TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep III Cp 1999/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-15

Navedbe, da bi bilo potrebno znesek, ki je predmet izvršbe, zmanjšati, češ da blago ni bilo v celoti dobavljeno, ne predstavljajo ugovornega razloga, saj bi jih moral dolžnik uveljavljati že v postopku, v katerem je bil izdan izvršilni naslov.

Ugovor se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Dolžnik mora upniku povrniti stroške odgovora na ugovor v višini 500,00 SIT v 15 dneh pod izvršbo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom dovolilo predlagano izvršbo, na podlagi sodbe Okrajnega sodišča v Trbovljah, opr. št. P 205/97 z dne 16.9.1998 ter stroške upnika odmerilo na 29.980,00 SIT.

Zoper sklep je ugovarjala dolžnica. Prvo sodišče je ugovor štelo za neutemeljen, zato pritožbeno sodišče o njem odloča kot o pritožbi.

Pritožnica v laični vlogi navaja, da bi bilo potrebno znesek, ki ga navaja upnik, zmanjšati za 29.738,00 SIT, ker je bilo za ta znesek blago vrnjeno upniku.

Na ugovor je upnik odgovoril ter navaja, da je bil ugovarjani znesek že upoštevan v tožbenem zahtevku, ne glede na to, pa gre za ugovor takšne narave, da bi ga dolžnik lahko uveljavljal že v pravdnem postopku, v katerem je bil izdan izvršilni naslov.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da dolžničine navedbe ne predstavljajo nobenega izmed ugovornih razlogov po 55. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ. Upnik je vložil predlog za izvršbo na podlagi pravnomočne sodbe, ki predstavlja izvršilni naslov za izterjavo v predlogu navedenega zneska. Dolžnica v ugovoru, ki ga je šteti kot pritožbo, ne navaja, da bi terjatev prenehala na podlagi dejstva, ki bi nastopilo po izvršljivosti odločbe ali pred tem, toda v času, ko dolžnik tega več ni mogel uveljavljati v postopku, iz katerega izvira izvršilni naslov. Slednje je namreč dovoljen ugovorni razlog (8. tč.

55. čl. ZIZ). Ker se njene navedbe nanašajo torej na del terjatve, o kateri je bilo že pravnomočno odločeno s sodbo, ki je v tej zadevi izvršilni naslov, je ugovor kot pritožba neutemeljen. Prvo sodišče tudi ni zagrešilo nobenih nepravilnosti, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, zato je bilo potrebno izpodbijani sklep potrditi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1922/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-15

poprava vloge - poprava predloga za izvršbo - vsebina pritožbe - nova dejstva - novi dokazi

Pritožba ni utemeljena, če je v njej naveden nov nezanesljiv dokaz. Ker iz pritožbi priloženega dopisa, v katerem upnica sodišče obvešča o novem naslovu dolžnice, ni razvidno, da je bil dopis tudi v resnici posredovan sodišču, pritožbi ni mogoče slediti.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ustavilo izvršbo s prodajo dolžničinih premičnin, ker upnik ni v roku sporočil novega naslova dolžnice.

Proti sklepu se je pritožila upnica in navedla, da je naslov stalnega prebivališča sodišču sporočila že 21.6.1996, torej pravočasno.

V obravnavani zadevi je sodišče prve stopnje upnico v smislu 1.odstavka 109.člena ZPP v zvezi s 14.členom ZIP pozvalo na popravo izvršilnega predloga s tem, da navede pravilen naslov dolžnice, na katerem bo mogoče opraviti rubež premičnin.

V pritožbi sme pritožnik navajati nova dejstva in predlagati nove dokaze. Ko se sklicuje na nova dejstva, mora navesti dokaze, s katerimi naj bi se ta dejstva dokazala, ko predlaga nove dokaze, pa mora navesti dejstva, ki jih želi z njimi dokazati (1.odstavek 352.člena Zakona o pravdnem postopku - Uradni list SFRJ, št. 4/77, ZPP, v zvezi s 381.členom ZPP in 14.členom Zakona o izvršilnem postopku - Uradni list SFRJ, št. 20/78, ZIP).

