TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep II Cp 952/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-03-15

sodba na podlagi pripoznave - pooblastilo - bistvena kršitev določb pravdnega postopka

Pooblaščenec ni imel pooblastila za pripoznavo zahtevka. Sodišče bi zato ne smelo izdati sodbe na podlagi pripoznave.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek in odločanje.

Z izpodbijano sodbo na podlagi pripoznave je sodišče prve stopnje razsodilo, da je tožena stranka dolžna plačati tožeči stranki 112.218,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 1.4.1993 dalje do plačila in povrniti tožeči stranki pravdne stroške v znesku 29.660,00 SIT v 15 dneh. Ugotovilo je, da je tožena stranka tožbeni zahtevek pripoznala.

Zoper sodbo se pritožuje tožena stranka zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka. Navaja, da je bil sodelavec L. P. pooblaščen, da zastopa direktorja na sodišču, vendar samo v predmetu in naroku z dne 15.2.1994, to pa je bi narok, kjer je tožeča stranka zahtevala začasno odredbo. Pooblaščenec je imel pooblastilo samo za nastop proti izdaji sklepa o začasnem ukrepu. Za drugo pa pooblastila ni imel. Prav tako je bila izjava pooblaščenca dana v zmoti.

Po določilu 3. odstavka 353. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP se sodba na podlagi pripoznave in sodba na podlagi odpovedi lahko izpodbijata zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka ali zaradi tega, ker je bila izjava o pripoznavi oziroma o odpovedi dana v zmoti ali pod vplivom prisile ali zvijače. Ko pritožnik trdi, da pooblaščenec ni imel pooblastila za pripoznavo, s tem uveljavlja bistveno kršitev določb postopka po 2. odstavku 354. člena ZPP, točka 10. V členu 96. ZPP je med drugim določeno, da če stranka v pooblastilu ni natančneje določila pravice pooblaščenca, sme opravljati pooblaščenec, ki ni odvetnik, s takim pooblastilom vsa pravdna dejanja, vendar pa mora imeti med drugim vselej izrecno pooblastilo za pripoznanje tožbenega zahtevka. V spisu je kot priloga B 1 pooblastilo, ki ga je direktor tožene stranke dal L. P., ki je kot pooblaščenec na glavni obravnavi dne 15.2.1994 tožbeni zahtevek pripoznal. Iz vsebine pooblastila pa ne izhaja, da bi imel izrecno pooblastilo za pripoznavo zahtevka. S tem, ko je sodišče prve stopnje na podlagi takega pooblastila izdalo sodbo na podlagi pripoznave, je bistveno kršilo določbe pravdnega postopka po členu 354/2 točka 10 v zvezi s členom 96 ZPP.

Pritožbi je bilo zato treba ugoditi, izpodbijano osdbo razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje, da bo opravilo novo glavno obravnavo (člen 369/1 ZPP).

ZPP (1977) člen 96,  353,  353/3,  354,  354/2-10,  96,  353,  353/3,  354,  354/2-10.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 102/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-03-06

stečaj - prerekanje terjatve - napotitev stečajnega upravitelja na pravdo

Če je stečajni upravitelj v celoti priznal navedeno terjatev, stečajni upnik pa jo je v celoti prerekal, mora stečajni senat po določilu člena 144/I zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji - v nadaljevanju ZPPSL (Ur.l. RS št. 67/93), napotiti stečajnega upnika, da začne v 15 dneh od vročitve sklepa postopek pred sodiščem ali drugim organom za ugotovitev prerekane terjatve.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Stečajni upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je upnika zaradi ugotovitve obstoja prijavljene terjatve 3,702.271,50 sit napotilo na pravdo.

Iz zapisnika o naroku za preizkus upniških terjatev, ki je bil opravljen dne 10.11.1994 je razvidno, da je stečajni upravitelj v celoti priznal navedeno terjatev, stečajni upnik N. P. pa jo je v celoti prerekal. V takem primeru mora stečajni senat po določilu člena 144/I zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji - v nadaljevanju ZPPSL (Ur.l. RS št. 67/93), napotiti stečajnega upnika, da začne v 15 dneh od vročitve sklepa postopek pred sodiščem ali drugim organom za ugotovitev prerekane terjatve.

