TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cp 360/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-08

Če tožnik ni uspel v pravdi le z neznatnim delom zahtevka, pa glede tega dela zahtevka niso nastali posebni stroški, je upravičen do povrnitve vseh stroškov postopka.

Pritožba se zavrne in se potrdi odločitev o stroških v sodbi sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da se sklep o izvršbi z dne 2.6.1997, opr. št. I 97/00343 vzdrži v veljavi pod točko 1 izreka za glavnico v znesku 182.056,10 SIT z obrestmi in glede stroškov, v ostalem delu pa je sklep o izvršbi razveljavilo in tožbeni zahtevek zavrnilo. Toženki je naložilo, da tožeči stranki povrne 10.959,00 SIT pravdnih stroškov.

Proti sodbi se pritožuje toženka. Posebej ne navaja pritožbenega razloga, predlaga pa razveljavitev izreka o povrnitvi pravdnih stroškov v znesku 10.959,00 SIT. Navaja, da je zakrivila postopek, s tem pa tudi povzročila pravdne stroške tožeča stranka sama, ker je vložila proti toženki izvršilni predlog tudi za del glavnice, v znesku 2.327,10 SIT, za kar pa je kasneje zahtevek umaknila. Glede na to, da je prvotno zahtevala tožeča stranka od toženke previsok znesek, je toženka upravičeno vložila ugovor proti sklepu o izvršbi in tako ni prav, da mora zaradi tega povrniti tožeči stranki njene pravdne stroške.

Tožeča stranka je proti toženki vložila izvršilni predlog na podlagi verodostojne listine in v njem terjala povrnitev zneska 184.383,20 SIT. Na podlagi toženkinega ugovora, ki ga je vložila proti sklepu o izvršbi v celoti in ne le za znesek 2.327,10 SIT, je bil sklep o izvršbi razveljavljen in se je postopek nadaljeval v pravdnem postopku. V tem postopku pa je tožeča stranka res skrčila svoj tožbeni zahtevek za znesek 2.327,10 SIT. Vendar pa delni umik tožbe za navedeni znesek v ničemer ne spreminja pravilnosti stroškovne odločitve prvega sodišča, ki temelji na določbi 3. odst. 154. člena Zakona o pravdnem postopku. Navedena določba namreč določa, da lahko sodišče odloči, da mora ena stranka povrniti vse stroške, ki jih je imela nasprotna stranka, če nasprotna stranka samo s sorazmerno majhnim delom svojega zahtevka ni zmagala, pa zaradi tega dela niso nastali posebni stroški. Tožeča stranka je zahtevala v izvršilnem predlogu 184.383,20 SIT s pripadki, uspela pa je z zneskom 182.056,10 SIT s pripadki, torej s pretežnim delom svojega zahtevka, glede umaknjenega dela zahtevka v znesku 2.327,10 SIT pa posebni stroški niso nastali. Glede na navedeno je zato odločitev sodišča prve stopnje, da mora toženka povrniti tožeči stranki pravdne stroške pravilna in zakonita, pritožba pa ni utemeljena in jo je zato pritožbeno sodišče zavrnilo.

ZPP (1977) člen 154,  154/3,  154,  154/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1879/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-01

ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi na podlagi verodstojne listine

V kolikor dolžnik v ugovoru navaja zgolj to, da programa nacionalne televizije ne spremlja, je ugovor šteti za neutemeljen.

Ugovor kot pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom dolžniku naložilo, naj v 8 dneh po vročitvi sklepa upniku poravna v predlogu navedeno terjatev. Z drugo točko je dovolilo predlagano izvršbo, stroške upnika pa odmerilo na 14.244,00 SIT.

Zoper sklep je ugovarjal dolžnik, prvo sodišče je ugovor štelo za neutemeljen, zato ga je pritožbeno sodišče obravnavalo kot pritožbo.

Pritožnik v laični vlogi navaja, da sporeda nacionalne televizije ne spremlja, saj je program tako slab, da se mu je ne zdi niti vredno prižgati. V kolikor bi sodišče sklepa ne razveljavilo, pa sodišče naproša, če bi lahko dolg poravnal v šestih obrokih.

