VSM sodba Kp 784/99
Sodna praksa višjih sodišč, 1999-12-23

kazensko materialno pravo - kazensko procesno pravo

povzročitev prometne nesreče iz malomarnosti - odločba o kazenski sankciji - pogojna obsodba

Obdolženec je vozil osebni avto pod močnim vplivom alkohola, zaradi česar je bil nesposoben za varno vožnjo, od te pa ni odstopil, čeprav je pred tem zaradi vinjenosti in utrujenosti že zaspal v vozilu, pot do doma pa bi lahko opravil tudi peš ali na kak drug primeren način.

Pritožbi okrožne državne tožilke se ugodi in sodba sodišča prve stopnje v odločbi o kazenski sankciji spremeni tako, da se obd. A. A.

za kaznivo dejanje po prvem odstavku 325. člena KZ izreče kazen 4 (štiri) mesece zapora.

Obdolženec se oprosti plačila stroškov pritožbenega postopka.

Z uvodoma navedeno sodbo je sodišče prve stopnje obd. A. A. spoznalo za krivega storitve kaznivega dejanja povzročitve prometne nesreče iz malomarnosti po prvem odstavku 325. člena Kazenskega zakonika (KZ) in mu po 50. členu KZ izreklo pogojno obsodbo, s katero mu je določilo kazen šest mesecev zapora in preizkusno dobo treh let. Po četrtem odstavku 95. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP) je obdolženca oprostilo plačila stroškov kazenskega postopka iz 1. do 6. točke drugega odstavka 92. člena ZKP.

Proti tej sodbi se je pritožila okrožna državna tožilka zaradi odločbe o kazenski sankciji. Pritožbenemu sodišču predlaga, da napadeno sodbo spremeni in obdolžencu izreče zaporno kazen.

Pritožba ima prav, da sodišče prve stopnje ni ustrezno ocenilo vseh okoliščin, ki vplivajo na izbiro in odmero kazenske sankcije ter je dalo prevelik poudarek ugotovljenim olajševalnim okoliščinam, premalo pa je upoštevalo težo obravnavanega kaznivega dejanja in stopnjo njegove družbene nevarnosti. Ti se kažeta predvsem v naravi kršitev cestnoprometnih predpisov, ki so bile razlog, da je obdolženec povzročil prometno nezgodo. Obdolženec je vozil osebni avto pod močnim vplivom alkohola, zaradi česar je bil nesposoben za varno vožnjo, od te pa ni odstopil, čeprav je pred tem zaradi vinjenosti in utrujenosti že zaspal v vozilu, pot do doma pa bi lahko opravil tudi peš ali na kak drug primeren način. Do prometne nezgode je prišlo izključno po njegovi krivdi, saj je zapeljal na nasprotni vozni pas in zaprl pot vozniku, ki mu je pravilno pripeljal nasproti. To pa so take okoliščine, ki tudi po oceni pritožbenega sodišča ne dovoljujejo izreka pogojne obsodbe, ki je kazenska sankcija zgolj opozorilne narave. Zato je pritožbeno sodišče ugodilo pritožbi in obdolžencu izreklo kazen štirih mesecev zapora. Pri njeni odmeri je upoštevalo vse tiste olajševalne okoliščine, ki jih je pravilno ugotovilo že sodišče prve stopnje in zato je prepričano, da izrečena kazen ustreza teži storjenega kaznivega dejanja, stopnji obdolženčeve krivde ter vsem drugim, za izbiro in odmero upoštevnim okoliščinam (drugi odstavek 41. člena KZ).

Po obrazloženem je pritožbeno sodišče, ki ni ugotovilo kršitev zakona iz prvega odstavka 383. člena ZKP, na katere je dolžno paziti, o pritožbi okrožne državne tožilke odločilo tako, kot je razvidno iz izreka te sodbe (prvi odstavek 394. člena ZKP).

Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na določbah četrtega odstavka 95. člena in prvega odstavka 98. člena ZKP. Sodišče je obdolženca oprostilo plačila teh stroškov iz enakih razlogov, kot je to storilo sodišče prve stopnje.

KZ člen 41,  41/2,  325,  325/1,  41,  41/2,  325,  325/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.