TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep Cpg 496/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-07

Če je na povratnici označeno, da je bila pošiljka vročena osebi, ki je pooblaščena za pravno osebo sprejemati pošiljke (z oznako "poobl"), je to dejstvo treba šteti za resnično, stranka, ki trdi, da to ni res, pa lahko dokazuje nasprotno, saj je povratnica javna listina.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je zavrglo dolžnikov ugovor zoper sklep o izvršbi, ker je bil vložen dan po izteku roka za njegovo vložitev.

Dolžnik se je zoper sklep pravočasno pritožil zaradi kršitev določb postopka in predlagal njegovo spremembo, podredno pa razveljavitev.

Navedel je, da je poštno pošiljko, v kateri je bil sklep o izvršbi, prejel šele 22.2.1995. Iz povratnic v spisu izhaja, da jo je prejela in podpisala nepooblaščena oseba in vročitev ni bila opravljena v skladu s 134. členom ZPP. Dolžnik ima administrativni oddelek v Ljubljani, o čemer je pošta, ki je vročala pošiljko, obveščena.

Pravna oseba se identificira z žigom podjetja, kar iz povratnice ne izhaja.

Napačna je pritožbena trditev, da iz povratnice v spisu izhaja, da je poštno pošiljko, v kateri je bil sklep o izvršbi, prejela in prejem podpisala nepooblaščena oseba. Iz povratnice namreč izhaja ravno nasprotno: na njej je navedeno, da je oseba, ki ji je bila pošiljka vročena, pooblaščena za sprejem pošiljk (glej oznako "poobl" na povratnici pri r.št. 2 v spisu). Povratnica pa je javna listina, ki dokazuje resničnost tistega, kar je v njej navedeno (1. odst. 230. člena ZPP). Dovoljeno je dokazovanje nasprotnega (3. odst. 230. člena ZPP), vendar dolžniku to v tej zadevi ni uspelo. Gola trditev, da pošiljka ni bila vročena osebi, ki je pooblaščena za sprejem, ali delavcu, ki bi bil najden v poslovnih prostorih dolžnika ter da na povratnici ni dolžnikovega žiga, ne da bi dolžnik navedel in z dokazi podprl navedb, komu je bila pošiljka na njegovem naslovu vročena, zakaj ta vročitev ni bila opravljena v skladu s 134. členom ZPP ter kdo bi bila prava oseba, ki bi ji bila pošiljka na tem naslovu lahko vročena po navedeni zakonski določbi, ne zadošča za ugotovitev nasprotnega kot izhaja iz povratnice. Ob tem, da je jasno, da ima dolžnik sedež na naslovu, na katerega je bil poslan sklep o izvršbi (to je razvidno že iz vlog, na katerih je isti naslov vedno sam navajal), je za odločitev o pravilnosti vročitve pošiljke nepomembna trditev, da ima administrativni oddelek na drugem naslovu.

Pritožbeno sodišče je tako prišlo do prepričanja, da sodišče prve stopnje ni napravilo s pritožbo očitane relativne bistvene kršitve procesnih določb. Tudi kakšen drug (po uradni dolžnosti upošteven) pritožbeni razlog ni podan. Zato je treba dolžnikovo pritožbo zavrniti kot neutemeljeno in potrditi napadeni prvostopni sklep (2. točka 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP).

ZPP (1977) člen 134,  134/1,  230,  230/1,  230/3,  134,  134/1,  230,  230/1,  230/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 643/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-21

prekinitev postopka - predhodno vprašanje

Postopek je mogoče prekiniti po 1. točki 1. odstavka 213. člena ZPP le takrat, kadar bi subjektivne meje pravnomočnosti odločbe o predhodnem vprašanju zajemale pravdni stranki postopka, v katerem je odločitev odvisna od predhodnega vprašanja.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje prekinilo postopek do pravnomočne odločbe o zahtevku P. K. (v nadaljevanju P.) proti Š. (v nadaljevanju Š.) zaradi ugotovitve, da je P. lastnik nepremičnine z.k. telo 1, stavbišče in gradbišče s parcelo št. 332/2, ki je vpisana pri vl. št. 1211 k.o. K.

Zoper ta sklep se zaradi bistvene kršitve določb postopka pritožuje tožeča stranka in predlaga razveljavitev. Zatrjuje, da je P.-jev tožbeni zahtevek nedopusten in nerazumljiv. P. je namreč sporno nepremičnino prodal Občini K. Zato ne more zahtevati ugotovitve, da je postal lastnik te nepremičnine. P. ni bil nikoli njen lastnik.

