TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Kp 1224/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-01-14

krajevna pristojnost - okrajno sodišče - sodni okraj

Območje sodnega okraja okrajnega sodišča je območje občine, določeno Zakonom o o postopku za ustanovitev, združitev oziroma spremembo območja občine ter o območjih občin.

Pritožbi zagovornika obdolženega A. S. se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Z v uvodu navedenim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor obdolženčevega zagovornika o krajevni nepristojnosti ter odločilo, da je Okrajno sodišče v K. krajevno pristojno za odločanje v tej kazensk zadevi.

Zoper sklep se je pravočasno, iz pritožbenega razloga bistvene kršitv določb kazenskega postopka (1. točka 370. člena ZKP) pritožil obdolženčev zagovornik in predlagal, da sodišče druge stopnje pritožb ugodi in izpodbijani sklep razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Ob preizkusu izpodbijanega sklepa sodišče druge stopnje ugotavlja, da zagovornik v pritožbi utemeljeno navaja, da so razlogi, iz katerih je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom, zavrnilo ugovor krajevne nepristojnosti, pomanjkljivi in nejasni, saj iz razlogov izpodbijaneg sklepa ni razvidno niti v območje katerega sodnega okraja spada kraj Z..

Po določbi prvega odstavka 26. člena ZKP je krajevno pristojno praviloma sodišče, na območju katerega je bilo kaznivo dejanje storjeno ali poskušano (forum delicti commissi). Po določbi drugega odstavka 26. člena ZKP, pa se zasebna tožba lahko vloži tudi pri sodišču, na območju katerega ima obdolženec stalno ali začasno prebivališče. Iz opisa dejanja v zasebni tožbi izhaja, da naj bi bilo dejanje storjeno v kraju Z., kjer ima po navedbah v zasebni tožbi, kakor tudi v pritožbi, obdolženec tudi bivališče. Po določbi 12. točk prvega odstavka 114. člena Zakona o sodiščih je Okrajno sodišče v K. pristojno za območje sodnega okraja K.; po določbi drugega odstavka istega člena pa za območje sodnega okraja šteje območje občine, določeno z Zakonom o ustanovitvi občin in določitvi njihovih območij.

Glede na navedeno je sodišče druge stopnje pritožbi obdolženčevega zagovornika ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo odločanje. V nadaljnem postopku bo moralo sodišče prve stopnje najprej ugotoviti na območju katere občine je naselje Z., ter glede na to ugotovitev, zatem ponovno odločiti o utemeljenosti ugovora obdolženčevega zagovornika o krajevni nepristojnosti Okrajnega sodišča v K..

ZS člen 114,  114/2,  114,  114/2.  ZKP člen 26,  26/1,  26/2,  26,  26/1,  26/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 694/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-01-16

sodba na podlagi pripoznave - izpodbijanje sodbe na podlagi pripoznave

Po določilu III. odstavka 353. člena ZPP je dovoljeno izpodbijati sodbo na podlagi pripoznave le zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka ali zaradi tega, ker je bila izjava o pripoznavi podana v zmoti ali pod vplivom sile ali zvijače.

Prvostopno sodišče dne 19.9.1997 izdalo sodbo na podlagi pripoznave.

Proti sodbi se je tožena stranka pravočasno pritožila, češ da ni ničesar dolžna tožeči stranki.

Po določilu III. odstavka 353. člena ZPP je dovoljeno izpodbijati sodbo na podlagi pripoznave le zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka ali zaradi tega, ker je bila izjava o pripoznavi podana v zmoti ali pod vplivom sile ali zvijače.

Pritožba torej ni dovoljena in jo je pritožbeno sodišče po členu 367 ZPP zavrglo.

ZPP (1977) člen 331,  353,  353/3,  331,  353,  353/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sodba Cpg 453/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-01-13

Samo pridobitev stvari v posest na zakonit način nudi upniku pridržno pravico - 287. člen ZOR.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Pravdni stranki nosita vsaka svoje pritožbene stroške.