Upnik je na ugovor odgovoril. Navaja, da so dolžnikove navedbe nemara celo resnične, vendar pa so za zadevo irelevantne. Pomembno je to, da dolžnik v nobenem trenutku ne zanika posesti TV sprejemnika.

Določilo 53/2 čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ določa, da mora dolžnik navesti dejstva, s katerimi ugovor oziroma pritožbo utemeljuje in predložiti dokaze, sicer se ugovor šteje kot neutemeljen. Dejstva, ki jih navaja pritožnik, so za obstoj same terjatve nepomembna. Po določilu 15. člena Zakona o radioteleviziji Slovenija, je namreč uporabnik TV sprejemnika, ki prebiva na območju, kjer so zagotovljeni tehnični pogoji za sprejem vsaj enega programa RTV Slovenija, dolžan plačevati naročnino. Dejstvo, da se dolžniku program nacionalne televizije zdi slab ter ga, kot navaja, sploh ne spremlja, je za obravnavano zadevo torej irelevantno. Dolžnik ne zatrjuje, da bi sprejemnika ne imel več, še več, implicitno celo priznava, da ga ima. Pritožba je iz teh razlogov neutemeljena, odločitev prvega sodišča pa pravilna in v skladu z določbami ZIZ. Ker pritožbeno sodišče ni ugotovilo tudi nobenih kršitev, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti, je izpodbijani sklep potrdilo.

ZRTVS člen 15,  15.  ZIZ člen 53,  53/2,  53,  53/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1976/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-08

domik nepremičnine - izpodbijanje sklepa o domiku

V pritožbi zoper sklep o domiku nepremičnine dolžnik ne more uspešno uveljavljati dejstev, ki se nanašajo na pravilno vodenje postopka in odločitev v pravnomočnem sklepu o izvršbi, s katero je sodišče dovolilo izvršbo na nepremičnini.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da se dolžnikova nepremičnina, to je dvosobno stanovanje v drugem nadstropju stanovanjske stavbe v K. domakne A-ju, za kupnino 3.750.000,00 SIT.

Proti navedenemu sklepu se je po odvetniku pritožil dolžnik, ki uveljavlja pritožbeni razlog zmotne uporabe materialnega prava.

Predlaga, naj pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Navaja, da je sodišče prve stopnje dolžnikovo stanovanje prodalo na dražbi. Le to pa ni izključna last dolžnika, saj je bilo pridobljeno v trajanju zakonske zveze, zato predstavlja skupno premoženje dolžnika in njegove žene. Na javni dražbi bi zato lahko sodišče prodalo kvečjemu Ž solastninski delež dolžnika na stanovanju.

Dolžnik v pritožbi proti sklepu o domiku uveljavlja dejstva, ki se nanašajo na pravilno vodenje postopka in pravilnost odločitve sodišča prve stopnje pri izdaji sklepa o izvršbi z dne 27.3.1998. Ker je le ta že postal pravnomočen, v tej fazi postopka pravilnosti odločitve, s katero je sodišče dovolilo izvršbo s prodajo nepremičnine, ne more več izpodbijati. Na domik nepremičnine najboljšemu ponudniku in pravilnost sklepa o domiku (4. odstavek 189. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ) tudi ne more imeti nobenega vpliva dolžnikova napoved ugovora tretjega (64. člen ZIZ).

Ker je odločitev sodišča prve stopnje v materialnopravnem pomenu pravilna, podana pa tudi ni nobena absolutna bistvena kršitev določb izvršilnega ali pravdnega postopka, na katero pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. LR št. 26/99, v zvezi s 15. členom ZIZ).

Pritožbeno sodišče o dolžnikovi pravici stanovati v prodanem stanovanju (210. člen ZIZ) ni odločalo, ker je to v pristojnosti sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1593/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-01

Dolžnik v pritožbi ni navedel razlogov, ki bi v smislu določbe 50. člena ZIP (sedaj 55. člena ZIZ) preprečevali dovoljenost izvršbe.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče zavrnilo ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi istega sodišča z dne 24.9.1998, opr. št. I 97/10336-5. Proti sklepu je dolžnik vložil pritožbo brez navedbe pritožbenih razlogov. Navaja, da so tožniki samovoljno vpadli na njegovo zemljišče, spremenili stanje prejšnje poti in mu s tem naredili škodo. To zemljišče je ne glede na stanje v katastru v njegovi lasti.

