TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep Cpg 343/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-10-21

Če v ugovoru po izteku roka uveljavlja dejstvo, ki se nanaša na samo terjatev, mora sodišče upoštevati tudi ugovor, vložen po izteku 8-dnevnega roka - 1.odst. 51.člena ZIP.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje opr. št. I Ig 420/95-7 z dne 6.7.1995 razveljavi in zadeva vrne prvostopnemu sodišču v ponovno odločanje.

V izvršbi na podlagi sporazuma iz 251. člena ZIP je dolžnik vložil ugovor, katerega je sodišče kot prepoznega zavrglo. V pravočasni pritožbi je dolžnik po svojem odvetniku navedel, da je vložil ugovor pravočasno dne 27.6.1995 v N.M. v R.H.

Pri preizkusu zadeve je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je pritožba utemeljena, čeprav ne iz razlogov, ki so navedeni v pritožbi.

V nasprotju z žigom pošte v N.M. je pritožbena trditev, da je bil ugovor oddan priporočeno na pošto zadnji dan ugovornega roka - v torek dne 27.6.1995. Iz žiga je razvidna oddaja na pošto dne 30.6.1995, med-tem ko iz pritožbi priloženega poštnega potrdila, ni razvidno katera pošiljka je bila oddana dne 27.6.1995. Pač pa je prvostopno sodišče spregledalo, da je dolžnik v ugovoru zatrjeval plačilo dolga. Če v ugovoru po izteku roka uveljavlja takozvano dejstvo, ki se nanaša na samo terjatev, mora sodišče upoštevati tudi ugovor, vložen po izteku 8-dnevnega roka - 1.odst.

V nadaljnem postopku bo izvršilno sodišče ravnalo skladno s členi 52 do 54 ZIP. Pritožbeni stroški so nadaljni izvršilni stroški.

ZIP člen 51,  51/1,  52,  53,  54,  251,  51,  51/1,  52,  53,  54,  251.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 304/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-10-21

pritožba zoper sklep o predlogu za vrnitev v prejšnje stanje - rok

Po določilu 122. člena ZPP je zoper sklep, s katerim se ugodi predlogu za vrnitev v prejšnje stanje, dovoljena pritožba le, če se s pritožbo uveljavlja kršitev 119. člena ZPP (zamujen rok za predlog ali zamujen narok), ali rokov iz 2. in 3. odstavka 118. člena ZPP (subjektivni in objektivni rok).

Tožeča stranka se je pravočasno pritožila zoper sklep sodišča prve stopnje, ki je dovolilo toženi stranki vrnitev v prejšnje stanje - torej pravočasno vložitev ugovora. V pritožbi je tožnik navedel, da je toženec neupravičeno zamudil ugovorni rok, saj ugovora ni potrebno obrazložiti, za vložitev pa je pooblastil odvetnico šele dan pred iztekom roka.

Po določilu 122. člena ZPP je zoper sklep, s katerim se ugodi predlogu za vrnitev v prejšnje stanje, dovoljena pritožba le, če se s pritožbo uveljavlaja kršitev 119. člena ZPP, ali rokov iz 2. in 3. odstavka 118. člena ZPP. Takih razlogov pa pritožnik ne uveljavlja.

Ker pritožbe ni zavrglo prvostopno sodišče, je to po določilu 366. člena storilo pritožbeno sodišče.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži končni odločbi, pri čemer je dodati, da je toženka vložila stroškovnik za sestavo odgovora na pritožbo - ob pritožbi zoper sklep pa odgovor ni dovoljen.

ZPP (1977) člen 118,  118/2,  118/3,  119,  122,  118,  118/2,  118/3,  119,  122.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 256/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-10-17

plačilo sodne takse - zastaranje - kazenska taksa

Taksni zavezanec ni predložil v 15 dnevnem roku potrdila o plačilu takse in je zato dolžan 10%-no kazensko takso iz 4.odst.29. člena zakona o sodnih taksah, vendar le-te sodišče ne bo izterjalo, ker je izterjava po 2. odst.9. člena ZST zastarala.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje opr. št. Ig 2096/92 z dne 6.4.1994 spremeni tako, da se izterjava sodne takse ustavi.

Upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep o izterjavi redne, opominske in kazenske takse. V pritožbi je navedel, da je redno in opominsko takso pravočasno plačal.