Pritožnica je očitno spregledala določilo 3.odstavka 142. člena ZPPSL, po katerem velja prijavljena terjatev za ugotovljeno, če jo prizna stečajni upravitelj in je ne prereka nobeden od upnikov, ki so navzoči na naroku. Pritožnikovo terjatev je prerekal upnik, ki je s pravočasno prijavo pridobil status stečajnega upnika in torej tudi procesno pravico prerekati terjatve drugih stečajnih upnikov.

Utemeljenost pritožnikove terjatve se bo torej ugotavljala v pravdnem postopku, če bo pravočasno vložil tožbo. Prvostopno sodišče je tudi pravilno opozorilo upnika na rok za vložitev ugotovitvene tožbe in obvezo, da obvesti o tem stečajni senat - le-ta bo samo v takem primeru rezerviral ustrezna sredstva za plačilo prijavljene terjatve do pravnomočne odločitve pravdnega sodišča o tej terjatvi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 117/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-03-15

stečaj - povrnitev stroškov stečajnemu upniku - upniški odbor

Stečajni upnik nima pravice zahtevati povrnitve stroškov, ki so mu nastali v zvezi z udeležbo v stečajnem postopku, ker stečajni upnik ni stranka v smislu pravdnega postopka. Zato določb ZPP o stroških ni mogoče uporabiti v stečajnem postopku. Slednji je po svoji pravni naravi nepravdni postopek za katerega velja, da udeleženci trpijo svoje stroške, razen če zakon določa drugače - 35. člen zakona o nepravdnem postopku. V stečajnem postopku le-ta določa povrnitev stroškov le tistim stečajnim upnikom, ki so člani upniškega odbora - 89. člen ZPPSL.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Stečajni upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je upnika zaradi ugotovitve obstoja dela prijavljene terjatve - stroškov prijave v znesku 16.700,00 sit, napotilo na pravdo.

Iz zapisnika o naroku za preizkus upniških terjatev, ki je bil opravljen dne 25.1.1995 je razvidno, da je stečajni upravitelj prerekal priglašene stroške prijave v znesku 16.700,00 sit. V takem primeru mora stečajni senat po določilu člena 144/I zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji - v nadaljevanju ZPPSL (Ur.l. RS št. 67/93), napotiti stečajnega upnika, da začne v 15 dneh od vročitve sklepa postopek pred sodiščem ali drugim organom za ugotovitev prerekane terjatve. Utemeljenost pritožnikove terjatve se bo torej ugotavljala v pravdnem postopku, če bo pravočasno vložil tožbo. Prvostopno sodišče je tudi pravilno opozorilo upnika na rok za vložitev ugotovitvene tožbe in obvezo, da obvesti o tem stečajni senat - le-ta bo samo v takem primeru rezerviral ustrezna sredstva za plačilo prijavljene terjatve do pravnomočne odločitve pravdnega sodišča o tej terjatvi.

Zgolj podredno je dodati, da stečajni upnik nima pravice zahtevati povrnitve stroškov, ki so mu nastali v zvezi z udeležbo v stečajnem postopku, ker stečajni upnik ni stranka v smislu pravdnega postopka.

Zato določb ZPP o stroških ni mogoče uporabiti v stečajnem postopku.

Slednji je po svoji pravni naravi nepravdni postopek za katerega velja, da udeleženci trpijo svoje stroške, razen če zakon določa drugače - 35. člen zakona o nepravdnem postopku. V stečajnem postopku le-ta določa povrnitev stroškov le tistim stečajnim upnikom, ki so člani upniškega odbora - 89. člen ZPPSL. Strošek prijave tudi ni upniška terjatev, ki bi jo lahko stečajni upravitelj na naroku za preizkus - priznal. Terjatve stečajnih upnikov so le tiste terjatve, ki so obstojale pred začetkom stečajnega postopka, kasneje nastale terjatve pa so lahko stroški stečajnega postopka. Kot je je že zgoraj navedeno, pa med te ne spadajo stroški, ki so nastali stečajnemu upniku zaradi udeležbe v stečajnem postopku - razen kot članu upniškega odbora.

Iz navedenih razlogov pritožniku tudi ne gredo stroški pritožbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 120/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-03-20

potrjena prisilna poravnava - ugotovljena terjatev - glavnica in natekle obresti

Po določilu 62. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Ur.l. RS št.67/93 - v nadaljevanju ZPPSL) je v sklepu o potrjeni prisilni poravnavi navedena priznana terjatev seštevek glavnice in nateklih obresti od zapadlosti terjatve do začetka postopka prisilne poravnave.