Tožeča stranka je zahtevala od tožene stranke izročitev pisarniške opreme navedene v tožbi. Po opravljeni glavni obravnavi je sodišče prve stopnje s sodbo ugodilo tožbenemu zahtevku in toženi stranki naložilo plačilo pravdnih stroškov.

Tožena stranka je v pravočasni pritožbi iz vseh pritožbenih razlogov ponovila navedbe, ki jih je podala pred sodiščem prve stopnje ,in sicer, da ima denarno terjatev zoper tožečo stranko in zato pridržno pravico na pisarniški opremi tožeče stranke, ki je v njeni posesti.

Tožeča stranka je v odgovoru na pritožbo predlagala zavrnitev le-te.

Sodišče druge stopnje je preizkusilo prvostopno sodbo v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri tem preizkusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da pritožba ni utemeljena in sicer iz naslednjih razlogov: Prvostopno sodišče je pravilno ugotovilo dejansko stanje in sicer, da je tožena stranka prišla v posest dolžnikove pisarniške opreme brez pravne podlage. Tožeča stranka je v tožbi navedla, da ji je biv. TS M. s sklepom opr. štev. II R 18/93 z dne 17.2.1993 naložilo izprazniti poslovni prostor na P.c. 3-5 v M. ter ga praznega izročiti toženi stranki. Slednja pa je že 6.1.1993 odstranila pisarniško opremo tožeče stranke in je do danes noče izročiti tožnici. Tožena stranka tem navedbam tožnice ni oporekala in tudi ni sodišču izkazala, da je prišla v posest navedenih stvari na zakonit način.

Samo taka detencija pa nudi upniku pridržno pravico - 287. člen ZOR.

Prvostopno sodišče je torej pravilno ugotovilo dejansko stanje in pravilno uporabilo materialno pravo. Kršitev postopka sodišče ni storilo.Iz navedenih razlogov je pritožba tožene stranke neutemeljena.

Izrek o pritožbenih stroških pritožnika - tožene stranke temelji na določilu člena 166/I v zvezi s členom 154/I ZPP, saj s pritožbo ni uspela. Pritožbeni stroški tudi ne gredo tožeči stranki, ki je v odgovoru na pritožbo le povzela dejanska in pravna stališča prvostopne sodbe in zato stroški niso bili potrebni - 155. člen ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 671/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-01-21

vrnitev v prejšnje stanje - subjektivni razlogi na strani stranke

Subjektivni razlogi, ki jih je zakrivila stranka, ne morejo biti opravičeni razlogi za vrnitev v prejšnje stanje. To velja tako za napake administracije stranke, kakor tudi za napake v poslovanju odvetniške pisarne. Zato je napako tožnice oziroma njenega odvetnika, ki ni zagotovil zastopanja na vseh narokih, ki so bili praktično ob istem času razpisani, šteti kot subjektivno napako na strani tožnice.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopno sodišče je zavrnilo predlog tožeče stranke za vrnitev v prejšnje stanje. Zoper ta sklep je tožeča stranka vložila pravočasno pritožbo, v kateri navedla, da je imel njen pooblaščenec tisti dan bolniški stalež, vendar je hotel pristopiti na vse razpisane obravnave. Sodišče ni upoštevalo bolezni ter neutemeljeno obrazložilo svojo odločbo z možnostjo substitucije.

Sodišče prve stopnje je utemeljeno zaključilo, da zdravstvene težave niso bile vzrok za izostanek z naroka. Pooblaščenec se je namreč udeležil obravnave v zadevi opr. štev. I Pg 126/95 z začetkom ob 9.15 uri in zaključkom ob 9.35 uri. Tako je očitno, da ni mogel pristopiti na narok v tej zadevi, ki se je pričel ob 9.30 uri, temveč je pristopil šele v nasledni pravdni zadevi opr. štev. II Pg 153/95 ob 9.40 uri. Pooblaščenec je pravočasno prejel vabilo in bi glede na tako strnjene naroke in glede na profesionalne odvetniške izkušnje moral poiskati substituta za zastopanje.