Upnik je pritožbi priložil bančni izpisek, iz katerega je razvidno, da je plačal redno in opominsko takso dne 27.11.1992 - torej v 15-dnevnem roku od prejema taksnega opomina. Tako ni razloga za prisilno izterjavo redne, opominske ter 50%-ne kazenske takse zaradi neplačila. Taksni zavezanec sicer ni predložil v 15 dnevnem roku potrdila o plačilu takse in je zato dolžan 10%-no kazensko takso iz 4.odst.29. člena zakona o sodnih taksah, vendar le-te sodišče ne bo izterjalo, ker je izterjava po 2. odst.9. člena ZST zastarala. Zato je pritožbeno sodišče izpodbijani sklep spremenilo in izterjavo ustavilo.

ZST člen 9,  9/2,  29,  29/4,  9,  9/2,  29,  29/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 333/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-10-21

rok za ugovor - vrnitev v prejšnje stanje - priporočena pošiljka

Če je pritožnik iz nevednosti oddal zadnji dan pritožbenega roka ugovor z navadno in ne s priporočeno pošiljko, ki bi prispela, po določilu 2.odst. 113. člena ZPP, pravočasno, je to šteti kot malomarnost, še zlasti če tako ravna direktor pravne osebe, ki se udeležuje pravnega prometa.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožena stranka se je pravočasno pritožila zoper sklep sodišča prve stopnje, ki je zavrnilo njen predlog za vrnitev v prejšnje stanje. V pritožbi je navedla, da je do zamude pri vložitvi ugovora prišlo iz opravičljivih razlogov.

Pritožbeno sodišče se pridružuje razlogom izpodbijanega sklepa o razlogih, ki ne morejo biti podlaga vrnitvi v prejšnje stanje. K tem razlogom je le še dodati, da je bil pritožnik dne 4.5.1995 - torej zadnji dan pritožbenega roka - na pošti v M.S. Takrat bi lahko oddal ugovor s priporočenno pošiljko in bi le-ta bil po določilu 2.odst.

113. člena ZPP - pravočasen. Če tega ni storil zaradi nevednosti, je tudi to šteti kot malomarnost, še zlasti če tako ravna direktor pravne osebe, ki se udeležuje pravnega prometa.

ZPP (1977) člen 111,  111/2,  113,  113/2,  111,  111/2,  113,  113/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Cp 720/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-11-14

sporazum o delitvi zapuščine (dedni dogovor) - izpodbijanje

Zapuščinsko sodišče povzame v sklep o dedovanju sporazum o delitvi zapuščine, če so ga sklenili vsi dediči. Sporazum je pogodba, ki jo ni mogoče izpodbijati s pritožbo proti sklepu o dedovanju, ampak le s tožbo po splošnih obligacijskih predpisih. Sklep o dedovanju je mogoče izpodbijati le glede trditve, da sporazuma niso sklenili vsi dediči, ali da je bil sporazum netočno povzet v sklep o dedovanju.

Pritožba dedinje A se z a v r n e kot neutemeljena in se p o t r- d i sklep sodišča prve stopnje.

Pritožnica sama trpi svoje pritožbene stroške.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče ugotovilo obseg zapuščine po pokojni B in je med drugim štelo v zapuščino tudi denarna sredstva na hranilni knjižici C s saldom Č DEM ter na hranilni knjižici C s tolarskim saldom D SIT. Na zapuščinski obravnavi so vse tri dedinje sklenili dedni dogovor in tak dedni dogovor je zapuščinsko sodišče povzelo v sklep o dedovanju.

Proti takšnemu sklepu se je pritožila A zaradi bistvene kršitve določb postopka, zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Pritožnica je dedni dogovor sklenila v zmoti, ker ni vedela za darilno pogodbo, v kateri je bilo darilo dano kot dediščina. Dedinja E je bilo dedno odpravljena in če bi pritožnica zato vedela, takšnega dednega dogovora ne bi sklenila. Dedni dogovor je zato neveljaven in pritožnica predlaga razveljavitev sklepa.