Upnica v pritožbi navaja novo dejstvo, in sicer da je sodišču v roku sporočila nov dolžničin naslov. V dokaz tega dejstva prilaga dopis z dne 17.6.1996 (priloga A10), vendar pa iz tega dopisa ni razvidno, da je bil tudi v resnici posredovan sodišču, v spisu pa tudi ni podatka, ki bi potrjeval to dejstvo. Ker upnica ni predložila zanesljivega dokaza, njenim pritožbenim navedbam ni bilo mogoče slediti. Ker je torej sodišče prve stopnje s tem, ko je izvršbo ustavilo, ravnalo v skladu s 4.odstavkom 109.člena ZPP in 2.odstavkom 37.člena ZIZ, je bilo treba pritožbo upnice zavrniti kot neutemeljeno, izpodbijani sklep pa potrditi (2.točka 380.člena ZPP v zvezi s 14.členom ZIP). Poleg tega pa iz poizvedb v smislu 2.odstavka 360.člena ZPP v zvezi s 14.členom ZIZ izhaja, da dolžnica tudi na naslovu, kjer ima prijavljeno stalno prebivališče v resnici ne prebiva več. V vlogi je potrebno navesti dejanski naslov dolžnice, zato tudi v kolikor bi upnica predlog za izvršbo popravila tako, kot zatrjuje, take vloge ne bi bilo mogoče obravnavati kot pravilno popravo vloge.

ZPP (1977) člen 109,  109/1,  109/4,  109,  109/1,  109/4.  ZIP člen 37,  37/2,  37,  37/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1251/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-01

V ugovoru mora dolžnik navesti dejstva, s katerim ga utemeljuje in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje kot neutemeljen. Dolžnik navaja, da je potrdilo o plačilu naročnine izgubil in da ga bo sodišču predložil. Dolžnik torej navaja dejstva, s katerim utemeljuje svoj ugovor, vendar pa ne predloži dokazov - potrdila o plačilu naročnine, zato je njegov ugovor neutemeljen.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep o izvršbi sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom o izvršbi dolžniku naložilo, da v roku 8 dni po vročitvi sklepa upniku poravna glavnico v znesku 2.077,00 SIT in zakonite zamudne obresti v znesku 179,00 SIT, dovolilo predlagano izvršbo, stroške upnika pa odmerilo na 13.344,00 SIT.

Zoper sklep se je pritožil dolžnik. V pritožbi uveljavlja pritožbeni razlog zmotne ugotovitve dejanskega stanja. Navaja, da je RTV naročnino plačeval tudi na NLB in da je izgubil potrdilo. Banka mu bo to potrdilo našla v roku enega tedna, sam pa ga bo dostavil sodišču.

Če pa potrdila ne bodo našli, je pripravljen vsoto, ki ni majhna, poravnati v dveh obrokih, kajti njihovi dohodki so nizki. Na dom tudi ni dobil nobenega opomina pred tožbo, zato se tudi ni bolj zanimal, če tega računa ni plačal.

Upnik je na ugovor podal odgovor v katerem navaja, da vztraja pri celotnem zahtevku. Dejstvo je, da dolžnik ni plačal naročnine za mesec julij 1998 in da je bila izvršba potrebna. Še vedno se ni izkazal s potrdilom o plačani naročnini za sporni mesec.

Sodišče prve stopnje je štelo, da ugovor dolžnika ni utemeljen in ga je poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi.

2. odstavek 53. člena v zvezi s 1. odstavkom 61. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju ( Ur.l. RS št. 51/98, v nadaljevanju: ZIZ) določa, da mora biti ugovor dolžnika obrazložen. V ugovoru mora dolžnik navesti dejstva, s katerim ga utemeljuje in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje kot neutemeljen. Dolžnik navaja, da je potrdilo o plačilu naročnine izgubil in da ga bo sodišču predložil.

Dolžnik torej navaja dejstva, s katerim utemeljuje svoj ugovor, vendar pa ne predloži dokazov - potrdila o plačilu n-aročnine, zato sodišče druge stopnje zaključuje, da je dolžnikov ugovor neutemeljen.

Sodišče druge stopnje je glede na navedeno in ker tudi ni našlo razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti na podlagi določbe 2. odstavka 365. člena v zvezi s 381. členom Zakona o pravdnem postopku ( ZPP, Ur. l. SFRJ, št. 4/77 - 27/90 in RS, št. 55/92) in 15. členom ZIZ, na podlagi določbe 2. točke 380. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ pritožbo dolžnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep o izvršbi sodišča prve stopnje.

Na podlagi 1. odstavka 498. člena ZPP, Ur.l.RS, št. 26/99 je v pritožbenem postopku sodišče uporabilo določbe ZPP, Ur.l.SFRJ, št.

ZIZ člen 53,  53/2,  61,  61/1,  53,  53/2,  61,  61/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1319/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-08

Če izvršitelj zamudi čas, določen za rubež, upnik pa po polurnem čakanju odide, sodišče izvršbe ne sme ustaviti.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da se izvršba na premičnine ustavi.