Subjektivni razlogi, ki jih je zakrivila stranka, ne morejo biti opravičeni razlogi za vrnitev v prejšnje stanje. To velja tako za napake administracije stranke, kakor tudi za napake v poslovanju odvetniške pisarne. Zato je napako tožnice oziroma njenega odvetnika, ki ni zagotovil zastopanja na vseh narokih, ki so bili praktično ob istem času razpisani, šteti kot subjektivno napako na strani tožnice.

Torej ne gre za opravičljiv razlog in je prvostopno sodišče utemeljeno zavrnilo predlog za vrnitev v prejšnje stanje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Cp 1006/97
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-02-11

Če so stranke sklenile sodno poravnavo glede obveznosti plačila stroškov, sodišču pa je prepuščena le odmera višine, potem je možno stroške priglasiti tudi izven naroka, na katerem je bila sklenjena poravnava. Sodna poravnava je samostojen izvršilni naslov, zato glede njene vsebine izven pravde ni mogoče drugače odločiti.

Pritožba tožene stranke se z a v r n e kot neutemeljena in se p o- t r d i sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče odmerilo pravdne stroške v višini A in jih naložilo v plačilo toženi stranki. Sodišče se je pri odmeri sklicevalo na sklenjeno sodno poravnavo, iz katere izhaja dolžnost tožene stranke povrniti stroške tožeči stranki.

Proti takšnemu sklepu se je pritožila tožena stranka zaradi kršitev določb postopka. V pritožbi trdi, da bi morala tožeča stranka stroškovnik vložiti že na obravnavi 13. 12. 1995, saj je treba stroške priglasiti do konca glavne obravnave. Obravnava se je končala s sklenitvijo sodne poravnave. Predlaga razveljavitev sklepa.

Po čl. 164/3 Zakona o pravdnem postopku mora stranka zahtevati stroške do konca glavne obravnave, toda to pravilo velja, če se pravda konča z odločbo sodišča. V konkretnem primeru sodišče ni odločalo, ampak je bila sklenjena sodna poravnava glede obveznosti povrnitve stroškov. Po sodni poravnavi pa je bilo dolžno o višini stroškov odločiti sodišče.

To pomeni, da je bil temelj glede obveznosti plačila stroškov določen s sodno poravnavo. Nastopila je podobna situacija,kot če bi bil izdan sklep o obveznosti plačila stroškov.

Sodna poravnava je samostojen izvršilni naslov in dokler velja, o obveznosti plačila stroškov ni mogoče drugače odločiti.Tožena stranka pa ne trdi,da razpolaga s pravnomočno odločbo o razveljavitvi sodne poravnave.

To pomeni, da stroškovnik ni bil vložen prepozno v smislu čl. 164/3 ZPP. Na osnovi veljavne sodne poravnave je sodišče odločilo samo še o višini stroškov.

Tožena stranka pa ni izpodbijala same odmere stroškov.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 76/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-02-06

Stečajni upnik nima pravice zahtevati povrnitve stroškov, ki so mu nastali v zvezi z udeležbo v stečajnem postopku, ker stečajni upnik ni stranka v smislu pravdnega postopka. Zato določb ZPP o stroških ni mogoče uporabiti v stečajnem postopku. V stečajnem postopku le-ta določa povrnitev stroškov le tistim stečajnim upnikom, ki so člani upniškega odbora - 89. člen ZPPSL. Strošek prijave tudi ni upniška terjatev, ki bi jo lahko stečajni upravitelj na naroku za preizkus - priznal. Terjatve stečajnih upnikov so le tiste terjatve, ki so obstojale pred začetkom stečajnega postopka, kasneje nastale terjatve pa so lahko stroški stečajnega postopka. Med te ne spadajo stroški, ki so nastali stečajnemu upniku zaradi udeležbe v stečajnem postopku.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Stečajni upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je zahtevek upnika na povrnitev stroškov prijave terjatve - zavrnilo. V pritožbi je navedel, da iz določila o taksni obvezi za prijavo terjatve izhaja, da se tudi o upnikovih stroških uporablja zakon o pravdnem postopku.