Po 3. odst. 214. čl. Zakona o dedovanju lahko vsi dediči sporazumno predložijo delitev zapuščine, sodišče pa tak sporazum (dedni dogovor) navede v sklepu o dedovanju. Sodišče torej lahko povzame v sklep o dedovanju le sporazum, ki so ga sklenili vsi dediči. V konkretni zadevi so nastopile tri dedinje in vse tri so sklenile (podpisale) dedni dogovor. Obstajali so torej vsi pogoji za to, da je zapuščinsko sodišče sporazum povzelo v sklep o dedovanju. Pritožbeno sodišče je tudi ugotovilo, da je bil sporazum dedinj povzeto v sklep o dedovanju točno v takšni obliki, kot je bil sklenjen. To pomeni, da so bili spoštovani vsi pogoji iz čl. 214/3 Zakona o dedovanju. Zato je pritožba neutemeljena.

Zapuščinsko sodišče pa po čl. 214/3 Zakona o dedovanju nima pravice preizkušati vsebine in veljavnosti sporazuma, saj je sporazum pogodba, ki je v avtonomiji strank. Za pogodbe pa veljajo splošne določbe obligacijskega prava. Če je kateri od dedičev mnenja, da je sporazum iz kateregakoli razloga neveljaven, lahko to uveljavlja v pravdi. V konkretnem primeru se dedinja sklicuje na zmoto (čl. 61 ZOR). To vse pa pomeni, da v zapuščinskem postopku ni mogoče uveljavljati neveljavnosti dednega dogovora. Pritožnica s pritožbo ni uspela, zato sama trpi svoje pritožbene stroške.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 89/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-11-18

preoblikovanje obrtne zadruge v družbo z omejeno odgovornostjo

Tako kot pridobi zadruga pravno in poslovno sposobnost (postane subjekt pravic in obveznosti) šele z vpisom akta o ustanovitvi v sodni register, to tudi preneha biti šele z ustreznim vpisom vanj. Čeprav bi zadruga morala prenehati, pa sodišče ni izvedlo njene likvidacije in je ni izbrisalo iz sodnega registra, še vedno obstaja kot pravna oseba.

Pritožbi se ugodi, sklep registrskega sodišča se razveljavi in se mu zadeva vrne v novo odločanje.

Registrsko sodišče je zavrnilo predlog (za vpis sprememb v sodni register) z dne 3.1.1995. Proti takšnemu sklepu se je pritožil predlagatelj (subjekt vpisa).

Navedel je, da je izpodbijani sklep premalo utemeljen in napovedal obrazložitev pritožbe, ki pa jo je vložil po izteku pritožbenega roka, zato je sodišče druge stopnje ob reševanju pritožbe ni moglo upoštevati.

Predlagatelj je s pritožbo smiselno uveljavljal absolutno bistveno postopkovno kršitev iz 13. tč. 2. odst. 354. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 37. čl. Zakona o nepravdnem postopku (ZNP) in 19. čl. Zakona o sodnem registru (ZSR). Ta pritožbeni razlog sicer ni podan, saj je registrsko sodišče v izpodbijanem sklepu navedlo razloge za svojo odločitev, vendar ti razlogi (zaradi zmotne uporabe materialnega prava) niso pravi.

Potrebno je namreč upoštevati, da tako kot pridobi zadruga pravno in poslovno sposobnost (postane torej subjekt pravic in obveznosti) šele z vpisom akta o ustanovitvi v sodni register, to tudi preneha biti šele z ustreznim vpisom vanj (primerjajte sodbo Vrhovnega sodišča Republike Slovenije z dne 2.4.1997, opr.št. III Ips 12/97). Čeprav bi zadruga morala biti likvidirana, pa sodišče ni izvedlo njene likvidacije niti je ni izbrisalo iz sodnega registra. To pa pomeni, da še vedno obstaja kot pravna oseba (primerjajte sodbo Vrhovnega sodišča Republike Slovenije z dne 27.2.1997, opr.št. III Ips 67/96).

Zato je sodišče druge stopnje na podlagi 3. tč. 39. čl. ZSR pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo registrskemu sodišču (sodniku posamezniku), da (ob upoštevanju predloženih listin) presodi, ali so podani pogoji za vpis preoblikovanja obrtne zadruge v družbo z omejeno odgovornostjo oz. za vpis ustanovitve družbe z omejeno odgovornostjo (96. čl. v zvezi s 26. - 27. čl. Uredbe o vpisu družb in drugih pravnih oseb v sodni register (Uredbe)), v posledici pa tudi za vpis ostalih predlaganih sprememb (o čemer izpodbijani sklep niti nima razlogov).

