TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep Cpg 272/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-30

vročanje pisanj - nabitje na oglasno desko - nepravdni postopek

Vročitev ni bila opravljena skladno s 145. členom ZPP, ki se smiselno uporablja tudi v nepravdnih postopkih. Na izvodu odredbe v reg. spisu je razvidno, da je bila nabita na sodno desko dne 23.5.1995 in sneta 30.5.1995 - torej ni bila na deski osem dni skladno z 3. odst. 145. člena ZPP.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi in vrne sodišču prve stopnje v nadaljno odločanje.

Sodišče je zavrglo predlog za vpis sprememb v sodni register, ker ga predlagatelj ni popravil v roku. V pravočasni pritožbi je predlagatelj navedel, da mu zahteva sodišča za popravo predloga - ni bila vročena.

Pritožnik je sicer spregledal navedbo v obrazložitvi izpodbijanega sklepa, da je bila odredba o popravi vročena predlagatelju po 145. členu ZPP z nabitjem na oglasno desko. Iz registrskega spisa je namreč razvidno, da je prelagatelj vložil predlog na sodišču, nato pa odpotoval (po navedbi pritožbe v TO), o tem pa ni obvestil sodišča, ki je štirikrat brezuspešno poslalo odredbo na njegov naslov.

Pritožbeno sodišče pa je pri prizkusu zadeve ugotovilo, da vročitev ni bila opravljena skladno s 145. členom ZPP, ki se smiselno uporablja tudi v nepravdnih postopkih. Na izvodu odredbe v reg. spisu je razvidno, da je bila nabita na sodno desko dne 23.5.1995 in sneta 30.5.1995 - torej ni bila na deski osem dni skladno z 3. odst. 145. člena ZPP. Po izteku osemega dne bi začel teči osemdnevni rok za popravo - torej bi predlagatelju iztekel rok 8.6.1995. Sodišče pa je zavrglo predlog 1.6.1995, predlagatelj pa je že 7.6.1995 vložil pritožbo.

Registrsko sodišče bo predlagatelju ponovno vročilo odredbo o popravi, pri čemer je smotrno, da navede pomanjkljivosti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 99/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-30

zastavna pravica na podlagi sporazuma strank - taksna obveza

Po določilu člena 251c zakona o izvršilnem postopku (ZIP) sodišče na predlog strank na naroku zapisniško ugotovi sporazum strank - ta sporazum pa ima moč sodne poravnave. V tem sporazumu, ki sta ga stranki dne zapisniško sklenili pred sodnikom, je ugotovljeno, da nosi stroške zavarovanja dolžnik. Enako je zapisano tudi v pismenem odpravku sklepa, ki obsega tudi sporazum o ugotovitvi terjatve in ustanovitvi zastavne pravice. Zoper ta sklep se dolžnik ni pritožil in je postal pravnomočen. Taksna obveza predlagatelja zavarovanja - to je dolžnika, pa izhaja tudi iz določila 1.odst. 3. člena zakona o sodnih taksah.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Dolžnik se je pravočasno pritožil zoper sklep o izterjavi redne, opominske in kazenske takse v zvezi z ustanovitvijo zastavne pravice na nepremičnini na podlagi sporazuma strank po določilih 251a do 251f ZIP. V pritožbi je navedel, da je dolžan plačati takso I. d.o.o., ker je tako dogovorjeno.

Po določilu člena 251c zakona o izvršilnem postopku (ZIP) sodišče na predlog strank na naroku zapisniško ugotovi sporazum strank - ta sporazum pa ima moč sodne poravnave. V tem sporazumu, ki sta ga stranki dne 9.5.1994 zapisniško sklenili pred sodnikom, je ugotovljeno, da nosi stroške zavarovanja dolžnik - to je M. MARIBOR.