Tožbo je vložil le zaradi tega postopka. Konec koncev ni do sedaj še nihče izpodbijal lastništva tožeče stranke. Po vsem tem ni razlogov za prekinitev postopka. To je le nepotrebno odlašanje z odločitvijo.

Ker je dokazana lastnina tožeče stranke, je sklep o prekinitvi v nasprotju z določbo 1. točke 1. odstavka 213. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP).

Pritožba utemeljeno opozarja, da dejstvo, da je P. vložil tožbo zoper Š. za ugotovitev lastninske pravice na sporni nepremičnini, ne more biti razlog za prekinitev postopka. Vendar ne zato, ker naj bi bil (po trditvah tožeče stranke) P. zahtevek neutemeljen (oziroma v nasprotju s P. lastnim ravnanjem), pač pa zato, ker subjektivne meje pravnomočnosti morebitne sodbe o omenjenem P. zahtevku ne bodo zajemale tudi tožene stranke v tej pravdi (Občine K.). Sodba deluje namreč le med strankami, kar pomeni, da v tej zadevi, kjer sta stranki Š. in Občina K., sodba o lastninski pravici na sporni nepremičnini med P. in Š. ne bi rešila predhodnega vprašanja, ali je Š. lastnik sporne nepremičnine (oziroma z drugimi besedami: taka sodba ne bo zavezovala sodišča pri odločanju o odškodninskem zahtevku Š. zoper Občino K. - 1. odstavek 12. člena ZPP). Ker torej ni bilo pogojev za prekinitev postopka (1. točka 1. odstavka 213. člena ZPP), je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek (3. točka 380. člena ZPP).

ZPP (1977) člen 12,  12/1,  213,  213/1-1,  12,  12/1,  213,  213/1-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 533/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-28

vrnitev v prejšnje stanje - opravičen vzrok

Nenadna obolelost enega od dveh strankinih odvetnikov, do katere je prišlo zadnji dan pritožbenega roka, ni opravičen razlog za zamudo. Če ne drugega, bi pritožbo lahko vložil drug odvetnik.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog za vrnitev v prejšnje stanje.

Zoper ta sklep se iz vseh razlogov pritožuje tožena stranka in predlaga spremembo. Zatrjuje, da zakon nikjer ne predpisuje, kateri dan pritožbenega roka mora stranka vložiti pritožbo. To pomeni, da jo lahko vloži tudi zadnji dan. Institut vrnitve v prejšnje stanje je predviden tudi za take primere, če nastopijo opravičljive ovire prav zadnji dan pritožbenega roka. Zmotno je stališče prvostopnega sodišča, da bi pritožbo lahko vložil odvetnik M. S. Zadevo je namreč vodil odvetnik D. D., ki je toženo stranko zastopal na narokih za glavno obravnavo. Razen tega odvetniku M. S. sodba prve stopnje nikoli ni bila vročena, zaradi česar ni mogel vložiti pritožbe.

Sodišče ugodi predlogu za vrnitev v prejšnje stanje, če spozna, da je imela stranka za zamudo opravičen razlog (1. odst. 117. člena Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP). Razlog pa je opravičljiv, če ni zakrivljen. Zato bi bila nenadna odvetnikova bolezen opravičen razlog za zamudo le, če ji ne bi konkuriral kak drug zakrivljen razlog.

V konkretnem primeru pa je šlo za tako konkurenco. Ne le, da bi odvetnik (za katerega veljajo strožja, profesionalna merila skrbnosti) lahko vložil pritožbo še predzadnji dan roka, ko je zaradi bolezni, ki se ga je takrat že lotevala, v pisarni opravil le nujne opravke. Pritožbo bi lahko vložil zlasti odvetnik M. S., ki ima pisarno skupaj s takrat obolelim odvetnikom in ki ga je tožena stranka prav tako pooblastila za zastopanje v tej zadevi. Pri tem ničesar ne spremeni dejstvo, da je zadevo vodil odvetnik D. D., prav tako pa tudi ne, da je bila sodba vročena le njemu. Če ima namreč stranka več pooblaščencev, zadostuje, da se sodba vroči enemu izmed njih (1. odst. 138. člena ZPP). Če pa gre za pooblaščenca, ki je odvetnik, se vročitev lahko opravi celo tako, da se pisanje izroči osebi, ki je zaposlena v njegovi odvetniški pisarni (139. člen ZPP).

