VSM sklep Cpg 666/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-03-03

leasing - zavarovanje nedenarne terjatve - začasna odredba

Dajalec leasinga je obdržal na predmetih leasinga lastninsko pravico, zato ne more zahtevali začasne odredbe za zavarovanje svoje denarne terjatve na podlagi 265. člena ZIP. Leasingodajalec bi lahko, za zavarovanje svojega zahtevka, predlagal začasno odredbo na podlagi 1. ali 2. točke prvega odstavka 268. člena ZIP. Tožeča stranka bo, po eventualni razvezi pogodb, imela zahtevek na vrnitev stvari, zato se začasna odredba, kot jo je predlagala tožeča stranka, pokriva z zahtevkom na vrnitev stvari.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka je s tožbo zahtevala razvezo treh leasing pogodb in plačilo zapadlih obrokov leasinga ter pogodbeno kazen v tolarski protivrednosti 22.498,20 DEM. Predlagala je tudi začasno odredbo za zavarovanje denarne terjatve, in sicer, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki takoj izročiti v hrambo vse predmete po treh sklenjenih leasing pogodbah, sicer jih lahko odvzame tožeča stranka sama in izroči v hrambo, ter prepoved uporabljanja in spreminjanja teh predmetov. Predlog je utemeljila s trditvijo, da obstaja nevarnost, da bo tožena stranka onemogočila ali precej otežila izterjavo, saj kljub razvezi pogodb in večkratnim urgencam tožeči stranki ne vrne predmetov leasinga. Otežena bi bila tudi izterjava eventualnega odškodninskega zahtevka zaradi izgube vrednosti stvari, saj ima tožeča stranka že 211 dni blokiran žiro račun.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo predlog tožeče stranke, za izdajo začasne odredbe, z obrazložitvijo, da tožeča stranka ni uspela izkazati nevarnosti, da bo toženec onemogočil ali precej otežil izterjavo, s tem, da bo svoje premoženje oziroma svoja sredstva odtujil, jih skril ali kako drugače z njimi razpolagal (prvi odstavek 265. člena Zakona o izvršilnem postopku - ZIP). Prav tako vsebina začasne odredbe ne sme biti takšna, da bi se z njeno realizacijo konsumiral tožnikov pravovarstveni interes za vložitev tožbe.

Tožeča stranka se je pravočasno pritožila zoper sklep prvostopnega sodišča, iz vseh pritožbenih razlogov z navedbo, da sta v konkretnem primeru imeli pravdni stranki sklenjen finančni najem, po katerem vsota leasing obrokov predstavlja vrednost sredstev, ki so predmet leasinga. Z uporabo teh predmetov po razvezi pogodbe, tožena stranka nedvomno ravna v smeri zanemarjanja hrambe in vzdrževanja predmetov, saj jih glede na kratek čas amortizacije eksploatira in s tem zmanjšuje njihovo vrednost. Tožena stranka nima drugih sredstev, sposobnih za izvršbo, prav tako nima denarnega dobroimetja na svojem žiro računu, ki je že 211 dni blokiran, zato je očitno, da bo z radikalnim zmanjševanjem vrednosti predmetov onemogočila izterjavo. S predlagano začasno odredbo se le predlaga ohranitev substance predmetov, zato se z njo ne kunsumira tožnikov pravovarstveni interes za vložitev tožbe.

K pravilni odločitvi sodišča prve stopnje pa je še dodati: Iz predloga za izdajo začasne odredbe nedvomno izhaja, da želi tožnica zavarovati bodočo izvršbo za poplačilo denarne terjatve. Zato niso smiselne navedbe o hrambi predmetov, ki so predmet leasinga.

Dajalec leasinga - tožeča stranka, je obdržala na teh predmetih lastninsko pravico, zato ne more zahtevali začasne odredbe za zavarovanje svoje denarne na podlagi 265. člena ZIP. Pritrditi je tudi prvostopnemu sodišču, da bo tožeča stranka, po eventualni razvezi pogodb, imela zahtevek na vrnitev stvari, zato se začasna odredba, kot jo je predlagala tožeča stranka, pokriva z zahtevkom na vrnitev stvari. Tožeča stranka bi lahko za zavarovanje svojega zahtevka predlagala začasno odredbo na podlagi 1. ali 2. točke prvega odstavka 268. člena ZIP, vendar tega ni storila.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker niso bili priglašeni.

ZIP člen 265,  268,  268/1,  268/1-1,  268/1-2,  265,  268,  268/1,  268/1-1,  268/1-2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.