Stečajni upnik nima pravice zahtevati povrnitve stroškov, ki so mu nastali v zvezi z udeležbo v stečajnem postopku, ker stečajni upnik ni stranka v smislu pravdnega postopka. Zato določb ZPP o stroških ni mogoče uporabiti v stečajnem postopku. Slednji je po svoji pravni naravi nepravdni postopek za katerega velja, da udeleženci trpijo svoje stroške, razen če zakon določa drugače - 35. člen zakona o nepravdnem postopku. V stečajnem postopku le-ta določa povrnitev stroškov le tistim stečajnim upnikom, ki so člani upniškega odbora - 89. člen ZPPSL. Strošek prijave tudi ni upniška terjatev, ki bi jo lahko stečajni upravitelj na naroku za preizkus - priznal. Terjatve stečajnih upnikov so le tiste terjatve, ki so obstojale pred začetkom stečajnega postopka, kasneje nastale terjatve pa so lahko stroški stečajnega postopka. Kot je že zgoraj navedeno, pa med te ne spadajo stroški, ki so nastali stečajnemu upniku zaradi udeležbe v stečajnem postopku.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih pritožnik ni priglasil.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 184/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-02-25

pooblastilo za pravdo - obseg odvetnikovega pooblastila - pooblastilo za izvršbo ali zavarovanje

Na podlagi strankinega pooblastila za pravdo ima odvetnik pravico zahtevati izvršbo ali zavarovanje, zato v takem primeru v izvršilnem postopku na aktivni strani posebno pooblastilo odvetniku ni potrebno.

Pritožbi se ugodi, sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Prvostopno sodišče je s sklepom zavrglo predlog za izvršbo z obrazložitvijo, da upnikov pooblaščenec v določenem 8-dnevnem roku ni predložil pooblastila.

Proti temu sklepu se pritožuje upnik in uveljavlja pritožbena razloga zmotne oziroma nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in bistvene kršitve določb postopka. V pritožbi navaja, da je upnik dne 27.1.1998 s priporočeno pošiljko poslal pooblastilo za pooblaščenca z dne 16.1.1998. Ker je bil izpodbijani sklep izdan istega dne, odpravljen pa 29.1.1998, je očitno prišlo do nesporazuma. Dan oddaje priporočene pošiljke na pošti se šteje kot dan predložitve pooblastila sodišču, zato je sklep o zavrženju sodišče izdalo preuranjeno.

Ne glede na pritožbene trditve je pritožbeno sodišče ob preizkusu izpodbijanega sklepa (2. odstavek 365. člena ZPP v zvezi s 381. členom ZPP in v zvezi s 14. členom ZIP) ugotovilo, da je prvostopno sodišče zmotno uporabilo materialno pravo. Napačno je namreč presojalo materialno-pravne določbe 95. člena ZPP o obsegu odvetnikovega pooblastila. Upnikov pooblaščenec odvetnik I.M. je zastopal upnika v pravdi pred Delovnim in socialnim sodiščem v Ljubljani v zadevi opr.štev. I Pd 1833/94, zaradi odškodnine, iz katere izvira sodba, ki je v tem izvršilnem postopku izvršilni naslov. Na podlagi pooblastila za pravdo ima odvetnik po 2. točki 1. odstavka 95. člena ZPP pravico zahtevati izvršbo ali zavarovanje in opravljati vsa dejanja, ki so potrebna v tem postopku. Po samem zakonu je torej obseg odvetnikovega pooblastila za pravdo takšen, da lahko zastopa upnika v izvršilnem postopku in torej v tem postopku na aktivni strani posebno pooblastilo ni potrebno. To pa pomeni, da je prvostopno sodišče po nepotrebnem zahtevalo predložitev odvetnikovega pooblastila, saj je za to dejanje zadoščalo strankino pooblastilo, dano v predhodnem pravdnem postopku. Ob pravilni presoji 95. člena ZPP je torej predlog za izvršbo vložen z ustreznim pooblastilom, zato ni bilo podlage za zavrženje predloga, kot je storilo prvostopno sodišče v izpodbijanem sklepu. Glede na to je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in vrnilo zadevo sodišču prve stopnje v novo odločanje (3. točka 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP).

