VSL sklep III Cp 919/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-15

sklep o izvršbi - vročitev sklepa o izvršbi dolžniku - nepravilna vročitev - bistvena kršitev določb postopka

Vročitev sklepa o izvršbi dolžniku ni bila opravljena pravilno, saj vročevalec dolžniku ni pustil pismenega obvestila o ponovni osebni vročitvi, pač pa je bila sodna pošiljka takoj vročena izvenzakonski partnerki dolžnika. Zaradi te kršitve dolžniku ni bila dana možnost vsebinskega obravnavanja njegovega ugovora, to pa pomeni bistveno kršitev določb izvršilnega postopka.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo kot prepoznega dolžnikov ugovor proti sklepu o izvršbi, opr. št. I 22/98, ki ga je dne 19.5.1998 izdalo isto sodišče.

Proti temu sklepu se je dolžnik pravočasno pritožil. Zatrjuje zmotno ugotovitev dejanskega stanja in bistvene kršitve določb procesnega zakona ter navaja, da mu je bil sklep o izvršbi vročen šele 7.4.1999 in ne 22.5.1998. Sodišče je sklep o izvršbi mimo pravil o vročanju vročilo dolžnikovi izvenzakonski prijateljici, katera pa je o tem dolžnika očitno pozabila obvestiti, ali pa je pismo kam založila.

Dolžnik je zaradi terenskega dela večkrat zdoma, tudi po več dni.

Tako je bilo očitno tudi v času, ko je sodišče opravilo vročitev dolžnikovi izvenzakonski partnerici, namesto dolžniku osebno.

Predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi.

Iz povratnice v spisu o vročitvi sklepa o izvršbi z dne 19.5.1998 je razvidno, da je dne 22.5.1998 sodno pošiljko sprejela A.H., ki je po navedbi dolžnika njegova izvenzakonska partnerka. Glede na trditve v pritožbi, da dolžnik tega dne ni prejel sklepa o izvršbi, je potrebno ugotoviti, ali je bila vročitev pravilno opravljena.

Po določbi prvega odstavka 45. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), vsebinsko enaka pa je bila določba prvega odstavka 39. člena prej veljavnega Zakona o izvršilnem postopku (ZIP), sodišče sklep o izvršbi, s katerim dovoli izvršbo, vroči upniku in dolžniku. Po določbi prvega odstavka 142. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP/77) je treba med ostalim tudi sklep, zoper katerega je dovoljena posebna pritožba, v danem primeru pa ugovor, vročiti osebno stranki oziroma njenemu zakonitemu zastopniku ali pooblaščencu. Če se tisti, kateremu se mora pisanje osebno vročiti, ne najde tam, kjer naj bi se mu vročilo, poizve vročevalec, kdaj in na katerem mestu bi ga lahko našel, in mu pusti pri kateri od oseb, ki so omenjene v prvem in drugem odstavku 141. člena ZPP/77 pismeno sporočilo, naj bo določeni dan ob določeni uri v stanovanju oziroma na svojem delovnem mestu, da sprejme pisanje. Če vročevalec niti potem ne najde tistega, kateremu naj bi pisanje vročil, se ravna po 141. členu ZPP/77, torej izroči sodno pisanje kateremu od odraslih članov njegovega gospodinjstva, ki so ga dolžni sprejeti oziroma hišniku ali sosedu, če v to privolita, na delovnem mestu pa osebi, ki je zaposlena na tistem mestu, če seveda v to privoli.

Vročitev sklepa o izvršbi dolžniku ni bila opravljena v skladu s citiranimi določbami zakona, saj, kot izhaja iz povratnice v spisu, vročevalec dolžniku ni pustil pismenega obvestila o ponovni osebni vročitvi, pač pa je bila sodna pošiljka takoj vročena izvenzakonski partnerki dolžnika. Podana je bistvena kršitev določb pravdnega postopka po 7. točki drugega odstavka 354. člena ZPP, saj zaradi te kršitve dolžniku ni bila dana možnost vsebinskega obravnavanja njegovega ugovora. Zato je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo ter v skladu z določbo 3. točke 380. člena ZPP/77 v zvezi s členom 15 ZIZ izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek. Dolžnikov ugovor proti sklepu o izvršbi na podlagi verodostojne listine bo potrebno obravnavati kot pravočasnega in ravnati po določbi 61. in 62. člena ZIZ.

ZPP (1977) člen 141,  141/1,  141/2,  142,  142/1,  354,  354/2,  354/2-7,  141,  141/1,  141/2,  142,  142/1,  354,  354/2,  354/2-7.  ZIZ člen 45,  45/1,  45,  45/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.