Enako je zapisano tudi v pismenem odpravku sklepa, ki obsega tudi sporazum o ugotovitvi terjatve in ustanovitvi zastavne pravice. Zoper ta sklep se dolžnik ni pritožil in je postal pravnomočen. Taksna obveza predlagatelja zavarovanja - to je dolžnika, pa izhaja tudi iz določila 1.odst. 3. člena zakona o sodnih taksah.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 865/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-07-05

napotitev na pravdo - ugotovitvena tožba - pravni interes

Tudi za uspešno nadaljevanje že pred stečajem začete pravde mora imeti upnik sklep o napotitvi na pravdo, ker z njim izkazuje pravni interes za ugotovitveno tožbo.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je napotilo upnika, da v določenem roku pri sodišču začne postopek za ugotovitev obstoja njegove terjatve v višini 2.200.000,00 SIT s pripadki, ki jo je stečajni upravitelj na naroku za preizkus terjatev prerekal.

Zoper sklep se je upnik pravočasno pritožil zaradi "zmotne ugotovitve dejanskega stanja, kršitev ZPP in napačne uporabe materialnega prava" ter predlagal njegovo spremembo tako, da se napotitveni postopek ustavi. Navedel je, da v zvezi s sporno terjatvijo že teče pravda pri Okrožnem sodišču v Celju in ni videti razloga za vložitev nove tožbe pri sodišču v Kranju, pri čemer bi bilo treba prvotno tožbo umakniti.

Stečajni upravitelj je na naroku za preizkus terjatev upnikovo terjatev prerekal. V takem primeru mora stečajni senat po določbi 1. odst. 144. člena ZPPSL napotiti upnika, da v 15 dneh od vročitve sklepa začne pri sodišču ali drugem organu postopek za njeno ugotovitev, kar je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom tudi storilo. Pri tem ni pomembno, ali o prerekani terjatvi že teče pravda ali ne. Če še ne teče, je jasno, da mora upnik vložiti tožbo za njeno ugotovitev. Če pa se je pravda začela že pred začetkom stečaja, je z nastankom pravnih posledic uvedbe stečajnega postopka prekinjena po samem zakonu (4. točka 212. člena ZPP). V takem primeru je od upnika odvisno, ali bo po napotitvi na pravdo predlagal nadaljevanje že začetega postopka ali pa bo vložil novo tožbo (in zaradi litispendence umaknil prvotno tožbo). Vsekakor pa tako za začetek (nove) pravde kakor tudi za uspešno nadaljevanje prvotnega postopka potrebuje sklep stečajnega sodišča o napotitvi na pravdo. S tem sklepom namreč izkazuje svoj pravni interes za ugotovitveno tožbo po 2. odst. 187. člena ZPP.

Pritožbeno sodišče je tako ugotovilo, da ni podan nobeden od pritožbenih razlogov, zato je po določbi 2. točke 380. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZPPSL pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo prvostopni sklep.

ZPP (1977) člen 187,  187/2,  187,  187/2.  ZPPSL člen 144,  144/1,  144,  144/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 589/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-08-30

Za izdajo popravnega sklepa, s katerim se popravi očitna pisna pomota v izreku, ni pomembno, kako je odločitev o zahtevku v sodbi obrazložena.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Tožeča stranka sama nosi svoje stroške odgovora na pritožbo.

Sodišče prve stopnje je razsodilo takole: "Sklep o izvršbi tega sodišča, opr. št. X-Ig ...., z dne 4.1.1994 ostane v 1. točki v veljavi za plačilo 3.674.009,90 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 26.12.1992 do plačila in za zakonske zamudne obresti od zneska 26.12.1992 do 15.3.1993; v preostalem delu (378.700,50 SIT spp) se 1. točka sklepa o izvršbi razveljavi in tožbeni zahtevek zavrne." Na predlog tožeče stranke je s popravnim sklepom citirani izrek sodbe popravilo tako, da se v 4. vrstici med besedo "zneska" in številko "26" vstavi besedilo "3.900.000,00 SIT od".

Zoper popravni sklep se je tožena stranka pravočasno pritožila in predlagala njegovo razveljavitev. Navedla je, da ne gre za očitno pisno napako, ampak za nerazumljiv izrek sodbe oziroma za neskladje izreka z obrazložitvijo. Tega pa ni mogoče popraviti s popravnim sklepom, ampak bi morala tožeča stranka napasti sodbo s pritožbo. Če bi šlo za očitno pisno napako, bi bil znesek v obrazložitvi sodbe utemeljen, kar pa ni.