Ker torej ni bilo opravičenega vzroka za zamudo pritožbenega roka, je pritožbeno sodišče zavrnilo neutemeljeno pritožbo in potrdilo sklep prve stopnje (2. točka 380. člena ZPP).

ZPP (1977) člen 117,  117/1,  117,  117/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 1021/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-14

stvarna pristojnost sodišča - sodišče združenega dela pokojninskega in invalidskega zavarovanja - delovno in socialno sodišče

Spor o tem, ali je ZPIZ dolžan vrniti zavarovancu plačane prispevke za priznanje zavarovalne dobe v pokojninsko dobo in v kakšnem obsegu, potem, ko je ugasnila pravica do vštetja določene dobe v pokojninsko dobo, je spor v zvezi z izvajanjem dejavnosti tega zavoda, zato je za odločanje o tem sporu pristojno sodišče združenega dela pokojninskega in invalidskega zavarovanja (sedaj delovno in socialno sodišče).

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je s sklepom odločilo, da ni stvarno pristojno za odločanje v tej pravdni zadevi in da bo zadevo po pravnomočnosti sklepa odstopilo Sodišču združenega dela invalidskega in pokojninskega zavarovanja v L. kot stvarno in krajevno pristojnemu sodišču.

Proti temu sklepu se pritožuje tožnica. Navaja, da je odločitev sodišča prve stopnje napačna, ker je stvarno pristojno za odločanje v tej zadevi. Njen tožbeni zahtevek je dejansko odškodninski zahtevek, saj je bila oškodovana s tem, ko ji je tožena stranka vrnila samo nevalorizirano glavnico.

Sodišče druge stopnje se strinja s stališčem sodišča prve stopnje, da ni stvarno pristojno za obravnavanje te zadeve. Spor o tem, ali je Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje dolžan vrniti zavarovancu plačane prispevke za priznanje zavarovalne dobe v pokojninsko dobo in v kakšnem obsegu, potem, ko je nastopil razvezni pogoj in je ugasnila pravica do vštetja določene dobe v pokojninsko dobo, je premoženjsko pravni spor v zvezi z izvajanjem dejavnosti skupnosti oziroma tega zavoda. Po določilu 11. člena sklepa o ustanovitvi, organizaciji in delovnem področju Sodišča združenega dela pokojninskega in invalidskega zavarovanja v SRS (Ur.l. SRS št.

7/77 in 17/84) je za odločanje o sporih, ki nastanejo v skupnosti in so v zvezi z njeno dejavnostjo, pristojno odločati sodišče združenega dela pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Ker v času odločanja o pritožbi tožnice tega sodišča ni več, spada spor sedaj v pristojnost delovnega in socialnega sodišča ( 5. člen Zakona o delovnih in socialnih sodiščih - Ur.l. RS št. 19/94).

Odločitev sodišča prve stopnje, da je za obravnavanje te zadeve stvarno in krajevno pristojno sodišče Sodišče združenega dela pokojninskega in invalidskega zavarovanja s sedežem v L. (sedaj Delovno in socialno sodišče v L.) je zato po mnenju sodišča druge stopnje pravilna in v skladu z določilom prvega odst. 17. člena in prvega odst. 21. člena Zakona o pravdnem postopku, pritožba tožnice pa je neutemeljena.

Neutemeljeno pritožbo je sodišče druge stopnje zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo po določilu 2. točke 380. člena Zakona o pravdnem postopku. Izrek o pritožbenih stroških je odpadel ker niso bili priglašeni.

ZPP (1977) člen 17,  17/1,  21,  21/1,  17,  17/1,  21,  21/1.  ZDSS člen 5,  5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 208/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-14

dejanje, ki ga lahko opravi kdo drug - založitev zneska - stroški za opravo nadomestnih dejanj

Dolžnik lahko zahteva izdajo dokončnega sklepa o stroških, ki so potrebni za opravo dejanj šele, ko so ta dela opravljena, ne pa pred tem.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom sodišče prve stopnje predlogu dolžnika za izdajo sklepa po členu 224/3 ZIP ni ugodilo.

