TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep Cpg 133/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-04-04

družba z omejeno odgovornostjo - stvarni vložek - dopustnost in primernost - povečanje osnovnega kapitala - idealni del nepremičnine

Za stvarne vložke velja, da so dopustni, če so določeni v družbeni pogodbi in če so primerni za stvarni vložek. Glede primernosti stvarnega vložka pri povečanju osnovnega kapitala družbe z omejeno odgovornostjo se po 451. členu ZGD uporabljajo določila 410. člena ZGD - s tem pa tudi določbe 188. člena ZGD. Po 2. odstavku 188. člena ZGD so dopustni tisti stvarni vložki, katerih gospodarska vrednost je ugotovljiva. Kot citirano gospodarsko vrednost se šteje, da je podana takrat, ko je relevantna za pridobitno dejavnost konkretne gospodarske družbe. Pod navedenimi pogoji je lahko stvarni vložek tudi idealni del nepremičnine.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljno odločanje.

Predlagatelj se je pravočasno pritožil zoper sklep o zavrženju predloga za vpis spremembe osnovnega kapitala v sodni register.

Pritožnik je v pritožbi navedel, da je izkazal prevzem novega vložka, ki je lahko stvarni vložek.

V postopku za vpis v sodni register se za vprašanja, ki niso urejena v tem zakonu - smiselno uporabljajo določila nepravdnega, s tem pa tudi pravdnega postopka. V konkretni zadevi pritožbeno sodišče najprej ugotavlja, da je prvostopno sodišče v nasprotju s določili 29. in 30. člena Zakona o sodnem registru (Ur.l. RS št. 13/94 - v nadaljevanju ZSR) zavrglo predlog za vpis. Ugotavljanje, ali je stvarni vložek "primeren" po določilih Zakona o gospodarskih družbah (ZGD), ni predhodni preizkus procesnih predpostavk, ki so naštete v 30. členu, temveč odločanje po materijalnih predpisih. Torej bi lahko prvostopno sodišče event. zavrnilo predlog za vpis, ko iz odredbe za dopolnitev prijave izhaja prvostopno pravno stališče, da "solastni del nepremičnine ne more biti predmet stvarnega vložka". Vendar izpodbijani sklep nima nobenih razlogov, ki bi omogočili preizkus odločbe.

Zgolj podredno in glede na pritožbena izvajanja, ki osporavajo citirano zahtevo prvostopnega sodišča v odredbi za dopolnitev prijave, pritožbeno sodišče še dodaja: Za stvarne vložke velja, da so dopustni, če so določeni v družbeni pogodbi in če so primerni za stvarni vložek. Glede primernosti stvarnega vložka pri povečanju osnovnega kapitala družbe z omejeno odgovornostjo se po 451. členu ZGD uporabljajo dolčila 410. člena ZGD - s tem pa tudi določbe 188. člena ZGD. Po 2. odstavku 188. člena ZGD so dopustni tisti stvarni vložki, katerih gospodarska vrednost je ugotovljiva. Kot citirano gospodarsko vrednost se šteje, da je podana takrat, ko je relevantna za pridobitno dejavnost konkretne gospodarske družbe (glej Zakon o gospodarskih družbah s komentarjem, Gospodarski vestnik 1993 - stran 298). Pod navedenimi pogoji je lahko stvarni vložek tudi idealni del nepremičnine.

ZGD člen 188,  410,  451,  188,  410,  451.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 542/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-04-19

zahteva za povrnitev stroškov - izvršilni postopek

Po določilu 7.odstavka 32. člena ZIP ima upnik pravico zahtevati povrnitev stroškov v 30 dneh od dneva, ko je bil končan postopek - torej od dneva, ko mu je bil vročen izpodbijani sklep.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep o ustavitvi izvršbe. V pritožbi je navedel, da dolžnik ni plačal obresti in izvršilnih stroškov in je zato sodišče neutemeljeno ustavilo izvršbo.