Uredba o vpisu družb in drugih pravnih oseb v sodni register člen 26,  27,  96,  26,  27,  96.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 788/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-11-19

pritožba zoper sklep o postavitvi izvedenca v izvršilnem postopku

Zoper sklep o postavitvi izvedenca v izvršilnem postopku ni pritožbe.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se izpodbijani sklep potrdi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo ugovor dolžnikov z dne 11.7.1997 zoper sklep In 350/95 z dne 1.7.1997, kajti ugotovilo je, da zoper sklep ni pritožbe niti ugovora.

Proti sklepu se dolžnika pritožujeta in navajata, da pritožba zoper prvotni sklep ni bila dana zato, da bi negirala dolg do upnika, ali da bi negirala postopke sodišča. Podana je bila zaradi novih elementov, ki so nastopili zaradi nepravnih, nekorektnih, nasilniških in divjaških metod, ki sta jih bila dolžnika deležna v preteklih treh letih. V pritožbi nato podrobno navajata, kakšnim postopkom sta bila podvržena in kakšno škodo sta utrpela onadva, pa tudi država in razne firme. Svojo pritožbo sta nato pojasnila in navedla, da je tekst pritožbe nekoliko nejasen in konfuzen ter v neki meri žaljiv do upnika, vendar pa to ni bil njun namen in upnik ne sodi v isti krog kot ostali.

Predmet pritožbe je sklep, s katerim je sodišče prve stopnje zavrglo ugovor proti sklepu, s katerim je odredilo cenitev. Predmet preizkusa pri sodišču drug stopnje je torej samo preizkus sklepa o zavrženju ugovora, ne pa ostale okoliščine, ki jih pritožba navaja. Te so lahko stvar drugih postopkov. Pri preizkusu izpodbijanega sklepa v okviru člena 365/2 ZPP v zvezi s členom 14 ZIP, torej glede morebitnih bistvenih kršitev določb postopka in glede pravilne uporabe materialnega prava, pa je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je odločitev pravilna. Tako je torej sodišče prve stopnje prav ravnalo, ko je ugovor zavrglo. Zoper sklep o postavitvi izvedenca,pa tudi zoper sklep o položitvi predujma, ni pritožbe (glej člen 252 in 262 ZPP ter člen 278 ZPP, vse v zvezi s členom 14 ZIP). Tak pravni pouk je sodišče prve stopnje v sklepu tudi pravilno zapisalo. Ko sta dolžnika vložila pravno sredstvo, je sodišče prve stopnje prav ravnalo, ko ga je zavrglo. Ne glede na zapis na pritožbi bi bilo pravno sredstvo sicer treba šteti kot pritožbo, ne pa ugovor, ki je mogoč le zoper sklep o izvršbi. Vsebinsko pa na stvari to nič ne spremeni. Odločitev je pravilna in jo je treba razumeti tako, da je zavrženo pravno sredstvo. Tako je bilo torej treba pritožbo zavrniti in potrditi pravilno odločitev sodišča prve stopnje (člen 380 točka 2 ZPP v zvezi s členom 14 ZIP).

ZPP (1977) člen 252,  252/1,  262,  278,  278/1,  278/2,  252,  252/1,  262,  278,  278/1,  278/2.  ZIP člen 14,  14.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1374/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-11-12

stroški postopka - pravočasna zahteva za povrnitev stroškov

Določba 7. odst. 164. čl. ZPP se analogno uporablja tudi v primerih, ko je izdana sodba brez glavne obravnave (npr. sodba na podlagi pripoznave, sodba na podlagi odpovedi, ali sodba po 496. čl. ZP).

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog tožnikov za povrnitev pravdnih stroškov kot prepozen.

Zoper ta sklep se zaradi bistvene kršitve določb postopka pritožujeta tožnika in predlagata spremembo, podrejeno pa zavrnitev. Zatrjujeta, da sta toženca z vlogo pripoznala tožbeni zahtevek ter da sodišče te vloge tožnikoma oziroma njuni pooblaščenki ni vročilo. Izven glavne obravnave je izdalo sodbo na podlagi pripoznave ter jo 17.9.1997 vročilo pooblaščenki tožnikov. Ta je nato v 8 dneh (25.9.1997) priglasila stroške postopka. V skladu z določbami 164. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) bi moralo zato sodišče odločati o utemeljenosti zahtevka za povrnitev stroškov postopka.

