/1,  85,  85/1.  ZPP (1977) člen 83,  83/5,  83,  83/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 1407/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-11-12

Plačilo stroškov objave vpisa v uradnem listu ni procesna predpostavka za odločanje o predlogu za vpis v sodni register.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Registrsko sodišče je zavrglo predlog za vpis sprememb v sodni register, ker predlagatelj kljub pozivu v danem roku ni plačal stroškov objave oglasa v uradnem listu.

Zoper sklep se je predlagatelj pravočasno pritožil in navedel, da je spregledal položnico, poslano zaradi plačila stroškov objave oglasa v uradnem listu. Po njegovem mnenju pa za izterjavo teh stroškov sodišče sploh ni pooblaščeno, zaradi njihovega neplačila pa v zakonu ni najti podlage za zavrženje predloga.

Registrsko sodišče mora po določbi 29. člena ZSR pred odločitvijo o predlogu za vpis v sodni register preizkusiti, ali so za to izpolnjene procesne predpostavke, predpisane v navedeni zakonski določbi. Med njimi ni naštet dokaz o plačilu stroškov za objavo vpisa v Uradnem listu RS, čeprav je v 2. odst. 43. člena ZSR predpisano, da se vpis objavi na stroške subjekta vpisa (drugače je s sodno takso, za katero je v 4. točki 29. člena ZSR izrecno navedeno, da spada dokaz o njenem plačilo med procesne predpostavke). Zato registrsko sodišče ni imelo podlage za zavrženje predloga za vpis iz razloga, da predlagatelj ni ravnal po sklepu, s katerim je bil pozvan, da mora plačati stroške objave v uradnem listu.

Poleg navedenega pa iz podatkov v spisu sledi, da je registrsko sodišče predlogu za vpis prenehanja družbe po skrajšanem postopku ugodilo že pred izdajo sklepa o njegovem zavrženju in je bil sklep zelo verjetno predlagatelju tudi vročen (glej povratnici pri listu št. 7 v spisu). Tudi iz tega razloga predloga nato ni bilo več mogoče zavreči (tudi v primeru, da bi sodišče spregledalo, da kakšna od procesnih predpostavk ni bila izpolnjena).

Pritožbeno sodišče je tako ugotovilo, da je pritožba utemeljena, zato ji je ugodilo in napadeni sklep razveljavilo (3. točka 39. člena ZSR). Glede na to, da je bilo o predlogu za vpis že odločeno, pa zadeve ni potrebno vrniti registrskemu sodišču v novo odločanje.

ZSReg člen 29,  29-4,  43,  43/2,  29,  29-4,  43,  43/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 1555/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-11-26

Dokler registrsko sodišče ne poskusi vročiti predlagatelju odločbe tudi na naslov stalnega prebivališča zakonitega zastopnika (ampak samo na naslov njegovega začasnega bivališča) in na sedež, vpisan v sodni register (ampak samo na sedež, ki naj ga vpiše šele z vpisom predlaganih sprememb), ni pogojev za vročitev z nabitjem na oglasno desko.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne registrskemu sodišču v novo odločanje.

Registrsko sodišče je zavrglo predlog za vpis sprememb v sodni register, ker ga predlagatelj kljub pozivu v danem roku ni popravil tako, da bi bile izpolnjene procesne predpostavke za odločanje.

Zoper sklep se je predlagatelj pravočasno pritožil in navedel, da nikoli ni prejel odredbe za dopolnitev predloga za vpis sprememb v sodni register.

Iz podatkov sodnega registra sledi, da je sedež subjekta vpisa registriran na naslovu Ljubljana, K., po predlogu za vpis sprememb pa naj bi bil novi sedež na N. Predlagatelja je v postopku na prvi stopnji zastopal direktor, s stalnim prebivališčem v Ko. in začasnim bivališčem v Ljubljani, N. Registrsko sodišče je odredbo, s katero je predlagatelja pozvalo, naj dopolni svoj predlog za vpis sprememb, poskusilo vročiti pooblaščencu samo na naslov začasnega bivališča, samo na ta naslov pa jo je poskusilo vročiti tudi subjektu vpisa. Ker vročitev na tem naslovu ni bila uspešna, jo je vročilo z nabitjem na sodno desko. Za tako vročitev pa po mnenju pritožbenega sodišča (še) ni bilo pogojev, predpisanih v 26. členu v zvezi z 2. odst. 23. člena in 2. odst. 25. člena ZSR. Za izpolnitev teh pogojev bi moralo sodišče poskusiti odredbo vročiti zastopniku tudi na naslov stalnega prebivališča, subjektu vpisa pa na naslov, kjer ima registriran svoj sedež. Glede na to, da je bil zastopniku na naslov stalnega prebivališča uspešno vročen izpodbijani sklep, bi bila očitno tam lahko uspešno opravljena tudi vročitev odredbe.

Registrsko sodišče torej z opustitvijo (pravilne) vročitve predlagatelju ni dalo možnosti obravnavanja v tem postopku. S tem je bila storjena bistvena kršitev določb postopka po 7. točki 2. odst.

354. člena ZPP v zvezi s 37. členom ZNP in 19. členom ZSR. Zato je pritožbeno sodišče na podlagi določbe 3. točke 39. člena ZSR pritožbi ugodilo, napadeni sklep razveljavilo in zadevo vrnilo registrskemu sodišču v novo odločanje.