Izrek prvotne sodbe v njenem pisnem odpravku je tak, da je povsem jasno, da je bil pri njenem pisanju očitno pomotoma izpuščen znesek, od katerega tečejo tožeči stranki prisojene obresti. Iz vsebine izreka, s katerim je sodišče prve stopnje tožbenemu zahtevku delno ugodilo, delno pa ga je zavrnilo, je dovolj jasno razvidno, da so bile sporne obresti tožeči stranki prisojene (le znesek glavnice, od katere so tekle obresti, ni bil zapisan). Zato je imelo sodišče prve stopnje dovolj razlogov, da je očitno pisno pomoto popravilo s popravnim sklepom (1. in 2. odst. 342. člena ZPP). Pri tem ni pomembno, ali in kako je v obrazložitvi sodbe utemeljena odločitev o spornih obrestih.

Neutemeljeno pritožbo je pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo napadeni sklep (2. točka 380. člena ZPP).

V postopku pritožbe zoper sklep ni predviden odgovor na pritožbo (381. člen ZPP), zato stroški, ki jih je imela zanj tožeča stranka, za pravdo niso potrebni (1. odst. 155. člena ZPP) in zahtevek za njihovo povrnitev ni utemeljen ter jih mora tožeča stranka nositi sama.

ZPP (1977) člen 342,  342/1,  342/2,  342,  342/1,  342/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 592/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-08-23

izvršba na podlagi verodostojne listine - samostojni podjetnik posameznik

Samostojnemu podjetniku posamezniku ni mogoče dovoliti izvršbe na podlagi verodostojne listine.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je zavrglo predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine, ker upnik, ki ga je vložil, ni pravna oseba.

Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil zaradi zmotne uporabe materialnega prava in predlagal njegovo razveljavitev. Navedel je, da je kot samostojni podjetnik posameznik, ki je po Zakonu o gospodarskih družbah opredeljen enako kot gospodarske družbe. Tudi njegov položaj na trgu je enak, zato bi moral biti izenačen z njimi tudi pri uveljavljanju procesnih pravic.

Po 1. odst. 21. člena ZIP se na podlagi verodostojne listine dovoli samo izvršba za uveljavitev denarne terjatve pravne osebe. Ta določba je popolnoma jasna. Čisto jasno je tudi, da je po 7. odst. 1. člena ZGD samostojni podjetnik posameznik fizična oseba in torej ni pravna oseba. Ne glede na ostale določbe tega zakona in njegov položaj na trgu zato po veljavnem Zakonu o izvršilnem postopku samostojnemu podjetniku posamezniku ni mogoče dovoliti izvršbe na podlagi verodostojne listine. Prvostopno sodišče je torej odločilo pravilno, ko je tak izvršilni predlog zavrglo. Zato je pritožbeno sodišče na podlagi določbe 2. točke 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo napadeni sklep.

ZIP člen 21,  21/1,  21,  21/1.  ZGD člen 1,  1/7,  1,  1/7.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 894/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-09-28

prisilna poravnava - ločitvena pravica - zastavna pravica - prekinitev izvršbe

S pravnomočnim sklepom o dovolitvi izvršbe na dolžnikove premične stvari pridobi upnik šele pridobitni naslov za prisilno zastavno pravico. Prisilno zastavno pravico (ločitveno pravico) pa pridobi šele z rubežem premičnih stvari. Če rubež premičnih stvari do začetka postopka prisilne poravnave ni opravljen, se izvršilni postopek prekine.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Pritožnica nosi sama stroške te pritožbe.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom prekinilo izvršbo, dovoljeno s sklepom o izvršbi opr. št. III Ig .... z dne 20.6.1994, ker je bil nad dolžnikom dne 17.11.1994 začet postopek prisilne poravnave.

Proti sklepu se je upnica pritožila. Sodišče bi moralo upoštevati, da je upnik s pravnomočnim sklepom o izvršbi, opr. št. III Ig ....

pridobil zakonito zastavno pravico in tako postal ločitveni upnik v postopku prisilne poravnave in zato ne bi smelo postopka po 2. odst.

36. člena ZPPSL prekiniti, pač pa bi moralo postopati po 3. odst.

istega zakonskega določila, saj sta izpolnjeni obe predpostavki, določeni v tej določbi. Sklep o izvršbi je postal pravnomočen dne 27.7.1994. Pritožba ni utemeljena.