Proti sklepu se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje upnik ter sodišču druge stopnje predlaga, da razveljavi izpodbijani sklep in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje. V pritožbi navaja, da se je po svojem predstavniku dne 24.5.1999 ob 11.00 uri udeležil rubeža premičnih stvari na naslovu dolžnika vendar kljub čakanju 30 minut sodnega izvršitelja ni bilo. O neudeležbi sodnega izvršitelja je upnik obvestil Okrajno sodišče v Brežicah z dopisom z dne 8.6.1999. Pritožba je utemeljena.

Po oceni pritožbene stopnje je prvo sodišče z izpodbijanim sklepom na podlagi tretjega odstavka 82. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju preuranjeno ustavilo izvršbo. Upnik je na dan izdaje izpodbijanega sklepa sporočil sodišču, da se je udeležil rubeža, ki je bil določen za dne 24.5.1999, kljub polurnemu čakanju pa na dolžnikovem naslovu ni našel sodnega izvršitelja. Ob navedenih dejstvih ni mogoče sklepati, da se upnik rubeža ni udeležil, zlasti ob poročilu sodnega izvršitelja z dne 26.11.1999, iz katerega izhaja, da je razpisani rubež zamudil nekaj minut zaradi problemov na predhodnem rubežu. Ob takem položaju upnika ne more doleteti sankcija iz tretjega odstavka 82. člena ZIZ in je zato bilo potrebno ugoditi upnikovi pritožbi ter prvostopni sklep razveljaviti in zadevo vrniti prvemu sodišču v nadaljnje postopanje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1769/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-15

Preizkus sklepa o odmeri stroškov je bil opravljen samo po uradni dolžnosti.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se izpodbijani sklep pod točko 2 potrdi.

Upnik sam trpi stroške odgovora na ugovor.

Upnik je 20.5.1998 vložil predlog za izvršbo na podlagi pravnomočne sodbe, nato pa je 2.7.1998 utesnil ta predlog in zahteval le še plačilo stroškov izvršilnega postopka, ker je dolžnica 10.6.1998 obveznost po sodbi izpolnila. Sodišče prve stopnje je nato izdalo izpodbijani sklep, s katerim je med drugim odločilo, da je dolžnica dolžna povrniti upniku izvršilne stroške v znesku 16.046,64 SIT.

Proti temu sklepu vlaga ugovor - pravilno pritožbo - dolžnica Republika Slovenija in navaja, da ugovarja zoper sklep o izvršbi.

Terjatve iz naslova razlik med odpravninami na podlagi neto plače in odpravninami na podlagi bruto plače se izplačujejo neposredno iz proračunske postavke 7610, zato rubež neposredno iz katerega koli žiro računa ni dopusten.

V tej zadevi sodišče prve stopnje ni izdalo sklepa o izvršbi. Izdalo je samo sklep, da je izvršba zaradi umika predloga ustavljena in da mora dolžnica povrniti upniku izvršilne stroške. Tudi pravni pouk se glasi tako, da je proti sklepu dovoljena pritožba, ne pa ugovor.

Ko je dolžnica v roku za vložitev pravnega sredstva vložila "ugovor proti sklepu o izvršbi", je to vlogo treba šteti kot neobrazloženo pritožbo proti opisanemu sklepu v delu, ki se nanaša na izrek o stroških. Pritožbene trditve namreč nimajo nobene zveze z izpodbijanim sklepom. V tem sklepu namreč ni odločeno o rubežu sredstev dolžnice, ampak samo o dolžnosti plačila.

Preizkus izpodbijanega sklepa po uradni dolžnosti v okviru člena 365/2 ZPP/77 v zvezi s členom 15 ZIZ je pokazal, da v zvezi z izdajo sklepa ni bila storjena nobena bistvena kršitev določb postopka, materialnopravno pa je tudi pravilna odločitev sodišča prve stopnje o tem, da mora dolžnica povrniti stroške. Za vložitev predloga za izvršbo so bili ti stroški potrebni, ker dolžnica ni v roku izpolnila obveznosti, tako kot je v sklepu pravilno zapisalo sodišče prve stopnje.

Tako je bilo po povedanem treba pritožbo zavrniti in potrditi pravilno odločitev sodišča prve stopnje (člen 380 tč. 2 ZPP/77 v zvezi s členom 15 ZIZ).

Ker torej ne gre za ugovor proti sklepu o izvršbi, ampak za pritožbo, mora upnik sam nositi stroške odgovora na pravno sredstvo, saj ne gre za odgovor na ugovor. Odgovor na pritožbo pa v izvršilnem postopku ni predviden in torej to niso potrebni stroški za izvršbo (člen 155/1 ZPP).