Upnik je očitno prezrl, da je v obvestilu izvršilnemu sodišču z dne 11.10.1994 sam predlagal ustavitev izvršbe, ker je glavnica plačana, "obresti pa odpisane". V tem obsegu je torej ustavitev izvršbe skladna z upnikovo izjavo.

Glede izvršilnih stroškov je upnik smiselno v vlogi z dne 11.10.1994 vstrajal pri tem, da jih plača dolžnik, ko je zapisal, da jih bo plačal dolžnik "po izstavitvi položnice od sodišča". Za izvršilne stroške velja določilo 32. člena ZIP. Za vprašanja, ki jih to določilo ne ureja, pa veljajo po 14. členu ZIP tudi določila Zakona o pravdnem postopku. Tako se v izvršilnem postopku uporablja tudi določilo 1. in 2. odstavka 164. člena ZPP, da mora stranka opredeljeno zahtevati stroške - šele na tako zahtevo sodišče odmeri stroške.

V konkretni zahtevi upnik ni postavil opredeljene zahteve za povrnitev izvršilnih stroškov niti v izvršilnem predlogu, niti kasneje. Zato za sodišče ni bilo ovire za ustavitev izvršilnega postopka.

Po določilu 7.odstavka 32. člena ZIP ima upnik pravico zahtevati povrnitev stroškov v 30 dneh od dneva, ko je bil končan postopek - torej od dneva, ko mu je bil vročen izpodbijani sklep. Zato je tisti del pritožbe, v katerem upnik zahteva povrnitev stroškov, šteti kot zahtevo iz 7. odst. 32. člena ZIP in bo o zahtevi izvršilno sodišče še odločilo.

ZPP (1977) člen 164,  164.  ZIP člen 14,  32/7,  14,  32/7.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sodba Kp 143/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-05-17

V primeru, ko je ostalo nerazjasnjeno ali je vročevalec potem, ko obdolžencu ni uspel vročiti osebne pošiljke, le temu pustil pismeno sporočilo, naj bo določenega dne v določeni uri v svojem stanovanju ali na svojem delavnem mestu, da pisanje sprejme, je treba to narazjasnjeno dejstvo razlagati v prid obdolžencu in izhajati iz tega, da vročitev ni bila pravilno opravljena.

Pritožbi obdolženega B.O. se ugodi in sklep sodišča prve stopnje r a z v e l j a v i .

Sodišče prve stopnje je na podlagi 2. odstavka 368. člena ZKP/1977 pritožbo obdolženega B.O. zoper sodbo istega sodišča z dne 12.2.1993, s katero ga je spoznalo za krivega kaznivega dejanja poškodovanja tuje stvari po 1. odstavku 177. člena KZ RS, zavrglo kot prepozno.

Zoper sklep se zaradi bistvene kršitve določb kazenskega postopka pritožuje obdolženi B.O. Višjemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi.

Pritrditi je treba pritožniku, da ni izkazano, da bi mu bila prvostopenjska sodba vročena v skladu s 121. členom tedaj veljavnega ZKP. Gre namreč za pisanje, ki ga je potrebno osebno vročiti neposredno naslovniku. Kot je razvidno iz povratnice, je bila dostava poskušana dne 27.3.1993, kar je na hrbtni strani tudi zabeleženo, vendar obdolženca takrat ni bilo doma. Nesporno je tudi, da je bil dva dni pozneje pismeni odpravek sodbe vročen obdolženčevi hčeri.