Pritožnica neutemeljeno zatrjuje, da je s sklepom o izvršbi opr.

štev. III Ig .... z dne 20.6.1994, ki je po spisovnih podatkih postal pravnomočen dne 5.7.1994, pridobila ločitveno pravico (zastavno pravico na dolžnikovih premičnih stvareh). S sklepom o izvršbi je upnik pridobil šele pravni naslov za prisilno zastavno pravico. Za pridobitev zastavne pravice pa bi moral biti izpolnjen še pridobitni način, ta pa se z izvršbo na premične stvari pridobi šele z rubežem (1. odst. 78. člena ZIP). Rubež dolžnikovih premičnih stvari v tej zadevi do začetka postopka prisilne poravnave nad dolžnikom ni bil opravljen, kot je razvidno iz podatkov v spisu. Upnica torej še ni pridobila ločitvene pravice, zato je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo materialno pravo, ko je postopek prekinilo (2. odst. 36. člena ZPPSL).

Pritožba je zato neutemeljena in jo je sodišče druge stopnje na podlagi 2. tč. 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Pritožnica s pritožbo ni uspela, zato mora sama nositi stroške te pritožbe (1. odst. 166. člena ZPP v zvezi s 1. odst. 154. člena ZPP in 14. členom ZIP).

ZIP člen 78,  78/1,  78,  78/1.  ZPPSL člen 36,  36/2,  36/3,  36,  36/2,  36/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 1016/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-09-12

Dejstvo, da je oseba, ki je za subjekt vpisa sprejela poštno pošiljko z odredbo za popravo predloga za vpis v sodni register, razpolagala z njegovo štempiljko (žig na povratnici), kaže na to, da je bila pooblaščena za sprejem pošiljke.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep registrskega sodišča potrdi.

Registrsko sodišče je zavrglo predlog za vpis sprememb v sodni register, ker ga predlagatelj kljub pozivu v danem roku ni popravil tako, da bi bile izpolnjene procesne predpostavke za odločanje.

Zoper sklep se je predlagatelj pravočasno pritožil in predlagal izdajo nadomestnega sklepa. Navedel je, da je odredbo, s katero mu je bilo naloženo, kako mora popraviti predlog za vpis, prejel njegov tast, ki ni pooblaščen za sprejemanje pošiljk. Zato zanjo ni vedel vse do prejema izpodbijanega sklepa. Pritožbi prilaga listine, ki jih je sodišče od njega zahtevalo z odredbo.

Že iz vsebine same pritožbe izhaja, da je šele z njo predlagatelj predložil sodišču listine, ki bi jih moral predložiti najkasneje v roku, ki mu ga je v skladu z določbo 1. odst. 30. člena ZSR z odredbo določilo registrsko sodišče, da bi bile izpolnjene procesne predpostavke za odločanje o predlogu za vpis v sodni register. Očitno torej teh listin v danem roku ni predložil. Njegovi trditvi, da mu odredba ni bila pravilno vročena, ker je bila pošiljka vročena nepooblaščeni osebi, pritožbeno sodišče ne verjame. Na povratnici, s katero je izkazana vročitev, je namreč poleg podpisa (ki zelo verjetno res ni podpis osebe, pooblaščene za zastopanje predlagatelja) tudi predlagateljev žig. To pa kaže, da je oseba, ki je sprejela pošiljko, razpolagala s predlagateljevo štempiljko, zato ni verjetno, da ni bila pooblaščena za sprejem pošiljke.

Neutemeljeno pritožbo je pritožbeno sodišče zato zavrnilo in potrdilo napadeni sklep (2. točka 1. odst. 39. člena ZSR), predlagatelj pa bo vpis sprememb v sodni register lahko dosegel z novim (popolnim) predlogom. Njegovemu predlogu za izdajo dopolnilnega sklepa pa ni bilo mogoče ugoditi, ker je pogoj za tako odločitev utemeljenost pritožbe (1. odst. 37. člena ZSR).