Zoper tak sklep se pritožuje dolžnik, ki v pritožbi navaja, da je sklep o izvršbi z dne 17.10.1994 postal pravnomočen le glede pravdnih stroškov, saj je v preostalem delu sodišče prve stopnje sklep o izvršbi razveljavilo. Sodišče prve stopnje tudi napačno razlaga določbo člena 224/3 ZIP, saj je dolžnik podal predlog, da sodišče odloči o višini stroškov, ker je upnikov predračun nerealen in je glede na zgoraj citirano določilo odločitev sodišča prve stopnje nerazumljiva.

Trditev dolžnika v pritožbi, da je sklep o izvršbi postal pravnomočen le glede pravdnih stroškov, je protispisna, saj iz sklepa z dne 2.11.1994 izrecno izhaja, da je sklep z dne 17.10.1994 postal pod točko A, ki med drugim nalaga dolžniku, da za stroške izvedbe del založi znesek 1,830.789,30 SIT, pravnomočen. Sodišče prve stopnje tudi pravilno razlaga določbo tretjega odstavka člena 224 ZIP, saj je tudi po oceni pritožbenega sodišča dokončni sklep o stroških izdati šele, ko so dela izvedena, saj, če ne bi bilo tako, bi ZIP določal samo, da sodišče izda sklep, ne pa da določa, da sodišče izda dokončni sklep o stroških. Iz teh razlogov se glede na pravnomočnost sklepa sodišče tudi ni bilo dolžno ponovno spuščati v višino stroškov, ki bodo itak upoštevani v dokončnem sklepu, v kolikor bo dolžnik predlagal izdajo takega sklepa.

Ker tako ni podan nobeden od uveljavljanih pritožbenih razlogov, je bilo pritožbo dolžnika zavrniti kot neutemeljeno in potrditi pravilen sklep sodišča prve stopnje (člen 380 točka 2 ZPP).

ZIP člen 224,  224/2,  224/3,  224,  224/2,  224/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 277/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-14

CIVILNO PROCESNO PRAVO - IZVRŠILNO PRAVO - PRAVO DRUŽB - STATUSNO PRAVO

verodostojna listina - izvršba na podlagi verodostojne listine - samostojni podjetnik

Posestne meje s parcelacijo zajetih parcel se leta 1967 niso ugotavljale v mejnem ugotovitvenem postopku, ki ga je uvedel šele Zakon o zemljiškem katastru (Ur.l.RS št. 16/74 in 42/86). Takratna določitev posestnih mej s parcelacijo torej ne more biti ovira za izvedbo postopka za ureditev mej po določbah člena 131 do 139 ZNP. Sicer pa tudi sporazum strank v mejnem ugotovitvenem postopku po določbah Zakona o zemljiškem katastru ne more pomeniti negativne procesne predpostavke za obravnavanje predloga za ureditev meje v nepravdnem postopku. Ni torej podlage za zavrženje predloga za ureditev meje, ampak ga je vselej potrebno meritorno obravnavati.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog za izvršbo, kajti ugotovilo je, da upnik ni popravil sklepa tako, kot mu je sodišče naložilo.

Proti sklepu se upnik pritožuje in navaja, da je sodišče upnika s sklepom z dne 21.1.1994 pozvalo, naj svojo vlogo dopolni tudi z izvodom verodostojne listine, vendar pa je ta listina že priložena vsakemu od izvodov predloga za izvršbo kot druga stran predloga, torej je v spisu. S svojo vlogo je upnik 2.12.1994 predlagal sodišču popravo svojega predloga in s tem odpravil pomanjkljivost. Predlaga, da pritožbeno sodišče napadeni sklep razveljavi.

Iz označbe firme upnika (S.P.) izhaja, da gre za samostojnega podjetnika po 1. odstavku 73. člena Zakona o gospodarskih družbah - Ur.l. RS štev. 30/93, ki je na podlagi 7. odstavka 1. člena citiranega zakona fizična oseba. Po določbi 21. člena Zakona o izvršilnem postopku je izvršbo za uveljavitev denarne terjatve na podlagi verodostojne listine mogoče dovoliti le, če gre za uveljavitev denarne terjatve pravne osebe. Samostojni podjetnik kot fizična oseba v tem postopku torej ne more nastopati kot stranka. Na to pomanjkljivost mora po 82. členu Zakona o pravdnem postopku v zvezi s členom 14 Zakona o izvršilnem postopku sodišče paziti ves čas postopka po uradni dolžnosti. Če ugotovi tako pomanjkljivost, pa se ta ne da odpraviti, mora sodišče po 5. odstavku 83. člena Zakona o pravdnem postopku vlogo zavreči. Tako je torej odločitev sodišča prve stopnje pravilna. Glede na povedano pa torej ni več pomembno, ali je vloga popolna, oziroma, ali predstavlja listina, ki jo je upnik priložil izvršilnemu predlogu, verodostojno listino s smislu 2. odstavka 21. člena Zakona o izvršilnem postopku.