Pritožba utemeljeno opozarja, da je sodišče prve stopnje zagrešilo bistveno kršitev določb postopka iz 1. odst. 354. čl. ZPP. Res je, da mora stranka zahtevati povrnitev stroškov že v predlogu, o katerem sodišče odloči. Vendar to le takrat, kadar je tako v zakonu predpisano in zato stranka ve (ali bi morala vedeti), da bo o njenem predlogu odločeno brez obravnavanja. Sicer pa lahko zahteva povrnitev stroškov v 15 dneh od takrat, ko zve, da bo sodišče v zadevi odločilo brez poprejšnjega obravnavanja. Določbo 7. odst. 164. čl. ZPP je treba torej analogno uporabiti tudi v situacijah, ko je sodišče izdalo sodbo brez glavne obravnave (sodbo na podlagi pripoznave, sodbo na podlagi odpovedi, ali sodbo po 496. čl. ZPP). S tem, ko je sodišče prve stopnje predlog za povrnitev stroškov postopka zavrglo, je zagrešilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 1. odst.

354. čl. ZPP. Zato je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. tč. 380. čl. ZPP), v katerem bo odločilo o utemeljenosti predloga za povrnitev stroškov postopka.

Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na 3. odst. 166. čl.

ZPP (1977) člen 164,  164/7,  164,  164/7.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 771/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-11-06

predlog za izvršbo - kumulacija izvršilnih sredstev in predmetov izvršbe - litispendenca

Ne moreta teči hkrati izvršilna postopka za poplačilo iste terjatve. Med postopkom pa je mogoče predlagati nov predmet ali sredstvo izvršbe.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se izpodbijani sklep pod tč. 1 potrdi.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ustavilo izvršbo, dovoljeno s sklepom o izvršbi, opr.št. I 80/96 z dne 21.2.1996, ki je postal pravnomočen dne 3.4.1996. Izvršbo je ustavilo v 2. tč. izreka.

Hkrati je sodišče dovolilo predlagano izvršbo z zaznambo, oceno vrednosti in prodajo nepremičnin stvari v lasti dolžnika, to je vl.št.... k.o. S. do 1/2 lastninskega deleža. Hkrati je združilo izvršilni zadevi I 80/96 in I 28/97. Upnica je namreč predlagala nadaljevanje izvršbe na drugem predmetu.

Proti sklepu se pritožuje upnica iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga razveljavitev sklepa pod tč. 1. Navaja, da pravnomočen sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine izpolnjuje vse zakonske pogoje, navedene v 18.čl. ZIP, po katerem velja za izvršljivo sodno odločbo. Na podlagi omenjenega sklepa je upnik vložil povsem nov predlog za izvršbo. Ta bi se moral po upnikovemmnenju voditi samostojno in ločeno od prvotnega izvršilnega postopka. Njegovega predloga za izvršbo ni mogoče šteti le kot predloga za nadaljevanje izvršbe na drugem predmetu.

Odločitev sodišča prve stopnje je pravilna. V delu, s katerim je tožencu naloženo, da poravna terjatev, ima sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine lastnost izvršilnega naslova, na podlagi katerega je mogoče ponovno zahtevati izvršbo (primerjaj čl. 55-a/4 ZIP). Vendar pa v konkretnem primeru te določbe ni mogoče uporabiti tako kot obrazlaga pritožba. Kot izhaja iz podatkov v spisu, je izvršba na podlagi verodostojne listine v zadevi I 80/96 še tekla, ko je upnica vložila nov predlog za izvršbo. Stališče upnice, ki se sklicuje, da gre za nov predlog za izvršbo, bi pomenilo, da bi tekla dva ločena postopka za poplačilo iste terjatve, to pa že zaradi litispendence ne gre (glej čl. 194/3 ZPP v zvezi s čl. 14 ZIP). Sicer pa tudi iz določbe čl. 37 ZIP izhaja, da je nov predlog za izvršbo mogoče vložiti, če upnik med postopkom predlog umakne. Med postopkom pa je mogoče predlagati drug predmet ali sredstvo izvršbe (glej čl.

Tako je bilo torej treba pritožbo zavrniti in potrditi pravilno odločitev sodišča prve stopnje (čl. 368 ZPP v zvezi s čl. 380 tč. 2 in čl. 381 istega zakona in v zezi s čl. 14 ZIP.