ZPP (1977) člen 354,  354/2-7,  354,  354/2-7.  ZNP člen 37,  37.  ZSReg člen 19,  23,  23/2,  25,  25/2,  26,  19,  25/2,  26,  23,  23/2,  25.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 1563/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-11-26

Če po telefaksu pravočasno poslana pritožba vsebuje vse bistvene sestavine, je sposobna za obravnavanje in je zato ni moč zavreči kot prepozne, če je bila v izvirni pisni obliki vložena šele po izteku pritožbenega roka. Če predlagatelj pritožbi priloži listine, zahtevane že z odredbo za dopolnitev predloga, mora registrsko sodišče pred predložitvijo spisa pritožbenemu sodišču odločiti o predlogu za izdajo nadomestnega sklepa in mora biti njegova odločitev razvidna iz spisa.

Pritožbi zoper sklep o zavrženju pritožbe se ugodi in se izpodbijani sklep z dne 13.8.1996 razveljavi.

Registrsko sodišče je zavrglo pritožbo zoper sklep o zavrženju predloga za vpis sprememb v sodni register (češ da ga predlagatelj kljub pozivu v danem roku ni popravil tako, da bi bile izpolnjene procesne predpostavke za odločanje) kot prepozno.

Zoper sklep se je predlagatelj pravočasno pritožil iz vseh pritožbenih razlogov in predlagal njegovo razveljavitev. Navedel je, da je pritožbo poslal po faksu dne 18.6.1996, nato pa jo je v 3-dnevnem roku poslal še priporočeno po pošti, zaradi česar je po določbi 113. člena ZPP pravočasna.

Predlagatelj je sklep o zavrženju predloga za vpis sprememb v sodni register prejel dne 11.6.1996 (povratnica pri listu št. 33). Pritožbo je poslal sodišču po faksu dne 18.6.1996, kar je še v 8-dnevnem pritožbenem roku. Na pritožbi je podpis pooblaščenke predlagatelja, iz nje pa je tudi jasno razvidno, zoper kateri sklep je vložena (vsebuje pa tudi pritožbene razloge). Zato ima pritožba vse sestavine, potrebne za to, da lahko sodišče o njej odloča (glej določbo 1. odst. 351. člena ZPP v zvezi s 37. členom ZNP in 19. členom ZSR). To pa pomeni, da je bila pritožba vložena pravočasno in samo to, da je bila poslana po telefaksu, v izvirni pisni obliki pa šele po izteku pritožbenega roka, ne more pomeniti, da je bila prepozna. Zato je pritožbeno sodišče na podlagi določbe 3. točke 39. člena ZSR napadeni sklep o njenem zavrženju razveljavilo.

O pritožbi zoper sklep o zavrženju predloga za vpis pritožbeno sodišče ni odločalo, ker mora registrsko sodišče glede na predlog predlagatelja, naj izda sklep o vpisu v sodni register, ker so pritožbi priložene vse z odredbo zahtevane listine, najprej odločiti po 2. odst. 37. člena ZSR. Šele če se bo odločilo, da ni pogojev za izdajo sklepa o vpisu (kar mora biti iz spisa razvidno), bodo izpolnjeni pogoji, da o vlogi predlagatelja odloči pritožbeno sodišče kot o pritožbi.

ZPP (1977) člen 351,  351/1,  351,  351/1.  ZSReg člen 37,  37/2,  37/3,  37/4,  37,  37/2,  37/3,  37/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep R 17/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-11-05

spor o pristojnosti - stvarna pristojnost - izpodbijanje pravnih dejanj v stečaju

Okrožna sodišča so po določilu 101. člena Zakona o sodiščih (Ur.l.RS štev. 19/94 - v nadaljevanji ZS) stvarno pristojna ne-le za reševanje gospodarskih sporov ( 3. točka 101. člena ZS ), temveč tudi za sojenje v civilnih zadevah - spori v zvezi s stečaji in likvidacijami( 5.točka 101. člena ZS). Znotraj tako določene stvarne pristojnosti pa bo po določilih 489. do 491. člena še veljavnega Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. SFRJ št. 4/77 - 35/91) potrebno presoditi, ali bo okrožno sodišče postopalo po posebnih določilih, ki veljajo za gospodarski spor.

Za odločanje o tožbi je stvarno pristojno okrožno sodišče.

Okrajno sodišče se je izreklo za stvarno nepristojno sodišče v zvezi s tožbo zaradi izpodbijanja pravnega dejanja v stečaju in zadevo odstopilo okrožnemu sodišču. Slednje sodišče je sprožilo kompetenčni spor, ker je štelo, da ne gre za gospodarski spor.

Za odločitev o pristojnosti okrožnega sodišča v tej zadevi ni bistveno vprašanje, ali je po vloženi tožbi postopati po določilih za gospodarski spor. Odgovor na vprašanje, katero sodišče je pristojno v tem sporu, je najti v določilu 101. člena Zakona o sodiščih (Ur.l.RS štev. 19/94 - v nadaljevanji ZS). Okrožna sodišča so po navedenem določilu stvarno pristojna ne-le za reševanje gospodarskoih sporov ( 3. točka 101. člena ZS ), temveč tudi za sojenje v civilnih zadevah - spori v zvezi s stečaji in likvidacijami( 5.točka 101. člena ZS).

Znotraj tako določene stvarne pristojnosti pa bo po določilih 489. do 491. člena še veljavnega Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. SFRJ št.

4/77 - 35/91) potrebno presoditi, ali bo okrožno sodišče postopalo po posebnih določilih, ki veljajo za gospodarski spor.

ZPP (1977) člen 489,  490,  491,  489,  490,  491.  ZS člen 101,  101/1,  101/1-3,  101/1-5,  101,  101/1,  101/1-3,  101/1-5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.