Določbe ZPP/77 so v tem sklepu uporabljene glede na člen 489 ZPP/99.

ZIZ člen 15,  15.  ZPP člen 155,  155/1,  155,  155/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1496/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-15

postopek pri ugovoru zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine

Tudi za ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine velja, da mora biti obrazložen v skladu s 53. členom ZIZ (peti odstavek 62. člena istega zakona).

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep o izvršbi potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje v celoti ugodilo upničinemu predlogu za izvršbo na podlagi verodostojne listine zaradi izterjave 290.787,90 SIT s pripadki.

Zoper sklep sodišča prve stopnje je dolžnica pravočasno (dne 30.1.1999) vložila ugovor, v katerem je navedla le, da izpodbija sklep o izvršbi v celoti in predlagala njegovo razveljavitev.

Sodišče prve stopnje je na podlagi določbe petega odstavka 62. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) poslalo dolžničin ugovor višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi.

Tudi za ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine velja, da mora biti obrazložen v skladu s 53. členom ZIZ (peti odstavek 62. člena istega zakona). To pomeni, da mora dolžnik v ugovoru navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predložiti dokaze (drugi odstavek 53. člena ZIZ), sicer ga zadane posledica, predvidena v pravkar navedeni zakonski določbi - da se ugovor šteje kot neutemeljen. Ker gre v obravnavanem primeru prav za takšno procesno situacijo, je bilo treba dolžničin ugovor kot pritožbo zavrniti na podlagi določbe 2. točke 380. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP/77) v zvezi s 15. členom ZIZ in izpodbijani sklep o izvršbi potrditi.

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/5,  53,  53/2,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1675/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-15

ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je na predlog upnice izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine in sicer v zvezi s kreditno pogodbo št.

10787033 z dne 22.8.1997. Stroške upnice je sodišče odmerilo v znesku 28.450,00 SIT.

Proti sklepu dolžnica ugovarja in navaja, da sklep o izvršbi izpodbija glede višine stroškov upnice, ki se ji zdijo previsoki.

Prav tako ni razvidno, iz česa sestoji znesek 829.401,00 SIT.

Sodišče prve stopnje je štelo, da ugovor ni utemeljen in ga je predložilo sodišču prve stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi (člen 62/5 Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ).

Kolikor je ugovor mogoče razumeti na ta način, da se dolžnica pritožuje proti izreku o stroških v izpodbijanem sklepu, je treba ugotoviti, da so ti stroški odmerjeni v skladu s predlogom upnice in upoštevaje odvetniško in taksno tarifo. Tako je sodišče prve stopnje priznalo 150 odvetniških točk za sestavo predloga in 10 točk za poročilo stranki. Upoštevaje, da znaša vrednost točke 87,4 SIT, to znese 13.984,00 SIT. K temu je treba prišteti 13.500,00 SIT sodne takse za predlog in sklep, 166,00 SIT poštnine in 800,00 SIT stroškov za priloge. Skupaj je to 28.450,00 SIT. Stroški so tako odmerjeni pravilno in torej v tem obsegu pritožba ni mogla biti uspešna.

Kolikor gre za drugi del ugovora, ki se nanaša na vprašanje zneska, ki ga dolžnica dolguje, pa ugovor ni obrazložen, saj dolžnica izraža le svoje pomisleke, ne da bi jih konkretizirala.

Tak ugovor pa ni obrazložen in je kot tak neutemeljen. V 5. odstavku 62. člena ZIZ je namreč določeno, da mora biti ugovor proti sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine obrazložen tako kot določa 53. člen ZIZ. Ta člen pa pravi, da mora biti ugovor obrazložen in da mora v ugovoru dolžnik navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje kot neutemeljen. Ugovor dolžnice teh zahtev ne izpolnjuje, zato je bilo treba v skladu s čl.

62/5 ZIZ odločiti o ugovoru kot o pritožbi in ugotoviti, da je ta neutemeljena.

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/5,  53,  53/2,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1954/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-08

Zgolj navedba ugovora, da dolžnik ugovarja sklepu naslovnika, ne predstavlja obrazloženega ugovora.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom o izvršbi na podlagi verodostojne listine naložilo dolžniku, da v roku 8 dni plača upniku glavnico 84.089,00 ATS s pripadajočimi zakonitimi zamudnimi obrestmi in stroški izvršilnega postopka ter dovolilo izvršbo z rubežem premičnih stvari dolžnika za poplačilo upnikove terjatve.