ZPP (1977) člen 194,  194/3,  194,  194/3.  ZIP člen 4,  27,  28,  29,  37,  37/3,  55a,  55a/4,  4,  27,  28,  29,  37,  37/3,  55a,  55a/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 798/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-11-19

MEDNARODNO ZASEBNO PRAVO - IZVRŠILNO PRAVO

izvršitev tuje sodne odločbe - priznanje tuje sodne odločbe - predhodno vprašanje

Sodišče lahko samo odloča o priznanju tuje sodne odločbe kot o predhodnem vprašanju. Če tega ne stori, mora prekiniti postopek in upnika napotiti, da vloži predlog za priznanje tuje sodne odločbe.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo izvršilni predlog.

Zoper tak sklep se pritožuje upnik, ki v pritožbi predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njegovi pritožbi ter izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne prvemu sodišču v ponovno odločanje. V pritoži upnik navaja, da si mora sodišče prizadevati, da se postopek opravi brez zavlačevanja in s čim manjšimi stroški, in bi zaradi tega lahko sodišče odstopilo zadevo v reševanje okrožnemu sodišču, da odloči o priznanju tuje sodne odločbe.

Tako naj bi ravnalo v podobnem primeru Okrajno sodišče v Kranju.

Izvršitev odločbe tujega sodišča se sme dovoliti in opraviti, če odločba izpolnjuje z zakonom predpisane pogoje za priznanje (čl.

12 Zakona o izvršilnem postopku - v nadaljnjem besedilu ZIP).

Pogoje in postopek za priznanje tuje sodne odločbe ureja Zakon o ureditvi kolizije zakonov s predpisi drugih držav v določenih razmerjih (Ur.l. SFRJ 43/82 in 72/82; v nadaljnjem besedilu ZUKZ). ZUKZ v petem odstavku čl. 101 določa, da v primeru, če ni bil izdan poseben sklep, lahko vsako sodišče odloča o priznanju te odločbe kot o predhodnem vprašanju, vendar z učinkom le za ta postopek. Ob takih zakonskih določbah so napačni zaključki sodišča prve stopje, da ni pogojev za izvršbo, ker ni bil sprožen postopek za priznanje tuje sodne odločbe. Pritožbi upnika je bilo zaradi tega ugoditi in izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti v ponovno odločanje (čl. 380. tč.

3 ZPP v zvezi s čl. 14 ZIP). V novem odločanju bo moralo sodišče prve stopnje samo rešiti kot predhodno vprašanje, ali so izpolnjeni pogoji za priznanje tuje sodne odločbe (čl. 101/5 Kolizijskega zakona), če pa samo ne bo reševalo predhodnega vprašanja, bo moralo postopek prekiniti (čl. 213/1 tč. 1 ZPP v zvezi s čl. 14 ZIP) in upnika napotiti, da vloži v določenem roku predlog za priznanje sodne odločbe pred pristojnim sodiščem.

Šele po dopolnitvi postopka v nakazani smeri bo mogoče pravilno odločiti v zadevi.

ZUKZ člen 101,  101/5.  ZIP člen 12,  12.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 391/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1997-11-17

ugovor - sodna taksa - sodna taksa za gospodarsko izvršbo - izvršilni stroški

Šele novela zakona o sodnih taksah, ki velja od 27.7.1996 dalje, je uvedla povišano takso tudi za tako imenovano gospodarsko izvršbo.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča I. stopnje opr. št. Ig 915/95-2 z dne 9.5.1995 v izreku o izvršilnih stroških spremeni tako, da se stroški upnika odmerijo na 5.400 sit.

Upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep o dovolitvi izvršbe in sicer v delu, s katerim je prvostopno sodišče odmerilo izvršilne stroške.

Iz izpodbijanega sklepa izhaja, da je prvostopno sodišče upniku priznalo sodno takso za izvršilni predlog in sklep v znesku 8.800,00 sit ter znesek 1000,00 sit za pisarniške stroške. Prav ima pritožba, da je v času nastanka taksne obveze veljala za izv predlog le 50%-na taksa in za izvršilni predlog tudi 50%-na taksa. Šele novela zakona o sodnih taksah, ki velja od 27.7.1996 dalje, je uvedla povišano takso tudi za takozvano gospodarsko izvršbo.

Pritožbeno sodišče je spremenilo prvostopni izrek o odmeri stroškov, in naložilo dolžniku plačilo izvršilnih stroškov z zamudnimi obrestmi od dneva izdaje izvršilnega sklepa to je od 9.5.1995 dalje (20a člen ZIP).

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker niso bili priglašeni.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.