Tako je bilo torej pritožbo treba zavrniti in izpodbijani sklep potrditi (člen 368 ZPP v zvezi s členom 380 točka 2 in 381. ZPP in v zvezi s členom 14 ZIP).

ZPP (1977) člen 82,  83,  83/5,  82,  83,  83/5.  ZIP člen 21,  21/1,  21,  21/1.  ZGD člen 1,  1/7,  73,  73/1,  1,  1/7,  73,  73/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 193/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-20

predlog za vpis v sodni register - rok za odpravo pomanjkljivosti - zavrnitev ali zavrženje predloga

Registrsko sodišče mora opraviti predhodni preizkus, ali je zahteva za vpis formalno pravilna. V okviru preizkusa procesnih predpostavk mora oceniti skladnost predloga za vpis s določili 29. člena zakona o sodnem registru (Ur.l. RS št. 13/94, v nadaljevanju ZSReg) - torej tudi skladnost z določili uredbe o vpisu družb in drugih pravnih oseb v sodni register ter zakona o nepravdnem postopku. V primeru neuspešnega poteka roka za odpravo pomanjkljivosti sodišče predlog za vpis zavrže. Kadar pa gre za napačen predlog firme in ga stranka na poziv registrskega sodišča ne popravi, sodišče predlog za vpis zavrne - prvi in drugi odstavek 30. člena ZSR. Prav tako sodišče zavrne predlog za vpis v sodni register, če je predlog v nasprotju z materialno-pravnimi določili zakona o gospodarskih družbah, ali z določili družbene pogodbe.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljno odločanje.

Predlagatelj se je pravočasno pritožil zoper sklep o zavrženju predloga za vpis spremembe pooblastil v sodni register. Pritožnik je v pritožbi navedel, da je tretji družbenik G p.o. s sklepom o zaključku stečaja opr. št. St 7/91 z dne 4.12.1991 - prenehal obsojati. Zato je vložena tožba za izključitev le-tega oziroma njegovih pravnih naslednikov, vendar postopek še ni končan. Zato sta družbenika P.S. in L.O. veljavno in sama določila poslovodjo, za to odločitev pa ni potrebna dvotretinska večina.

Registrsko sodišče mora opraviti predhodni preizkus, ali je zahteva za vpis formalno pravilna. V okviru preizkusa procesnih predpostavk mora oceniti skladnost predloga za vpis s določili 29. člena zakona o sodnem registru (Ur.l. RS št. 13/94, v nadaljevanju ZSReg) - torej tudi skladnost z določili uredbe o vpisu družb in drugih pravnih oseb v sodni register ter zakona o nepravdnem postopku. V primeru neuspešnega poteka roka za odpravo pomanjkljivosti sodišče predlog za vpis zavrže. Kadar pa gre za napačen predlog firme in ga stranka na poziv registrskega sodišča ne popravi, sodišče predlog za vpis zavrne - prvi in drugi odstavek 30. člena ZSR.

Prav tako sodišče zavrne predlog za vpis v sodni register, če je predlog v nasprotju z materialno-pravnimi določili zakona o gospodarskih družbah, ali z določili družbene pogodbe.

V vsakem primeru pa mora biti sodna odločba obrazložena - 29. člen zakona o nepravdnem postopku. Iz odredbe registrskega sodišča z dne 13.2.1995 smiselno izhaja, da sklep družbenikov ni usklajen s družbeno pogodbo - v takem primeru sploh ne pride v poštev poprava po 30. členu ZSReg. Pri taki sodni oceni bi prišla v poštev le zavrnitev predloga, ki pa bi jo moralo sodišče v sklepu obrazložiti in tako omogočiti strankam s pritožbo izpodbijati razloge prvostopnega sodišča, pritožbenemu sodišču pa odločbo preizkusiti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 131/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-22