Dolžnikovi somejaši so 46 let premikali mejo in brez njegovega soglasja "spremenili dokumentacijo" celotne parcele. Tožniki so ga v pravdnem postopku tožili zaradi kupa peska. V postopku so predložili zemljiškoknjižni izpisek, ki se po vsebini nanaša- na celotno nepremičnino in ne le na sporno cesto. Po mnenju pritožnika kaže to na prizadevanja tožnikov za pridobitev lastnine. O tem je potekala razprava pri sosedih, na katero pa ni bil povabljen. Zaradi tega ni mogel urediti "svoje zadeve" in zahteva vrnitev denarja za celotno premoženje. Formalnega pritožbenega predloga ni ponudil.

Prvostopno sodišče je pravilno zavrnilo dolžnikov ugovor z obrazložitvijo, da dolžnik ni navedel nobenega ugovornega razloga in da navaja okoliščine, ki bi jih lahko uveljavljal le v pravdnem postopku. Dolžnikove navedbe konkretno niso pravnorelevantne v zvezi z izpolnitvijo obveznosti, izhajajoče iz izvršilnega naslova. Dejstvo je, da je bil zoper dolžnika uveden postopek prisilne izterjave, ker ni prostovoljno plačal upnikom pravdnih stroškov, ki jim pripadajo po pravnomočnem izvršilnem naslovu (A 3). Tudi v pritožbi dolžnik ne izpodbija izterjave plačila predmetne obveznosti, ko ponovno navaja okoliščine, v katerih je prišlo do spora o motenju posesti oziroma katere bi lahko uveljavljal v (petitorni) pravdi in ne v tem postopku. Pri presoji (ne)utemeljenosti ugovora je sodišče vezano na ugovorne razloge, ki v smislu določbe 50.člena Zakona o izvršilnem postopku - ZIP (sedaj 55.člena Zakona o izvršbi in zavarovanju -ZIZ) preprečujejo dovoljenost izvršbe; takih razlogov pa pritožnik niti v pritožbi ne navaja. Ker torej obrazloženo uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani in ker velja enako tudi glede po uradni dolžnosti upoštevnih pritožbenih razlogov, je bilo treba pritožbo, upoštevaje določbo prvega odstavka 498.člena sedaj veljavnega Zakona o pravdnem postopku - ZPP (Ur.l. RS, št. 26/99), na podlagi 2.točke 380.člena dosedanjega ZPP v zvezi s 14.členom ZIP (sedaj 15.členom ZIZ) zavrniti kot neutemeljeno in potrditi sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1895/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-01

Rok za ugovor je osem dni od prejema sklepa o izvršbi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom o izvršbi ugodilo upnikovemu predlogu za izvršbo na podlagi verodostojne listine in dolžnici naložilo, da v roku 8 dni po vročitvi sklepa upniku poravna v predlogu navedeno terjatev, dovolilo je predlagano izvršbo in stroške upnika odmerilo na 9.299,00 SIT.

Proti navedenemu sklepu o izvršbi je vložila ugovor dolžnica, v njem pa navedla, da upnikove terjatve ni mogla poravnati zaradi slabega socialnega stanja.

Tretji odstavek 9. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) določa, da je pritožbo in ugovor v izvršilnem postopku treba vložiti v osmih dneh od dneva vročitve sklepa sodišča prve stopnje. Iz podatkov spisa izhaja, da je bil sklep o izvršbi sodišča prve stopnje vročen dolžnici dne 21.4.1999, pritožbo pa je vložila po pošti z navadno pošiljko, ki je prispela na sodišče šele dne 3.5.1999. Osemdnevni rok za ugovor je iztekel na delovni dan, v četrtek dne 29. aprila 1999, kar pomeni, da je dolžnica svoj ugovor vložila prepozno. Glede na vsebino bi bil ugovor glede na določbe 5. odst. 62. čl. v zvezi z 2. odst. 53. čl. in 55. čl. ZIZ tudi sicer neutemeljen, četudi bi bil vložen pravočasno. Sodišče prve stopnje ga je zato v skladu z določbo 5. odst. 62. čl. ZIZ poslalo višjemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi.