Sodišče prve stopnje je sicer poskušalo ugotoviti tudi ostale okoliščine, ki so pomembne pri oceni, ali je bila vročitev v redu opravljena, vendar pa kaj več od zgoraj navedenega ni dognalo. Tako ni razvidno, ali je vročevalec potem, ko obdolžencu ni uspel vročiti pošiljke, le-temu pustil pismeno sporočilo naj bo določenega dne ob določeni uri v svojem stanovanju ali na svojem delovnem mestu, da pisanje sprejme. V kolikor ni ravnal tako, seveda vročitev ni bila pravilna. Ker je ostalo to dejstvo nerazjasnjeno, si ga je potrebno razlagati v prid obdolžencu in izhajati iz tega, da vročitev sodbe ni bila pravilno opravljena. S tem pa tudi, da je obdolženčeva pritožba naperjena zoper sodbo pravočasna. Izkaže se torej, da je prvostopenjsko sodišče, ki je s pobijanim sklepom obdolženčevo pritožbo zoper prvostopenjsko sodbo kot prepozno zavrglo, ravnalo napak. Izpodbijani sklep je zato v skladu s 3. odstavkom 402. člena ZKP potrebno razveljaviti in na ta način ugoditi obdolženčevi pritožbi. Sodišče prve stopnje bo v skladu s 376. v zvezi s 429. členom ZKP moralo obdolženčevo pritožbo zoper sodbo vročiti okrožnemu državnemu tožilcu, nato pa posredovati zadevo v odločanje višjemu sodišču .

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 538/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-04-14

izvršilni predlog - premičninska izvršba - sredstvo in predmet izvršbe

Po določilu 35. člena ZIP mora predlog za izvršbo vsebovati med drugim tudi sredstvo in predmet izvršbe. Po 27. členu ZIP sodi med sredstva izvršbe tako premičninska izvršba, kot tudi prenos terjatve (dolžnika do njegove banke). Predmet izvršbe pa je vsaka dolžnikova stvar ali pravica - po 70. členu upniku ni potrebno navesti, kje so premične stvari. Zakon o izvršilnem postopku ne omejuje izvršilnega predloga samo na eno sredstvo in en predmet izvršbe - prav nasprotno je zaključiti iz določila 29. člena ZIP.

Pritožbi se ugodi in se sklep o umiku izvršilnega predloga razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep o umiku izvršilnega predloga po 109. členu ZPP. V pritožbi navaja, da bi moralo prvostopno sodišče nadaljevati izvršbo z rubežem dolžnikovih premičnih stvari.

Pritožnik, ki ni ravnal po pozivu sodišča in v določenem roku izv.

predloga ni popravil oz. dopolnil, lahko v pritožbi uveljavlja, da je bil izvršilni predlog razumljiv in je vseboval vse, kar je treba.

Drugostopensko sodišče mora presoditi, ali dejansko obstojajo takšne pomanjkljivosti, da izvršilnega predloga ni moroče obravnavati.

V danem primeru je prvostopno sodišče brez potrebe izdalo sklep o dopolnitvi izvršilnega predloga, saj je upnik že pred izdajo tega sklepa sporočil sodišču, da mu ni znano pri kateri banki ima dolžnik denarna sredstva in zato predlaga premičninsko izvršbo.

Po določilu 35. člena ZIP mora predlog za izvršbo vsebovati med drugim tudi sredstvo in predmet izvršbe. Po 27. členu ZIP sodi med sredstva izvršbe tako premičninska izvršba, kot tudi prenos terjatve (dolžnika do njegove banke). Predmet izvršbe pa je vsaka dolžnikova stvar ali pravica - po 70 členu upniku ni potrebno navesti, kje so premične stvari. Zakon o izvršilnem postopku ne omejuje izvršilnega predloga samo na eno sredstvo in en predmet izvršbe - prav nasprotno je zaključiti iz določila 29. člena ZIP.

V konkretnem primeru bi moralo sodišče po upnikovem obvestilu, da ne more sporočiti dolžnikove banke, nadaljevati premičninsko izvršbo, kot jo je upnik predlagal v svojem predlogu.

ZIP člen 27,  29,  35,  70,  27,  29,  35,  70.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 472/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-05-30

verodostojna listina - izpisek iz poslovnih knjig

Verodostojna listina, na podlagi katere se lahko dovoli izvršba za uveljavitev denarne terjatve, je tudi izpisek iz poslovnih knjig. Za takšen izpisek zadostuje, da je interno overjen (z žigom upnice in podpisom njene odgovorne osebe), saj je na ta način potrjena resničnost in verodostojnost listine oziroma njene vsebine.