ZPP (1977) člen 95,  95/1,  95/1-2,  98,  98/1,  95,  95/1,  95/1-2,  98,  98/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 73/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-02-06

stečaj - prerekanje terjatve - vsebina sodbe

O istem procesnem dejanju - prerekanju stečajnega upravitelja je sodišče izdalo dva sklepa - zoper oba je upnik vložil pravočasni pritožbi. Ta okoliščina pa ne predstavlja kršitve postopka, saj stranka s tem ni bila prikrajšana v nobeni procesni ali materialnopravni pravici in predstavljata oba odpravka isto odločitev sodišča.

Pritožbi se ugodi in se sklep opr. štev St 13/96 na red. štev. 183 in 381 z dne 20.5.1997 razveljavi ter vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Stečajni upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je upnika zaradi ugotovitve obstoja dela prijavljene terjatve - zneska 8,207.358,21 sit napotilo na pravdo. V pritožbi je stečajni upnik navedel, da iz sklepa o napotitvi ni razvidno za katere izmed več terjatev mora sprožiti ugotovitveni postopek ter da je za isto napotitev sprejel dva sklepa in je zoper oba vložil pritožbi.

Iz zapisnika o naroku za preizkus upniških terjatev, ki je bil opravljen dne 20.5.1997 je razvidno, da je stečajni upravitelj prerekal del prijavljene terjatve in sicer v znesku 8,207.358,21 sit.

O istem procesnem dejanju - prerekanju stečajnega upravitelja je sodišče izdalo dva sklepa (na red. štev. 183 in red. štev. 381) - zoper oba je upnik vložil pravočasni pritožbi. Ta okoliščina pa ne predstavlja kršitve postopka, saj stranka s tem ni bila prikrajšana v nobeni procesni ali materialnopravni pravici in predstavljata oba odpravka isto odločitev sodišča.

Pač pa ima pritožba prav, da izpodbijani sklep nima potrebnih razlogov, glede na dejstvo, da je pritožnik v svoji prijavi terjatve v skupnem znesku 34,428.456,93 sit priložil seznam posameznih carinskih terjatev. Ta seznam, priključen prijavi na red. štev 64 spisa prijavljenih terjatev, obsega na 27 straneh na desetine posameznih terjatev. Ob delnem priznanju oziroma prerekanju skupnega zneska ni jasno za katere terjatve je potreben ugotovitveni postopek.

Po določilu 15. člena ZPPSL se v stečajnem postopku smiselno uporabljajo določila pravdnega postopka tako tudi določbe o vsebini sodbe oziroma sklepa ter kršitvah postopka. V tem primeru so razlogi nejasni in pomanjkljivi, kar predstavlja kršitev procesnega zakona.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 97/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-02-10

stečaj - terjatve delavcev - zamudne obresti od neizplačanih plač

Gramatikalna razlaga določila 2.odst. 160 člena ZPPSL pomeni, da lahko stečajni upravitelj izračuna za vse bivše delavce del priznane terjatve v enakem in absolutnem znesku - torej v višini treh izhodiščnih plač po kolektivni pogodbi. Višina te privilegirane terjatve ni odvisna od daljše ali krajše plačilne zamude in višine obresti.

Pritožbe se zavrnejo kot neutemeljene in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Stečajni upniki - bivši delavci stečajnega dolžnika so se pravočasno pritožili zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je dovolilo izplačilo neizplačnih osebnih dohodkov do višine izhodiščnih plač po kolektivni pogodbi. V pritožbi so navedli, da so privilegirana terjatev tudi obresti od glavne terjatve.