Pritožbi se delno ugodi ugodi in se sklep sodišča prve stopnje v izreku pod točko 2 spremeni tako, da se dovoli izvršba tudi za zakonite zamudne obresti od zneska 66.503,40 sit od 26.5.1993 do plačila in od zneska 66.503,40 od 26.11.1993 do plačila in nadaljne izvršine - pritožbene stroške v znesku 6.300,00 sit.

V presežnem delu se pritožba kot neutemeljena zavrne.

Upnik je predlagal izvršbo na podlagi izvršilnega naslova - pravnomočnega sklepa o potrditvi prisilne poravnave. Zoper sklep sodišča prve stopnje v delu, s katerim je izvršilni predlog zavrnilo, se je upnik pravočasno pritožil, češ da ima v cit. sklepu izvršilni naslov za celotne zahtevane obresti.

Prvostopno sodišče je dne 5.1.1993 s sklepom potrdilo prisilno poravnavo na podlagi katere je upniku priznana terjatev v višini 266.013,70 sit, katero pa mu bo stečajni dolžnik - sedanji prvodolžnik izplačal v višini 50%-ov - torej 133.006,85 sit v dveh obrokih z zapadlostjo 25.5.1993 in 25.11.1993. Priznane terjatve se obrestujejo z 1/4 R, ki se pripisuje glavnici in 4%-no letno obrestno mero.

Iz izvršilnega predloga in priloženega obračuna obresti z dne 30.11.1993, je razvidno, da je upnik obračunal obresti po obrestni meri iz sklepa o prisilni poravnavi, vendar je upošteval datum, ko je terjatev že pred začetkom postopka prisilne poravnave zapadla - in sicer 21.12.1992. Prvostopno sodišče je utemeljeno zavrnilo izvršilni predlog za obresti za čas od 21.12.1992 do 5.1.1993 - torej pred dnevom začetka postopka prisilne poravnave. Po določilu 62. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Ur.l. RS št.67/93 - v nadaljevanju ZPPSL) je v sklepu o potrjeni prisilni poravnavi navedena priznana terjatev seštevek glavnice in nateklih obresti od zapadlosti terjatve do začetka postopka prisilne poravnave. Torej so upnikove obresti za čas do 5.1.1993 že zajete v glavnici 133.006,85 sit.

Prav pa ima pritožba, da se v sklepu o prisilni poravnavi določene - znižane obresti nanašajo samo na čas, za katerega je bilo plačilo upniških terjatev odloženo. Po izteku roka za plačilo terjatev, za katere velja prisilna poravnava, pa tečejo zopet zakonite zamudne obresti. Zato je pritožbeno sodišče v tem obsegu pritožbi ugodilo in s spremembo izpodbijanega sklepa dovolilo izvršbo.

Izrek o pritožbenih stroških temelji na določilu 166. člena ZPP in 14. člena ZIP. Pritožnik je upravičen do 2.250,00 sit za takso za pritožbo (250 točk x 9,00 sit), nagrado za odvetnika 3.990,00 sit (60 točk x 66,50 sit) in 60,00 sit poštnih stroškov. Sodno takso in nagrado odvetniku je sodišče odmerilo od zneska 8.600,00 sit.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 56/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-03-08

plačilo sodne takse - oprostitev plačila - SDK - državni organ - Agencija RS za plačilni promet, nadziranje in informiranje

Bivša Služba družbenega knjigovodstva je bila po 4. členu zakona o SDK (Ur.l.SFRJ) samostojna in neodvisna organizacija, ki je delovala kot skupna služba organizacij združenega dela - enako je določal tudi republiški zakon o SDK. Prav zato, ker SDK ni bila državni organ, je bila posebej določena taksna oprostitev. Dne 20.8.1994 je stopil v veljavo zakon o Agenciji RS za plačilni promet, nadziranje in informiranje (Ur.l. RS št. 48/94), ki opredeljuje Agencijo kot javni zavod. Novi zakon ne določa taksne oprostitve.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da se sklep razveljavi in izterjava sodne takse ustavi.

Tožeča stranka je dolžna plačati toženi stranki 6.650,00 sit pritožbenih stroškov v osmih dneh, da ne bo izvršbe.