1. Pritožbi se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se razveljavi in se mu zadeva vrne v nov postopek.

2. Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 7.7.1994, opr. št. VIII Ig ..... pozvalo upnico, da vloženi predlog za izvršbo popravi tako, da predloži čitljive verodostojne listine ter da listinam ustrezno prilagodi predlog za izvršbo. S sklepom z dne 23.2.1995, opr. št.

VIII Ig .....-7 pa je predlog za izvršbo štelo za umaknjenega, "ker upnik predloga v določenem 8-dnevnem roku ni popravil, kot mu je bilo naloženo, saj je poslal dopis, v katerem je navedel, da vztraja pri izvršilnem predlogu na podlagi izpiska iz poslovnih knjig".

Proti temu drugemu sklepu se je pritožila upnica (po svojem pooblaščencu). Predlagala je spremembo izpodbijanega sklepa z dovolitvijo predlagane izvršbe. Pri tem je tudi priglasila pritožbene stroške.

Upnica je dne 17.6.1994 za uveljavitev svoje denarne terjatve (v znesku 79.731,10 SIT s pripadki) predlagala izvršbo na podlagi verodostojne listine (1. odst. 21. čl. v zvezi s 1. odst. 35. čl.

Zakona o izvršilnem postopku), in sicer na podlagi izpiska iz poslovnih knjig (2. odst. 21. čl. ZIP), iz katerega (A1) izhaja, da je upnica dne 18.1.1993 na kontu dolžnika knjižila v breme terjatev za 79.731,10 SIT (po razveljavljenem sklepu o izvršbi z dne 11.1.1993, opr. št. Ig ....-9).

Sodišče druge stopnje (za razliko od sodišča prve stopnje) ocenjuje, da gre pri navedenem izpisku (z dne 18.4.1994) za verodostojno listino, na podlagi katere se lahko predlaga izvršba za uveljavitev denarne terjatve. Listina - izpisek iz poslovnih knjig je namreč interno overjena (z žigom upnice in podpisom odgovorne fizične osebe), kar potrjuje resničnost in verodostojnost listine oz. njene vsebine. Hkrati pa izkazuje izpolnitev pogojev za izvršbo na podlagi verodostojne listine (in ne morda na podlagi izvršilnega naslova).

Zato je sodišče druge stopnje (na podlagi 14. čl. ZIP v zvezi s 3. tč. 380. čl. Zakona o pravdnem postopku) pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov (to je nadaljnji) postopek. Sodišče druge stopnje namreč ni moglo izpodbijanega sklepa spremeniti tako, da bi samo dovolilo predlagano izvršbo in izdalo izvršilni sklep, saj o predlogu sklepa sodišče prve stopnje.

Ker je sodišče druge stopnje ugodilo upničini pritožbi, je na podlagi 3. odst. 166. čl. ZPP (v zvezi s 14. čl. ZIP) sklenilo, da se odločitev o stroških postopka v zvezi s pritožbo pridrži za končno odločbo.

ZIP člen 21,  21/1,  21/2,  35,  35/1,  21,  21/1,  21/2,  35,  35/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 44/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-05-04

sodna poravnava - izpodbijanje sodne poravnave - pritožba

Ker sodna poravnava ni sodna odločba, je ni mogoče izpodbijati s pritožbo.

Z izpodbijanim overjenim prepisom sodne poravnave (popravkom sodne poravnave) sta se toženca po nasprotni tožbi (M. in Z. Š.) zavezala plačati tožeči stranki po nasprotni tožbi (Z.) znesek 5.000,00 SIT skupaj z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 31.1.1986 do plačila v 15 dneh, s čemer so poravnane vse medsebojne obveznosti strank vključno z že pravnomočno prisojenimi, a še neplačanimi stroški v tej zadevi.