Pritožbeno sodišče je glede na navedeno in v skladu z določbo 1. točke 380. čl. Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. čl. ZIZ dolžničino pritožbo kot prepozno zavrglo, saj je po določbi 2. odst.

358. čl. ZPP pritožba prepozna, če je bila vložena po preteku zakonskega roka zanjo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1525/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-08

Odločba, s katero sodišče odredi izbris plombe v zemljiški knjigi, je odredba, zoper katero ni dovoljena pritožba.

Dolžnik sam trpi stroške odgovora na pritožbo.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odredilo izbris plombe dn. št. 9956/96. Zoper tak sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje upnik, ki v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njegovi pritožbi ter izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje; podrejeno pa, da izpodbijani sklep spremeni tako, da z izbrisom plombe počaka do rešitve ustavne pritožbe. V pritožbi upnik navaja, da je vložil ustavno pritožbo zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani, opr. št. III Cp 294/94, s katerim je bila zavrnjena predlagana začasna odredba ter opisuje nestrinjanje z razlogi pritožbenega sodišča in meni, da bo z ustavno pritožbo uspel in je zaradi tega potrebno izpodbijani sklep razveljaviti.

Dolžnik je na pritožbo upnika odgovoril in predlagal, da pritožbeno sodišče njegovo pritožbo zavrne kot neutemeljeno in potrdi sklep sodišča prve stopnje, upniku pa prizna stroške odgovora na pritožbo.

Plomba je posebna vrsta vpisa, s katerim zemljiškoknjižno sodišče označi, da je bil vložen predlog za dovolitev določenega vpisa. Z vpisom plombe se med drugim označi, da teče postopek, ki je procesna ovira za odločanje v postopkih, ki so bili začeti kasneje. Vpis in izbris plombe se opravi po uradni dolžnosti. Plomba se med drugim izbriše, ko postane sklep o zavrnitvi predloga pravnomočen, v konkretnem primeru pravnomočno zavrnjena predlagana začasna odredba.

Izbris plombe se opravi z odredbo. Zoper odredbo pa ni dovoljeno pravno sredstvo. Zaradi tega je bilo pritožbo upnika zavreči kot nedovoljeno, ne glede na napačni pravni pouk sodišča prve stopnje (čl. 95 Zakona o zemljiški knjigi, Ur.l. RS, št. 33/95).

Ker se v postopku zoper sklep ne uporabljajo določbe o odgovoru na pritožbo (čl. 366 ZPP), mora v posledici tega dolžnik sam trpeti stroške, ki so mu nastali v zvezi s tem, saj se ti njegovi stroški ne morejo opredeliti kot potrebni stroški.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1886/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-01

V ugovoru zoper sklep o izvršbi ni mogoče uveljavljati razlogov, ki se nanašajo na izvršilni naslov.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep o izvršbi sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je s sklepom o izvršbi dovolilo predlagano izvršbo zaradi izterjave izvršljive terjatve upnika in sicer glavnice v znesku 162.999,00 SIT, zamudnih obresti od te glavnice za čas od 7.6.1996 do plačila, stroškov pravdnega postopka v znesku 6.375,00 SIT in stroškov izvršilnega postopka.

Zoper ta sklep o izvršbi je tožnik ugovarjal in navajal, da v času prometne nezgode ni bil pod vplivom alkohola, kar je tudi povedal, vendar to ni bilo upoštevano, da se je z oškodovancem po prometni nezgodi pogovarjal, da je poklical policijo in da tudi policistom ni uspelo narediti reda in je zato predlagal naj se napiše zapisnik.

Povedal je, da pred nesrečo ni zaužil alkohola in misli, da sta policista to tudi zapisala.