Tožena stranka se je pravočasno pritožila zoper sklep o izterjavi redne, opominske in kazenske takse za odgovor na tožbo. V pritožbi je navedela, da je oproščena plačila sodne takse.

Tožena stranka se sicer zmotno sklicuje na njen status, ki je izenačen s državnimi organi in bi zato bila oproščena po 11. členu zakona o sodnih taksah (v nadaljevanju ZST). Potrdilo Ministrstva za pravosodje z dne 23.2.1994 pravilno ugotavlja, da SDK ni oproščena plačila taks po ZST, temveč po posebnem določilu 9. člena zakona o SDK (Ur.l.SRS št. 1/85).

Bivša Služba družbenega knjigovodstva je bila po 4. členu zakona o SDK (Ur.l.SFRJ) samostojna in neodvisna organizacija, ki je delovala kot skupna služba organizacij združenega dela - enako je določal tudi cit. republiški zakon o SDK. Prav zato, ker SDK ni bila državni organ, je bila posebej določena taksna oprostitev. Dne 20.8.1994 je stopil v veljavo zakon o Agenciji RS za plačilni promet, nadziranje in informiranje (Ur.l. RS št. 48/94), ki opredeljuje Agencijo kot javni zavod. Novi zakon ne določa taksne oprostitve.

Pritožba pa je utemeljena zato, ker je taksna obveza nastala dne 1.4.1994, ko je tožena stranka vložila odgovor na tožbo. Takrat pa je še veljala taksna oprostitev iz 9. člena zakona o SDK v RS. Zato je prvostopno sodišče neutemeljeno terjalo plačilo takse za navedeno procesno dejanje. Za toženo stranko ne velja več taksna oprostitev od 20.8.1994 dalje.

Izrek o pritožbenih stroških temelji na določilu 166/II ZPP. Nagrada pooblaščenki pritožnice je odmerjena po 3.odst. tarif. št. 34 Odvetniške tarife.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 78/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-04-19

predlog za opravo izvršbe na drugem izvršilnem sredstvu - taksa za predlog za izvršbo

Za upnikov predlog, da se opravi izvršba na drugem izvršilnem sredstvu, se ne plača nova sodna taksa, četudi se o takem predlogu odloča v novem izvršilnem postopku.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje razveljavi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da mora upnik plačati sodno takso za predlog in sklep v znesku 51.839,80 SIT.

Pri tem je zaključilo, da je ne glede na to, da je upnik plačal sodno takso za izvršilni predlog in sklep za isto terjatev že v postopku pod opr.št. VIII Ig ...., dolžan plačati takso tudi v tej zadevi, ker gre za nov izvršilni postopek.

Proti sklepu se upnik pritožuje in trdi, da je izpodbijani sklep izdan v nasprotju z določbami Zakona o sodnih taksah. Upnik je predlog za izvršbo na drugem sredstvu vložil, ker je bil rubež na denarnih sredstvih v izvršilni zadevi, vodeni pod opr.št. VIII Ig ...., neuspešen. Ne gre za drugo izvršbo, pač pa le za nadaljevanje postopka z novim izvršilnim sredstvom, zato je treba uporabiti določbo č. tč. 1. tarifne številke Taksne tarife.

Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo določila Zakona o sodnih taksah (Ur.l. SRS 1/90 - Ur.l. RS 9/91) oz. njegovo Taksno tarifo.

Upnik je v tem primeru predlagal, da se izvršba zaradi izterjave iste denarne terjatve opravi na drugem izvršilnem sredstvu kot je bilo predlagano v izvršbi pod opr.št. VIII Ig ..... (naknadna komulacija).

Ne glede na to, da je sodišče prve stopnje ta upnikov predlog na novo vpisalo (kar je bilo v tem primeru celo v nasprotju s 4. odst. 238. čl. Sodnega poslovnika za redna sodišča, saj izvršba, vodena pod opr.