ZPP (1977) člen 134,  134/1,  134,  134/1.  ZSReg člen 30,  30/1,  30,  30/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 982/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-09-12

vročanje - postopek za vpis v sodni register

Če registrsko sodišče dobi pošiljko, poslano na naslov sedeža subjekta vpisa, vrnjeno z obvestilom "obveščen, ni prišel po pošiljko", ravna pravilno, če jo vroči z nabitjem na sodno desko.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep registrskega sodišča potrdi.

Registrsko sodišče je zavrglo predlog za vpis sprememb v sodni register, ker ga predlagatelj kljub pozivu v danem roku ni popravil tako, da bi bile izpolnjene procesne predpostavke za odločanje.

Zoper sklep se je predlagatelj pravočasno pritožil in predlagal njegovo spremembo. Navedel je, da ne rezume, zakaj mu ni bilo mogoče vročiti odredbe. Čeprav so se takrat selili na novo lokacijo, so bili vendarle dosegljivi. Poskušali so dobiti tudi informacije na sodišču, a niso uspeli.

Registrsko sodišče je v skladu z določbo 1. odst. 30. člena ZSR z odredbo določilo predlagatelju rok za dopolnitev predloga za vpis v sodni register, da bi bile izpolnjene procesne predpostavke za odločanje o njem. Iz povratnic v spisu sledi, da je odredbo poskusilo vročiti tako na naslov sedeža subjekta vpisa (2. odst. 25. člena ZSR) kot tudi njenemu zastopniku, vendar obakrat brez uspeha. Obakrat se je namreč pošiljka sodišču vrnila z oznako "obveščen, ni prišel po pošiljko". Zato je odredbo v skladu z določbo 26. člena ZSR vročilo predlagatelju z nabitjem na sodno desko dne 15.6.1995. Vročitev je bila tako popolnoma pravilno opravljena. Ker predlagatelj zahtevanih listin v danem roku očitno ni predložil, je odločitev registrskega sodišča o zavrženju predloga pravilna. Neutemeljeno pritožbo je pritožbeno sodišče zato zavrnilo in potrdilo napadeni sklep (2. točka 1. odst. 39. člena ZSR), predlagatelj pa bo vpis sprememb v sodni register lahko dosegel z novim (popolnim) predlogom.

ZSReg člen 25,  25/2,  26,  25/2,  26,  25.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 263/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-09-28

dvakratni zaporedni izostanek strank - umik tožbe - vročanje

Tožeča stranka - pravna oseba - ne more uspeti s pritožbeno trditvijo (ki je z ničemer ne dokazuje), da ji vabili za dva zaporedna naroka za glavno obravnavo nista bili vročeni, če je iz žiga na povratnicah razvidno, da ju je prejel njen pooblaščenec.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da se zaradi umika tožbe kot posledice izostanka obeh strank z dveh zaporednih narokov za glavno obravnavo razveljavi sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine glede naloga za poravnavo terjatve in izvršilnih stroškov.

Zoper sklep se je tožeča stranka pravočasno pritožila in predlagala njegovo razveljavitev. Navedla je, da niso dobili nobenega vabila na narok za glavno obravnavo. Če je na povratnici kakšen podpis, to gotovo ni podpis tožnika, ki se nahaja na naslovu S.a. 4, kjer je več podjetij nekdanje iste hiše V. in je morda V. sprejel vabilo. Na novo glavno obravnavo naj se vabilo pošlje na navedeni naslov s posebno oznako, da je za podjetje M.

V predlogu za izvršbo je upnik (sedaj tožeča stranka) navedel, da je njegov sedež na naslovu A.b.j. 4. Spremembe naslova - očitno gre samo za spremembo naziva avenije in ne za preselitev na drug naslov - vse do vložitve pritožbe sodišču ni sporočil, čeprav je to vsaka pravdna stranka dolžna storiti (1. odst. 145. člena ZPP). Sodišče prve stopnje je vabili na naroka za glavno obravnavo dne 22.10.1993 in 25.11.1993 poslalo tožeči stranki na naslov, naveden v njenem predlogu za izvršbo. Iz obeh povratnic je zelo jasno razvidno, da je naslovnik pošiljke ravno tožeča stranka. Iz njiju tudi razločno sledi, da je prejem pošiljk podpisal pooblaščenec za sprejemanje pošiljk (žig "pooblaščenec"), kar pomeni, da je bila vročitev vsakokrat opravljena v skladu z določbo 1. odst. 134. člena ZPP.