V skladu z določbo 3. odst. 58. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju je pritožbeno sodišče odločalo o ugovoru zoper sklep o izvršbi kot o pritožbi. Pri tem je ugotovilo, da pritožba ni utemeljena, zaradi česar jo je kot tako zavrnilo in potrdilo sklep o izvršbi sodišča prve stopnje. Glede na pritožbena izvajanja pa je treba dodati, da predlog za izvršbo temelji na pravnomočnem in izvršljivem plačilnem nalogu, kar pomeni, da dolžnik temu plačilnemu nalogu ni ugovarjal in je zato postal pravnomočen. Vendar pa bi dolžnik lahko vse te ugovore, ki jih sedaj uveljavlja v izvršilnem postopku, uveljavljal le v ugovoru zoper plačilni nalog. Če bi tam navedel vse kar sedaj navaja, potem bi se zadeva obravnavala v pravdnem postopku in bi sodišče izvajalo vse dokaze, da bi se ugotovila resnica o tem, kako je prišlo do nezgode. Vsega tega pa, kar dolžnik ni ugovarjal v postopku s plačilnim nalogom, sedaj v izvršilnem postopku ne more več ugovarjati. Izvršilni postopek je namenjen realizaiciji pravnomočne in izvršljive odločbe in je ugovor možno vložiti le iz razlogov, ki jih določa 55. čl. ZIZ, torej iz razlogov, ki preprečujejo izvršbo oziroma iz razlogov, ki jih 55. čl. primeroma našteva. Razlogi, ki jih uveljavlja dolžnik v svojem ugovoru oziroma pritožbi pa niso take narave, zaradi česar je pritožbeno sodišče njegovo pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

ZIZ člen 55,  55/1,  58,  58/3,  55,  55/1,  58,  58/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1906/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-01

ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi na podlagi verodstojne listine - slabo finančno stanje dolžnika - plačilna nesposobnost

Trditve o splošni plačilni nesposobnosti dolžnika niso okoliščine, ki bi imele pomen pri dovolitvi izvršbe.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Okrajno sodišče v Kranju je dne 13.4.1999 izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine, s katerim je dovolilo izvršbo zaradi izterjave 20.071,50 SIT. Zoper navedeni sklep je dolžnica pravočasno ugovarjala, upnik pa na ugovor ni odgovoril. Ugovor je sodišče prve stopnje štelo za neutemeljen in ga zato v skladu z določilom 5. odstavka 62. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju poslalo naslovnemu sodišču, da o njem odloči kot o pritožbi.

Dolžnica v ugovoru oz. pritožbi ne ugovarja dolgovanemu znesku ne po temelju ne po višini, temveč se sklicuje na slabo finančno stanje.

Izgubila je namreč zaposlitev, z možem pa sta se neuspešno lotila poslov, zaradi česar ni sposobna plačevati obrokov zdravstvenega zavarovanja, ki ga je sklenila z upnikom. Vendar pa upnik ni utrpel nikakršne škode, saj v tem času ni koristila zdravstvenih uslug.

Sodišče naproša, da jo oprosti plačila zadevnega zneska.

Sodišče ugotavlja, da dolžnica ni v pritožbi navedla nobenega dejstva oziroma podala nikakršnega dokaza, ki bi vzbujal dvom v pravilnost izpodbijanega sklepa. Trditev, da upnik ni utrpel nobene škode, ker pritožnica ni koristila zdravstvenih uslug, je popolnoma neutemeljena, saj obveznost plačila zavarovalne premije iz sklenjenega prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja obstaja kot pogodbena obveznost ne glede na koriščenje zdravstvenih uslug. V zvezi z zatrjevano plačilno nesposobnostjo pa sodišče pripominja, da ni nobene zakonske podlage, ki bi upravičevala sodišče oprostiti pritožnico plačila dolgovanega zneska zaradi njene domnevne finančne stiske. Pritožba torej ne vsebuje razlogov, ki bi preprečevali izvršbo, zaradi česar je sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep o izvršbi sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).

ZIZ člen 44,  53,  53/1,  53/2,  62,  62/5,  44,  53,  53/1,  53/2,  62,  62/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1475/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-09

sklep o ugovoru - prepozen ugovor zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine

Dolžnica je ugovor poslala z navadno pošiljko, sodišče prve stopnje p ga je prejelo po izteku roka, zato je v skladu z določbo tretjega odstavka 58. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju dolžničin ugovor pravilno zavrglo kot prepozen.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo ugovor dolžnice zoper sklep o izvršbi opr. št. I 98/05647-2 z dne 10.2.1998 kot prepozen.