Dolžnik je proti sklepu pravočasno ugovarjal.

Sodišče prve stopnje je ugovor štelo kot neobrazložen in ga na podlagi petega odstavka 62. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi.

Sodišče druge stopnje ob preizkusu izpodbijanega sklepa v skladu z določbo 365. člena v zvezi s členom 381 Zakona o pravdnem postopku (ZPP/77) in 15. člena ZIZ ugotavlja, da je sodišče prve stopnje ravnalo prav, ko je ugovor dolžnika odstopilo v reševanje višjemu sodišču na podlagi petega odstavka 62. člena ZIZ. Ta določba ureja postopek pri ugovoru zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine, tudi v primeru, če dolžnik ugovora ne obrazloži v skladu z določbo 53. člena istega zakona. Ugovor mora biti obrazložen, kar pomeni, da mora dolžnik v ugovoru navesti dejstva, s katerimi ga utemeljuje in zanje predložiti dokaze. Zgolj navedba ugovora, da dolžnik ugovarja sklepu naslovnika, ne predstavlja obrazloženega ugovora, takšen ugovor pa se po določbi drugega odstavka 53. člena ZIZ šteje kot neutemeljen. Zato je sodišče druge stopnje na podlagi 2. točke 380. člena ZPP/77 v zvezi s 15. členom ZIZ pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 53,  53/2,  62,  62/5,  53,  53/2,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1349/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-01

Upnik lahko na podlagi dolgovnega seznama, ki je izvršljiv, predlaga vpis zastavne pravice.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje v zavarovanje denarne terjatve upnika v višini 4.054.392,70 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi odredilo vknjižbo zastavne pravice pri nepremičninah vl. št.

144. Zoper tak sklep je ugovarjala dolžnica, ki v ugovoru navaja, da je bila odločba o prenehanju dejavnosti kot samostojne podjetnice izdana 15.12.1993 in ji nihče na upravni enoti ni znal pojasniti, zakaj jo še vedno vodijo v registru za samostojne podjetnike in se zaradi tega ni več obračala na upravno enoto, prav tako dolžnica opisuje dogodke v zvezi z odpisom dolga in socialne razmere.

Upnik je na ugovor dolžnice odgovoril in navajal, da so navedbe v ugovoru neutemeljene in predlagal, da se dolžničin ugovor zavrne kot neutemeljen.

Sodišče prve stopnje je štelo ugovor dolžnika kot neutemeljen in ga je poslalo v reševanje pritožbenemu sodišču (drugi odstavek čl. 54 Zakona o izvršbi in zavarovanju, Ur. list RS 51/98; v nadaljnjem besedilu ZIZ).

ZIZ določa v čl. 239, da se njegove določbe o izvršbi smiselno uporabljajo tudi v postopku zavarovanja, če zakon v delu, ki ureja zavarovanje, ne določa drugače. Pravna podlaga za vpis zastavne pravice na nepremičnini je določba čl. 243 ZIZ, ki določa, da ima upnik na podlagi izvršilnega naslova, ki se glasi na denarno terjatev, pravico zahtevati njeno zavarovanje na dolžnikovi nepremičnini. V konkretnem primeru predstavlja izvršilni naslov seznam zaostalih obveznosti dolžnika s potrdilom o izvršljivosti (drugi odstavek čl. 17 tč. 2 ZIZ). Gre za podobno situacijo kot pri dovolitvi izvršbe na podlagi izvršilnega naslova, zato gre za smiselno uporabo pravdnih sredstev kot pri dovoljeni izvršbi na podlagi izvršilnega naslova (čl. 239 v zvezi s čl. 53 ZIZ).

Razlogi, ki jih navaja dolžnica v ugovoru, niso razlogi, ki bi preprečevali izvršbo in jih ZIZ našteva v čl. 55. Slabe premoženjske razmere niso razlog za ugovor dolžnice, da je plačala terjatev, pa tudi ni z ničemer dokazala. Z ostalimi trditvami v pritožbi dolžnica izpodbija izvršilni naslov, kar v izvršilnem postopku ni dopustno.

Glede na navedeno je bilo pritožbo dolžnice zavrniti kot neutemeljeno in potrditi sklep sodišča prve stopnje (čl. 380 tč. 2 ZPP v zvezi s čl. 15 ZIZ).

Določbe ZPP (Ur. l. SFRJ 4/77 - 27/90) so uporabljene na podlagi določbe čl. 498 Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS 26/99).

ZIZ člen 17,  239,  243,  17,  239,  243.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.