VSL sklep I Cpg 1384/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-02

Upnik si v primeru, ko so izpolnjeni pogoji iz 270. čl. ZIZ, z začasno odredbo zavaruje (zagotovi) izterjavo svoje vtoževane denarne terjatve, dokler ne pridobi izvršilnega naslova, tako da sodišče dolžniku (začasno) prepove razpolagati z njegovim premičnim, nepremičnim premoženjem, oz. z njegovimi pravicami - terjatvami. Z začasno odredbo tedaj upnik zavaruje uveljavitev denarne terjatve s tem, da pri dolžniku oz. dolžnikovemu dolžniku "ohrani" predmete izvršbe (prim. 32. čl. ZIZ), česar pa z uveljavljano začasno odredbo ne zasleduje.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se spremeni tako, da se ugovoru ugodi in se zavrne predlog za začasno odredbo, kateremu je ugodilo sodišče prve stopnje s sklepom z dne 13.7.1999 in ki se glasi: "1. Dolžnikom, to je toženim strankam V. d.o.o., Ljubljana, P.T., Velenje in R.Z., Slovenj Gradec, se nalaga, da nemudoma dopustijo in omogočijo upniku, tj tožniku D.Š. osebno ali njegovemu pooblaščencu, neoviran dostop in vpogled do vseh poslovnih, finačnih, računovodskih in drugih listin družbe V. d.o.o., ki se nahajajo na sedežu družbe v Ljubljani, v drugih poslovnih prostorih, pri drugih družbenikih T.P. ali Z.R. ali kjerkoli drugje v roku 24 ur. V primeru, če dolžniki ne bodo ravnali v skladu z odredbo se izreče dolžniku V. d.o.o., Ljubljana, denarna kazen v višni 5,000.000,00 tolarjev, P.T. in R.Z. pa po 500.000,00 tolarjev. "

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor toženih strank proti sklepu, s katerim je izdalo začasno odredbo z vsebino, razvidno iz izreka tega sklepa.

Tožene stranke vlagajo proti sklepu sodišča prve stopnje pravočasno pritožbo zaradi bistvenih kršitev določb postopka, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava. Pritožbenemu sodišču predlagajo, naj pritožbi ugodi in predlog za izdajo začasne odredbe zavrže, ali pa naj izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. V pritožbi vztrajajo pri trditvi, da je bil rok enega dne neprimeren, da je bilo med pooblaščencema dogovorjeno, da se pregled dokumentacije opravi 11.6.1999, ko pa tožnika ni bilo. Toženci tožnika ne ovirajo pri izvrševanju pregleda poslovne dokumentacije.

Pritožnik nadalje meni, da ima družbenik pravico do sodnega varstva njegove pravice do vpogleda v dokumentacijo, če mu zahteva za pregled dokumentacije zavrnjena, ali pa družbeniki niso obravnavali zahteve prizadetega družbenika. O tej pravici pa se odloča v nepravdnem postopku, ne pa na podlagi ZIZ.

Tožeča stranka je predlagala izdajo začasne odredbe zaradi zavarovanja terjatve iz 2. in 3. tč. tožbenega predloga (dopolnitev predloga za izdajo začasne odredbe z dne 13.1.1999, l.št. 12).

Predlagano zavarovanje naj bi utemeljevala še možnost vložitve "predlogov za zavarovanje sedanjih in bodočih terjatev" ter (po potrebi) odškodninskih zahtevkov proti drugemu in tretjemu tožencu (vloga tožeče stranke z dne 12. 3. 1999, l.št. 18).

Terjatev iz 2. tč. tožbenega predloga je denarna, terjatev iz 3. tč. tožbenega predloga pa je bodoča denarna terjatev (prim. 4. odst. 437. čl. ZGD). Ostali zahtevki, zaradi katerih naj bi bila potrebna izdaja predlagane začasne odredbe, niso definirani (prim. zgoraj).

Takšno izhodišče pa pomeni, da je predlagano začasno odredbo potrebno obravnavati kot zavarovanje obstoječe in bodoče denarne terjatve za izplačilo tržne vrednosti svojega deleža, ne pa kot zavarovanje nedenarne terjatve, kot zmotno meni sodišče prve stopnje (270. čl. ZIZ in nasl.).

Vrste začasnih odredb za zavarovanje takšne terjatve so primeroma naštete v 271. čl. ZIZ. Iz tega določila sledi, da si upnik v primeru, ko so izpolnjeni pogoji iz 270. čl. ZIZ, z začasno odredbo zavaruje (zagotovi) izterjavo svoje vtoževane denarne terjatve, dokler ne pridobi izvršilnega naslova, tako da sodišče dolžniku (začasno) prepove razpolagati z njegovim premičnim, nepremičnim premoženjem, oz. z njegovimi pravicami - terjatvami. Z začasno odredbo tedaj upnik zavaruje uveljavitev denarne terjatve s tem, da pri dolžniku oz. dolžnikovemu dolžniku "ohrani" predmete izvršbe (prim. 32. čl. ZIZ), česar pa z uveljavljano začasno odredbo ne zasleduje. Zasledovano pravno varstvo ne bo v ničemer pripomoglo k zavarovanju poplačila denarne terjatve (prim. 32. čl. ZIZ v zvezi s 239. čl. ZIZ), saj tožeča stranka s predlogom za začasno odredbo ne predlaga "ohranitve" dolžnikovih predmetov izvršbe.

Pritožnik zato utemeljeno opozarja, da uveljavljanega sodnega varstva ni moč uveljavljati v okviru določb ZIZ o začasni odredbi.

Pritožbeno sodišče je zato odločilo, kot je razvidno iz izreka sklepa (3. tč. 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. in 239. čl. ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.