Zoper tak sklep se je pravočasno pritožila dolžnica, ki v pritožbi navaja, da se je zoper sklep o izvršbi pritožila v roku osmih dni po prejemu sklepa ter dodaja, da dolga ne more odplačati, ker je brezposelna, prejema le socialno podporo, je na robu živčnega zloma, je mati dveh šoloobveznih otrok, ločena, brez kakršnekoli premičnine ali nepremičnine. Kredit je vzela v korist podjetja C.d.o.o., katerega direktor je E. V., ki je danar v celoti porabil za podjetje.

Dolžnica še navaja, da bo denar lahko vrnila, če se bo zaposlila, sicer pa ne.

Iz povratnice, ki se nahaja v spisu izhaja, da je dolžnica sklep o izvršbi prejela 26.6.1998. Osemdnevni rok za vložitev ugovora se je torej iztekel 4.7.1998, oziroma ker je bil ta dan sobota, to je dan, ko se pri sodišču ne dela, se je glede na določbo četrtega odstavka 112. člena ZPP (1977) rok iztekel s pretekom prvega prihodnjega delovnika, to je 6.7.1998. Dolžnica je ugovor poslala z navadno pošiljko dne 6.7.1998, sodišče prve stopnje pa ga je prejelo 7.7.1998, torej po izteku roka, zato je - v skladu z določbo tretjega odstavka 58. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) dolžničin ugovor pravilno zavrglo kot prepozen.

Pritožbeno sodišče je glede na navedeno in ker tudi ni našlo razlogov, na katere na podlagi določbe 2. odstavka 365. člena v zvezi s 381. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP-1977) pazi po uradni dolžnosti, na podlagi določbe 2. točke 380. člena ZPP (1977) v zvezi s 15. členom ZIZ pritožbo dolžnice zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

V skladu z določbo prvega odstavka 498. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS 26/1999, z dne 15.4.1999) je bilo postopek na drugi stopnji potrebno nadaljevati po dosedanjih predpisih, to je po zveznem Zakonu o pravdnem postopku (Url. SFRJ 4/1977).

ZPP (1977) člen 112,  112/4,  112,  112/4.  ZIZ člen 58,  58/3,  58,  58/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 1992/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-22

umik predloga za izvršbo - predlog za ponoven rubež

Sklep o ustavitvi izvršbe zaradi umika predloga za izvršbo je postal pravnomočen, zato je potrebno predlog za ponoven rubež zavreči kot nedovoljen.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog upnice za ponovni rubež z dne 8. 8. 1997. Zoper tak sklep se je upnica pritožila. Navaja, da v zadevi ni umaknila predloga in ni predlagala ustavitve postopka. Na katero zadevo se nanaša vloga, ki je bila pomotoma vložena v predmetni spis, ji ni znano. Iz izpisa zadev, ki ga tekoče vodi za vse dolžnike po različnih kriterijih, je razvidno, da v tej zadevi nikoli ni predlagala ustavitve postopka, saj terjatev ni plačana. Rubež ni bil opravljen 30. 6. 1997, temveč 17. 6. 1997, prvi datum je datum izdaje potrdila.

Zadnje procesno dejanje upnice je pravočasno vložen predlog za ponoven rubež, ker pri prvem rubežu ni bilo najti rubljivih predmetov.

Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 26. 9. 1997 na podlagi umika predloga za izvršbo v celoti razveljavilo sklep o izvršbi in ustavilo izvršbo. Ta sklep je bil upnici vročen 10. 10. 1997 in je postal pravnomočen, saj se upnica v zakonskem roku zoper njega ni pritožila. Tako je sodišče prve stopnje pravilno zavrglo predlog za ponoven rubež kot nedovoljen, saj je bil izvršilni postopek v zadevi pravnomočno ustavljen.

Zato je sodišče druge stopnje na podlagi določbe 2. točke 380. člena ZPP zavrnilo pritožbo upnice kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

Na podlagi 1. odstavka 498. člena ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99, je v pritožbenem postopku sodišče uporabilo določbe ZPP, Ur.

l. SFRJ, št. 4/77 - 27/90, in RS, št. 55/92.

ZIZ člen 43,  88,  88/1,  88/2,  43,  88,  88/1,  88/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.