VSK sklep Cpg 190/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-05-16

Če pomorska terjatev ne bremeni zaustavljene ladje, ampak neko drugo ladjo, osebni dolžnik terjatve pa ni lastnik zaustavljene ladje, se ta ladja ne more zaustaviti z začasno odredbo z zaustavitvijo ladje.

Tako pritožba tretje osebe kot pritožba dolžnika se zavrneta kot neutemeljeni in v celoti p o t r d i izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje tretjega MUHIEDDINE SHIPPING CO. Tartous - Syria napotilo, da v roku 30 dni začne zoper upnika pravdo, da je začasna odredba na ladjo Muhieddine I nedopustna, ugovoru dolžnika pa ugodilo in začasno odredbo z dne 20.3.1996 razveljavilo ter ladji Muhieddine I dovolilo izplutje, postopek v zvezi z začasno odredbo pa ustavilo. Obenem pa je upniku naložilo, da je dolžan plačati dolžniku 159.600,00 SIT stroškov postopka v roku 8 dni pod izvršbo.

Zoper ta sklep se v delu, v katerem je napoten na pravdo pritožuje tretji po svojem pooblaščencu odv. S.K. iz Kopra iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odst. 353. čl. ZPP in predlaga spremembo sklepa, tako da se začasna odredba izreče za nedopustno. V pritožbi navaja, da ni bilo nobenih razlogov za zaustavitev ladje, ki je last tretjega dolžnika. Vsekakor bi sodišče prve stopnje moralo, če je že razveljavilo začasno odredbo, odločiti tudi o stroških tretjega dolžnika in mu jih priznati v breme upnika.

Zoper sklep, s katerim je začasna odredba razveljavljena in ladji dovoljeno izplutje, pa se pritožuje tudi upnik po svojem pooblaščencu iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga, naj sodišče prve stopnje sklep razveljavi ter ugovor dolžnika kot neutemeljen zavrne, podrejeno pa, da izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. V pritožbi navaja, da sta prva in druga točka izpodbijanega sklepa med seboj v nasprotju, saj je s prvim delom sklepa sodišče prve stopnje postopek dejansko prekinilo oz. odložilo, v drugem delu pa ga je ustavilo. Nepravilno je ravnalo sodišče prve stopnje tudi, ko je ladjo takoj izpustilo, saj dejansko pritožba zadrži izvršitev sklepa. Prav tako je sodišče prve stopnje nepravilno uporabilo materialno pravo in sicer določila 982. čl. Zakona o pomorski in notranji plovbi. Iz teh določil izhaja, da je možno zaustaviti tako ladjo, katere lastnik je oseba, ki je osebni dolžnik, kot tudi ladjo, katere osebni dolžnik je le zakupnik ali naročnik.

Tako pritožba tretjega kot pritožba dolžnika sta neutemeljeni.

K pritožbi tretjega: Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je glede ugovora tretjega zoper sklep o začasni odredbi sodišče prve stopnje odločilo v skladu s 1. odst. 57. čl. ZIP v zv. z 244. čl. ZIP. Po 244. čl. ZIP se določbe zakona o izvršbi smiselno uporabljajo tudi za zavarovanje, če ni v delu, ki ureja zavarovanje, drugače določeno. Ker posebnih določb o ugovoru tretjega zoper sklep o začasni odredbi v zakonu ni, je potrebno uporabiti določila 56. do 58. čl. ZIP, kar je sodišče prve stopnje tudi pravilno storilo. Za kakšno drugačno ravnanje v zakonu ni podlage, je pa seveda res, da je glede na naravo začasne odredbe z zaustavitvijo ladje glede tretjega podana le skromna možnost, da bi, dokler začasna odredba traja, spor pripeljal do konca. Vendar pa glede na izrecna določila zakona, kako je treba postopati z ugovorom tretjega zoper sklep o začasni odredbi, pritožbeno sodišče meni, da je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno in je zato pritožbo tretjega zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo v tem delu izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

K pritožbi dolžnika: Pritožbeno sodišče tudi meni, da v samem sklepu sodišča prve stopnje ni zatrjevanega nasprotja, na katero meri dolžnik v svoji pritožbi. V prvi točki je sodišče prve stopnje tretjo osebno napotilo naj začne zoper upnika ustrezno pravdo, da je začasna odredba na ladjo nedopustna, v drugem pa je posebej obravnavalo ugovor dolžnika in mu ugodilo ter začasno odredbo razveljavilo. Drugače glede na določila ZIP sodišče prve stopnje tudi ni moglo postopati. Kar pa se tiče same odločitve o tem, ali je ugovor dolžnika zoper sklep o začasni odredbi utemeljen ali ne, to je, ali je bilo ladjo Muhieddine I za terjatve zoper dolžnika dopustno zaustaviti, pa se pritožbeno sodišče strinja tako z dejanskimi kot pravnimi zaključki sodišča prve stopnje. Ne glede na to, ali je potrebno za predmetni primer uporabiti naše pravo, to je določbe 982. čl. ZPNP, ali pa posebne določbe mednarodne konvencije o začasnem zaustavljanju ladij, sklenjene v Bruslju 1952, pogodbenici te konvencije pa sta tako Republika Slovenija kot Sirija, katere zastavo vije zaustavljena ladja, pa je po določbah obeh predpisov stališče, da v konkretnem primeru ladje za terjatve, ki jih ima upnik zoper dolžnika, ni bilo mogoče zaustaviti, pravilno. Res je, da se za terjatve, ki bremenijo osebnega dolžnika, lahko zaustavi ne le tista ladja, ki je obremenjena s temi terjatvami, ampak tudi druga ladja, ki je last istega osebnega dolžnika. V konkretnem primeru pa se pomorske terjatve, zaradi katerih je bila ladja Muhieddine I zaustavljena, ne nanašajo na to ladjo, ampak na druge ladje.

Ladja Muhieddine I bi bila lahko za take pomorske terjatve zaustavljena le, če bi bil dolžnik, ki je osebni dolžnik teh pomorskih terjatev, tudi lastnik ladje Muhieddine I, kar pa ni izkazano. Zato ladjo Muhieddine I za terjatve, ki jih ima upnik zoper dolžnika res ni bilo mogoče zaustaviti, celo v primeru ne, če bi bilo izkazano, da je dolžnik zakupnik te ladje. Iz vseh navedenih razlogov je pritožbeno sodišče pritožbo dolžnika zavrnilo in v izpodbijanem delu potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.