Po določilu 2. odst. 35. člena ZIP vsebuje izvršilni predlog dva dela - enako tudi izvršilni sklep po 2. odstavku 38.člena ZIP in sicer 1/ "naložitveni del" ter 2/ dovolitev izvršbe, v kolikor dolžnik v paricijskem roku ne plača terjatve iz 1. točke izreka. Takozvani naložitveni del pa po izrecnem določilu zakona vsebuje poleg plačila terjatve tudi plačilo odmerjenih stroškov. Po določilu 55a člena ZIP je po ugovoru dolžnika predmet pravdnega postopka odločitev, ali ostane v veljavi celoten "naložitveni" del izvršilnega sklepa.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča I. stopnje spremeni v izreku pod točko 2 tako, da se izvršba dovoli tudi za znesek 3.450,00 stroškov.

Upnik se je pravočasno pritožil zoper izvršilni sklep sodišča I.

stopnje in sicer v izreku pod točko 2, s katerim je bil izvršilni predlog delno zavrnjen. V pritožbi je navedel, da ima izvršilni naslov tudi za znesek 3.450,00 sit.

Izvršilni naslov za upnikovo terjatev je sklep prvostopnega sodišča opr. št. I Pg 628/92-4 z dne 19.3.1993, s katerim je vzelo na znanje umik ugovora in s tem vzdržalo v veljavi naložitveni (dajatveni) izrek v dokumentarni izvršbi. Prvostopno sodišče je očitno napačno tolmačilo izrek v citiranem sklepu, da ostane v veljavi točka 1 izreka, med tem ko je o izvršilnih stroških odločeno pod točko 3. Po določilu 2. odst. 35. člena ZIP vsebuje izvršilni predlog dva dela - enako tudi izvršilni sklep po 2. odstavku 38.člena ZIP in sicer 1/ "naložitveni del" ter 2/ dovolitev izvršbe, v kolikor dolžnik v paricijskem roku ne plača terjatve iz 1. točke izreka. Takozvani naložitveni del pa po izrecnem določilu zakona vsebuje poleg plačila terjatve tudi plačilo odmerjenih stroškov. Po določilu 55a člena ZIP je po ugovoru dolžnika predmet pravdnega postopka odločitev, ali ostane v veljavi celoten "naložitveni" del izvršilnega sklepa. Tega ne more spremeniti formulacija prvostopnega sodišča v izvršilnem sklepu, ki je odmerilo stroške v 3. točki izreka, kar lahko povzroči napačen vtis, da odmerjeni izvršilni stroški niso del "naložitvenega" izreka izvršilnega sklepa.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih pritožnik ni priglasil.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 429/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-21

upravljalske pravice družbenikov - pooblastilo za zastopanje pravne osebe - poslovodja

Upravljalske pravice družbenikov so povsem nekaj drugega od poslovodstva in ne dajejo družbenikom brez izrecnega določila v družbeni pogodbi, drugih pravic kot tistih, ki so določene v 439. členu zakona o gospodarskih družbah.

Pritožbi se ugodi in sklep sodišča prve stopnje razveljavi in vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Upnik je vložil izvršilni predlog na podlagi verodostojne listine.

Zoper sklep o izvršbi so v celoti ugovarjali A., B. in C. Sodišče I.

stopnje je nato izdalo sklep po določilu II. odstavka 55a člena Zakona o izvršilnem postopku (ZIP).

Zoper ta sklep se je upnik pravočasno pritožil, češ da ugovora ni vložil dolžnik, temveč trije soustanovitelji dolžnika, ki pa nimajo pooblastila za zastopanje pravne osebe.

Iz izpiska iz sodnega registra Okrožnega sodišča v Mariboru izhaja, da je edini pooblaščeni za zastopanje dolžnika njegov direktor M.S.

Pri tem pa je opozoriti, da velja pooblastilo od dneva pooblastitve - torej že pred vpisom v sodni register. Zato bo moralo prvostopno sodišče najprej ugotoviti, kdo ima pooblastilo za zastopanje dolžnika v pravnih poslih in pred državnimi organi in je to lahko tudi drugačno od tistega, ki je vpisano v sodni register.

Upravljalske pravice družbenikov so povsem nekaj drugega od poslovodstva in ne dajejo družbenikom brez izrecnega določila v družbeni pogodbi, druge pravice kot tiste, ki so določene v 439. členu zakona o gospodarskih družbah.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.