Podpis na drugi povratnici je celo podpis iste osebe, ki je za tožečo stranko na enak način in na istem naslovu prejela sedaj izpodbijani prvostopni sklep. Zato niso verjetne trditve pritožbe, da tožeča stranka vabil za oba naroka za glavno obravnavo ni prejela. Razen gole trditve tožeča stranka za dokazovanje tega dejstva ni predložila nobenega dokaza.

Pritožbeno sodišče je tako ugotovilo, da ni podana niti zatrjevana niti katera od ostalih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. člena ZPP. Zato je na podlagi določbe 2. točke 380. člena ZPP neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo napadeni sklep sodišča prve stopnje.

ZPP (1977) člen 134,  134/1,  145,  145/1,  499,  499/2,  134,  134/1,  145,  145/1,  499,  499/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 283/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-09-28

bistvena kršitev določb pravdnega postopka - strokovni sodelavec

Če je glavno obravnavo, na kateri je bila zadeva zaključena, namesto sodnika, ki je izdal sodbo, vodil strokovni sodelavec, je podana bistvena kršitev določb pravdnega postopka po 1. točki 2. odst. 354. člena ZPP.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se v izpodbijanem delu (1. in 3. odst. izreka) razveljavi in se zadeva v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da ostane v veljavi sklep o izvršbi v delu, s katerim je bilo toženi stranki naloženo, da mora plačati tožeči stranki 51.522,00 SIT z zamudnimi obrestmi od 7.3.1992 do plačila ter ji povrniti izvršilne stroške (1. odst. izreka sodbe).

Višji obrestni tožbeni zahtevek - za čas od 4.3.1992 do 6.3.1992 - je zavrnilo in v tem delu sklep o izvršbi razveljavilo (2. odst. izreka sodbe). Toženi stranki je naložilo, da mora tožeči povrniti nadaljnje pravdne stroške v višini 13.500,00 SIT (3. odst. izreka sodbe).

Zoper sodbo se je tožena stranka pravočasno pritožila in predlagala, naj se zadeva vrne v ponovno obravnavo na prvo stopnjo. Med ostalim je navedla, da glavne obravnave dne 8.9.1993 (za razliko od prve glavne obravnave dne 3.6.1993) ni vodila sodnica, ki je izdala sodbo, ampak njej neznani gospod.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Tožena stranka v pritožbi ni navedla, v katerem delu izpodbija sodbo prve stopnje. Glede na določbo 1. odst. 365. člena ZPP je pritožbeno sodišče štelo, da jo izpodbija v delu, glede katerega v sporu ni zmagala, to je v 1. in 3. odst. izreka.

Pritožbeno sodišče verjame pritožbeni trditvi, da glavne obravnave dne 8.9.1993, na kateri je bilo obravnavanje te zadeve zaključeno, ni vodila sodnica, ki je izdala sodbo. Poleg trditve o tem v pritožbi je to razvidno tudi iz dejstva, da na koncu zapisnika o tej glavni obravnavi ni podpisa sodnice, ki ji je bila zadeva dodeljena (na koncu zapisnika o glavni obravnavi z dne 3.6.1993 je sodnica podpisana). Iz označbe na ovitku spisa pa je razvidno, da je pri reševanje tega spisa sodeloval strokovni sodelavec (moškega spola).

Na podlagi teh okoliščin je pritožbeno sodišče našlo dovolj razlogov za ugotovitev, da je ravno strokovni sodelavec vodil glavno obravnavo dne 8.9.1993. To pa pomeni, da je sodbo izdala sodnica, ki ni sodelovala na glavni obravnavi. S tem je bila storjena bistvena kršitev določb pravdnega postopka po 1. točki 2. odst. 354. člena ZPP, zaradi katere je moralo pritožbeno sodišče po določbi 1. odst.

369. člena ZPP v izpodbijanem delu sodbo razveljaviti in v tem obsegu vrniti zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje.

ZPP (1977) člen 354,  354/2-1,  354,  354/2-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.