Prvostopno sodišče je pravilno odločilo s sklepom (in ne z odredbo), saj je odločilo o delu upniških terjatev, ki imajo priviligiran status po 160. členu Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Ur.l.RS št.67/93 - v nadaljevanju ZPPSL). Pri tem je tudi pravilno uporabilo materialni zakon. Gramatikalna razlaga določila 2.odst. 160 člena ZPPSL pomeni, da lahko stečajni upravitelj izračuna za vse bivše delavce del priznane terjatve v enakem in absolutnem znesku - torej v višini treh izhodiščnih plač po kolektivni pogodbi. Višina te privilegirane terjatve ni odvisna od daljše ali krajše plačilne zamude in višine obresti. Do enakega zaključka lahko pridemo tudi z razlago zakonodajalčevega namena - namreč, da se za vse bivše delavce v enaki meri olajša socialna stiska v času do glavne razdelitve stečajne mase - vsi dobijo poplačan del prijavljene in priznane terjatve v enaki višini treh izhodiščnih plač po kolektivni pogodbi. S tem tudi odpade sporno vprašanje (ki se lahko reši le v pravdi), od kdaj tečejo zamudne obresti.

Res so obresti akcesorna obveznost, ki deli usodo glavne terjatve. To bi prišlo do veljave v primeru, da je delodajalec- stečajni dolžnik z zamudo izplačeval plače. Delavci bi priglasili kot upniško terjatev - natekle zamudne obresti. V takem primeru bi bile tudi obresti deležne privilegija iz 160. člena ZPPSL.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 103/98
Sodna praksa višjih sodišč, 1998-02-10

stečaj - upniški odbor - kontrola dela stečajnega upravitelja

Kontrolo nad potekom stečaja nad stečajnim dolžnikom morajo izvajati upniki tega stečajnega dolžnika, vendar v okvirjih, ki jih nudi zakon. Procesne pravice kontrole dela stečajnega upravitelja pa pridobijo stečajni upniki predvsem z ustanovitvijo upniškega odbora, ki izvaja kontrolno funkcijo skladno z 88. členom ZPPSL.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Stečajni upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je dovolilo izplačilo 70%-ov neizplačnih osebnih dohodkov do višine izhodiščnih plač po kolektivni pogodbi, torej privilegiranih terjatev stečajnih upnikov - bivših delavcev stečajnega dožnika. V pritožbi je navedel, da se pritožuje zato, ker v izpodbijanem sklepu ni ničesar navedeno o "preostanku terjatve upnikov iz naslova neizplačanih plač". V nadaljevanju pa pritožba obširno navaja, kako stečajni dolžnik preliva sredstva drugega stečajnega dolžnika za polačilo svojih dolgov.

Prvostopno sodišče je pravilno odločilo s sklepom (in ne z odredbo), saj je odločilo o delu upniških terjatev, ki imajo privilegiran status po 160. členu Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Ur.l.RS št.67/93 - v nadaljevanju ZPPSL).Iz obrazložitve tega sklepa izhaja, da se v taki višini opravi izplačilo, ker v dosedanji fazi vnovčevanja stečajne mase, za izplačilo v 100%-nem obsegu še ni sredstev. Glede izplačila upniških terjatev nad tremi izhodiščnimi plačami, pa bo stečajni senat obvestil upnike z načrtom glavne razdelitve stečajne mase.

V pritožbi zoper sklep o delnem izplačilu privilegiranih upniških terjatev pritožnik v nobenem primeru ne more uspešno uveljavljati nadaljnih razlogov, ki se nanašajo na "prelivanje" stečajne mase. Ker pritožba navaja "prelivanje" sredstev v korist stečajne mase iz katere bo poplačan pritožnik, tudi nima ustreznega pravneg interesa.

Kontrolo nad potekom stečaja nad T.G.V. d.o.o. M. - v stečaju morajo izvajati upniki tega stečajnega dolžnika, vendar v okvirjih, ki jih nudi zakon. Procesne pravice kontrole dela stečajnega upravitelja pa pridobijo stečajni upniki predvsem z ustanovitvijo upniškega odbora, ki izvaja kontrolno funkcijo skladno z 88. členom ZPPSL.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.