Zoper to procesno dejanje se pritožuje prvi tožnik in zatrjuje, da mu ni znano, ali je bila sodna poravnava popravljena. Prejel je le predlog tožene stranke za popravek sodne poravnave, na katerega je posredovala sporni odgovor, zato tožnika v celoti vztrajata na sodni poravnavi, ki je bila sklenjena dne 21.4.1994. Pritožba ni dovoljena.

Ker sodna poravnava ni sodna odločba (321. in 322. člen Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP), je ni mogoče izpodbijati s pritožbo (348. člen in 378. člen ZPP). To velja tudi za overjen prepis zapisnika, v katerem je vpisana poravnava. Pritožbeno sodišče je zato pritožbo zavrglo kot nedovoljeno (367. člen ZPP).

ZPP (1977) člen 321,  322,  348,  378,  321,  322,  348,  378.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 544/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-05-10

stvarna pristojnost - redno sodišče - delovno in socialno sodišče - vrnitev socialno varstvene dajatve - bistvena kršitev določb pravdnega postopka

Za odločanje o zahtevku za vrnitev socialnovarstvenih dajatev (40. člen Zakona o socialnem varstvu - Uradni list RS št. 54/92) je stvarno pristojno socialno sodišče.

Ob reševanju pritožbe se izpodbijani del sodbe (prvi odstavek izreka) in dejanja, ki jih je sodišče opravilo na naroku za glavno obravnavo dne 27.10.1994, po uradni dolžnosti razveljavijo in se zadeva odstopi Delovnemu in socialnemu sodišču v L.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje toženca zavezalo, da mora tožeči stranki plačati 134.523,50 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 18.8.1994 do plačila ter ji povrniti stroške postopka v znesku 12.600,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 24.11.1994. Višji tožbeni zahtevek je zavrnilo.

Zoper ugoditveni del sodbe se pritožuje toženec in zatrjuje, da bi moral Center za socialno delo Z. poskrbeti za ažurnost podatkov, od katerih je odvisna pravica do denarnega dodatka. Zato je tožeča stranka upravičena zahtevati povrnitev izplačanih sredstev le od Centra za socialno delo, ne pa od toženca. Razen tega njegovi prejemki ne zadoščajo za preživljanje družine.

Toženec je tudi star in bolan ter potrebuje pomoč druge osebe.

Pritožbeno sodišče je izpodbijani del sodbe po uradni dolžnosti razveljavilo in zadevo odstopilo Delovnemu in socialnemu sodišču v L.

Za odločanje v sporih s področja družinskih in socialnih prejemkov je stvarno pristojno socialno sodišče (4. točka prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih - Uradni list RS št. 19/94).

In ker gre v konkretnem primeru za tak spor (tožeča stranka zahteva od toženca vrnitev neupravičeno prejetega denarnega dodatka -40. člen Zakona o socialnem varstvu - Uradni list RS št. 54/92, spada odločanje o zahtevku za vrnitev denarnega dodatka v pristojnost Delovnega in socialnega sodišča v L. S tem, ko je Temeljno sodišče v L., enota v T. kot sodišče s splošno pristojnostjo odločalo o tem zahtevku, je zagrešilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 4. točke drugega odstavka 354. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Ker mora pritožbeno sodišče paziti na take kršitve postopka po uradni dolžnosti (drugi odstavek 365. člena ZPP), je izpodbijani del sodbe in dejanja, ki jih je sodišče opravilo na naroku za glavno obravnavo dne 27.10.1994, razveljavilo ter zadevo odstopilo Delovnemu in socialnemu sodišču v L. (prvi odstavek 369. člena ZPP).