št. VIII Ig ....., še ni bila končana), pa upnik vseeno ni dolžan še enkrat plačati sodne takse. Sodišče prve stopnje je namreč napačno uporabilo določbo č tč. 1. tarifne številke Taksne tarife, ko je zaključilo, da se pri komulaciji izvršilnih sredstev plača ena taksa le tedaj, če se o upnikovem predlogu odloča v enem postopku. Po č.

tč. 1. tarifne številke Taksne tarife plačilo sodne takse pri istočasni ali naknadni komulaciji namreč ni odvisno od tega, ali se zadeva vodi v enem postopku ali ne, zato upnik v tem postopku ni dolžan plačati sodne takse za predlog oz. sklep. Sodišče druge stopnje je zato izpodbijani sklep sodišča prve stopnje razveljavilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 422/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-04-12

Če pravna oseba kot dolžnik v pritožbi navede, da sklep o izvršbi ni bil vročen njegovemu pooblaščencu ali delavcu v njegovi pisarni ali poslovnem prostoru, ampak vratarju v poslovni stavbi, v kateri je več pravnih oseb, je s tem podan dvom v pravilnost vročitve sklepa. Zaradi ugotovitve pravočasnosti vložitve ugovora je zato treba te okoliščine raziskati že pred zavrženjem ugovora kot prepoznega.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je zavrglo dolžnikov ugovor zoper sklep o izvršbi, ker naj bi bil vložen prepozno.

Dolžnik se je zoper sklep pravočasno pritožil zaradi nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in predlagal njegovo razveljavitev.

Navedel je, da sklep o izvršbi dne 2.11.1994 ni bil vročen njegovemu pooblaščencu ali delavcu, ki bi ga vročevalec našel v njegovi pisarni oziroma poslovnem prostoru, kakor je predpisano v 1. odst. 134. člena ZPP. Vročen je bil vratarju poslovne stavbe, v kateri ima poleg drugih pravnih oseb poslovni prostor tudi dolžnik. Dolžnikov zakoniti zastopnik, ki je edina oseba, ki se pretežno zadržuje v tem poslovnem prostoru, je sklep prejel šele 15.11.1994. Pritožba je utemeljena.

Iz navedb v pritožbi res izhaja dvom, ali je bil sklep o izvršbi vročen dolžnikovemu pooblaščencu ali delavcu, ki bi ga vročevalec našel v njegovi pisarni ali poslovnem prostoru, kot je za pravilno vročitev predpisano v 1. odst. 134. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP. Če namreč drži trditev dolžnika v pritožbi, da je bil vročen vratarju v recepciji poslovne stavbe, v kateri je več pravnih oseb, vratar pa nima pooblastila dolžnika za sprejemanje poštnih in drugih pošiljk niti ni dolžnikov delavec, potem vročitev sklepa o izvršbi ni bila pravilna. Zaradi tega ugovora ni mogoče zavreči kot prepoznega, ne da bi bilo raziskano dejansko stanje o tem, komu je bil sklep vročen in kdaj ga je prejel dolžnik, če vročitev ni bila opravljena njegovemu pooblaščencu ali delavcu. Iz tega razloga je pritožbeno sodišče na podlagi določbe 3. točke 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP pritožbi ugodilo, napadeni sklep razveljavilo, zadevo pa vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek.

V novem postopku bo moralo sodišče prve stopnje s poizvedbami pri pošti, po potrebi pa tudi z zaslišanjem vratarja, ki je prejel sklep o izvršbi za dolžnika, ter dolžnikovega zakonitega zastopnika preveriti trditve dolžnika o pravilnosti vročitve sklepa o izvršbi in tako ugotoviti, ali je bil ugovor vložen pravočasno ali ne. V bodoče pa bi bilo dobro v podobnih primerih tak postopek opraviti že pred izdajo sklepa o zavrženju ugovora ali pa vsaj pred predložitvijo zadeve pritožbenemu sodišču zaradi odločitve o pritožbi zoper tak sklep.

ZPP (1977) člen 134,  134/1,  134,  134/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 365/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-04-19

izvršba na sredstva na dolžnikovem računu - navedba računa

Če pravna oseba kot dolžnik v pritožbi navede, da sklep o izvršbi ni bil vročen njegovemu pooblaščencu ali delavcu v njegovi pisarni ali poslovnem prostoru, ampak vratarju v poslovni stavbi, v kateri je več pravnih oseb, je s tem podan dvom v pravilnost vročitve sklepa. Zaradi ugotovitve pravočasnosti vložitve ugovora je zato treba te okoliščine raziskati že pred zavrženjem ugovora kot prepoznega.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je ustavilo izvršbo, ker upnik kljub pozivu ni sporočil pravilne številke žiro računa dolžnika.

Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in navedel, da je sodišču že naslednji dan po prejemu sklepa, s katerim je bil pozvan, naj sporoči pravilno številko žiro računa dolžnika, to tudi storil. Kot dokaz je priložil dopis z dne 6.12.1994 in fotokopijo lista poštne oddajne knjige. Meni, da njegovo sporočilo zaradi napake sodišča ni bilo vloženo v spis in predlaga, naj se izvršba nadaljuje.

Iz dopisa in fotokopije lista oddajne knjige, ki ju je upnik priložil pritožbi, izhaja verjetnost, da je ravnal po sklepu sodišča prve stopnje in mu pravočasno sporočil pravilno številko žiro računa dolžnika. Ne da bi bile te trditve upnika preverjene, ni mogoče ustaviti izvršbe, kot je to storilo sodišče prve stopnje. Zaradi tega je pritožbeno sodišče na podlagi določbe 3. točke 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP pritožbi ugodilo, napadeni sklep razveljavilo in vrnilo zadevo sodišču prve stopnje v nov postopek.

V novem postopku bo moralo prvostopno sodišče najprej preveriti upnikove trditve, navedene v njegovi pritožbi, šele potem pa se odločiti, ali naj izvršbo ustavi ali pa jo lahko opravi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 479/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-04-19

dopolnilni sklep - naknadna objektivna kumulacija izvršilnih sredstev

Če upnik v predlogu za izvršbo poleg izvršbe na dolžnikova denarna sredstva ni predlagal tudi izvršbe na dolžnikove premične stvari, potem naknadnega predloga v tej smeri ni mogoče šteti za predlog za izdajo dopolnilnega sklepa, ampak je to predlog za naknadno objektivno kumulacijo izvršilnih sredstev.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je zavrglo predlog, s katerim je upnik predlagal, da sodišče dopolni sklep o izvršbi tako, da se izvršba zaradi izterjave denarne terjatve opravi tudi na dolžnikove premične stvari (poleg že dovoljene izvršbe na denarna sredstva na njegovem računu). Ugotovilo je namreč, da je predlog za izdajo dopolnilnega sklepa prepozen.

Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in predlagal njegovo spremembo. Trdi, da je v postopku izvršbe kadarkoli do konca postopka možno predlagati spremembo ali dopolnitev sklepa o izvršbi, kar zajema tudi možnost predlaganja novih izvršilnih sredstev.

Iz obrazložitve napadenega sklepa sledi, da je sodišče prve stopnje upnikov predlog za dovolitev izvršbe še na dolžnikove premične stvari štelo za predlog za izdajo dopolnilnega sklepa o izvršbi po 1. odst.

339. člena v zvezi s 347. členom ZPP in v zvezi s 14. členom ZIP (sicer ne bi govorilo o 15-dnevnem roku za vložitev takega predloga).

Vendar pa sodišče izda dopolnilni sklep po navedenih zakonskih določbah samo v primeru, ko s prvotnim sklepom ni izčrpalo celotnega zahtevka, ki ga je upnik podal že v predlogu za izvršbo. V obravnavanem primeru pa je upnik najprej predlagal izvršbo na dolžnikova denarna sredstva in ni predlagal tudi izvršbe na njegove premične stvari. Zato naknadni predlog za dovolitev izvršbe še na dolžnikove premične stvari ne predstavlja predloga za izdajo dopolnilnega sklepa v smislu določbe 1. odst. 339. člena ZPP, ampak predlog za naknadno objektivno kumulacijo izvršilnih sredstev. Tak predlog pa ni vezan na noben rok, pač pa ga je mogoče vložiti vse do konca izvršbe.

Pritožbeno sodišče je tako ugotovilo, da za zavrženje obravnavanega upnikovega predloga kot prepoznega ni podlage, ampak je treba o njem meritorno odločiti kot o predlogu za naknadno objektivno kumulacijo izvršilnih sredstev. Zato je na podlagi določbe 3. točke 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP upnikovi pritožbi ugodilo, napadeni sklep razveljavilo, zadevo pa vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Glede na določbo 3. odst. 166. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP bo o stroških pritožbenega postopka odločeno s končno odločbo.

ZPP (1977) člen 339,  339/1,  347,  339,  339/1,  347.  ZIP člen 14,  14.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.