ZPP (1977) člen 16,  16/1,  17,  17/1,  354,  354/2-4,  16,  16/1,  17,  17/1,  354,  354/2-4.  ZSV člen 40,  40.  ZDSS člen 5,  5/1-4,  5,  5/1-4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 217/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-05-12

enotni sospornik - glavni dolžnik in porok - računanje rokov

Po določilu 199. člena ZPP sta lahko glavni dolžnik in porok tožena z isto tožbo, po 201. členu pa veljajo za eno stranko le enotni sosporniki - kar pa glavni dolžnik in porok nista - in za enotne sospornike velja določba 202. člena ZPP o računanju rokov za določena pravdna dejanja.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Drugi dolžnik je vložil pravočasno pritožbo zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je njegov ugovor zoper sklep o dovolitvi popisa nepremičnin zaradi pridobitve zastavne pravice - zavrglo. V pritožbi je smiselno navedel, da prvostopno sodišče ni natančno pregledalo "poštnih dokumentov" in da se za drugega dolžnika kot poroka šteje datum vročitve sklepa glavnemu dolžniku, ker je za pritožnika bolj ugoden.

Iz poštne povratnice za sklep opr. št. III R 11/94-5 z dne 12.1.1994 je razvidno, da ga je pritožnik sprejel dne 23.11.1994 ob 9. uri - kar vse je izpisano z besedami in potrjeno s podpisom prejemnika.

Osemdnevni rok za pritožbo je iztekel v četrtek 1.12.1994. Prav tako pritožba brez podlage v procesnih predpisih navaja, da se tudi zanjo šteje začetek ugovornega roka 24.11.1994, ko je navedeni sklep prejel glavni dolžnik. Nasprotno temu določa zakon o pravdnem postopku (ZPP), ki se smiselno uporablja tudi v postopku izvršbe in zavarovanja. Po določilu 199. člena ZPP sta lahko glavni dolžnik in porok tožena z isto tožbo, po 201. členu pa veljajo za eno stranko le enotni sosporniki - kar pa glavni dolžnik in porok nista. Na primer v postoku prisilne poravnave ali stečaja je pravna usoda glavnega (stečajnega) dolžnika povsem drugačna od poroka.

ZPP (1977) člen 199,  201,  202,  199,  201,  202.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 480/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-06-06

verodostojna listina - samostojni podjetnik posameznik

Izvršbo za uveljavitev denarne terjatve na podlagi verodostojne listine lahko predlaga samo pravna (ne pa tudi fizična) oseba. Torej tudi ne samostojni podjetnik posameznik.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je upnikov izvršilni predlog zavrglo, ker upnik ni pravna oseba, ki bi lahko vložila predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine.

Proti takšnemu sklepu se je pritožila tožeča stranka (po pooblaščenki). V pritožbi je navedla, da ima upnik status pravne osebe oziroma samostojnega podjetnika, opredeljenega v Zakonu o gospodarskih družbah (in da ga je kot takega šteti za pravno osebo).

Pri tem ni priglasila pritožbenih stroškov.

1. odst. 21. čl. Zakona o izvršilnem postopku (ZIP) določa, da je za uveljavitev denarne terjatve dovoljena tudi izvršba na podlagi verodostojne listine. Vendar pa to velja samo za denarne terjatve pravnih, ne pa tudi fizičnih oseb. Upnik (ki je po lastnih navedbah samostojni podjetnik posameznik) pa je fizična oseba (7. odst. 1. čl.

Zakona o gospodarskih družbah (ZGD)), ne pa gospodarska družba iz 3. odst. 1. čl. ZGD, torej tudi ne pravna oseba (1. odst. 1. čl. in 1. odst. 2. čl. ZGD).

Ker je v predmetni zadevi izvršbo za uveljavitev denarne terjatve na podlagi verodostojne listine predlagala fizična (ne pa pravna) oseba, je sodišče druge stopnje (na podlagi 14. čl. ZIP v zvezi z 2. tč.

380. čl. Zakona o pravdnem postopku) pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo materialno in procesnopravno pravilen sklep sodišča prve stopnje.

ZIP člen 21,  21/1,  21,  21/1.  ZGD člen 1,  1/1,  1/3,  1/7,  2,  2/1,  1,  1/1,  1/3,  1/7,  2,  2/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.