TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep Cpg 73/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-03-12

ugovor - izvršba na podlagi verodostojne listine - umik ugovora

Umika ugovora zoper zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine ni mogoče preklicati, ker je pravnomočnost izvršilnega sklepa nastopila po zakonu in ni več v dispoziciji strank.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine, s katerim je bilo dolžniku - toženi stranki naloženo plačilo 2,198.260,30 sit spp, je tožena stranka v celoti ugovarjala. Tekom sledečega pravdnega postopka je tožeča stranka umaknila tožbo za del glavnice 1,000.000,00 sit, tožena stranka pa svoj ugovor glede preostalega dela glavnice in celotnih pripadkov. Zoper sklep, s katerim je sodišče vzelo na znanje umik ugovora in vzdržalo izvršilni sklep v naložitvenem delu v veljavi, se je tožena stranka pravočasno pritožila in v pritožbi navedla, da je še pred pravnomočnostjo tega sklepa plačala tudi glavnico 1,198.260,30 sit in zato predlaga razveljavitev sklepa pod točko I izreka.

Ugovor odloži pravnomočnost izvršilnega sklepa, s katerim je dolžniku naloženo plačilo, do odločitve sodišča po izvedenem pravdnem postopku. Sodišče po ugovoru skladno s določili 55a člena ZIP uvede pravdni postopek, kot pri ugovoru zoper plačilni nalog. Če toženec umakne ugovor, postane izvršilni sklep v ugovarjanem delu pravnomočen ex tunc. Zato ima ugotovitev sodišča v izpodbijanem sklepu, da je ostal sklep o izvršbi zaradi umika ugovora v veljavi - le deklaratoren značaj. Umika ugovora zoper zoper sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine ni mogoče preklicati, ker je pravnomočnost izvršilnega sklepa nastopila po zakonu in ni več v dispoziciji strank. Zgolj podredno je dodati, da v kolikor tožnica ne bi upoštevala zatrjevanega plačila in predlagala izvršbo tudi ta znesek, bi toženka v izvršbi lahko ugovarjala po 8. točki 50. člena ZIP.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker niso bili priglašeni.

ZPP (1977) člen 349,  349/3,  349,  349/3.  ZIP člen 50,  50/1,  50/1-8,  55,  50,  50/1,  50/1-8,  55.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 523/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-03-20

Po Uredbi o vpisu družb in drugih pravnih oseb v sodni register (Ur.l. RS 20/94) je predlogu za vpis prenehanja družbe po skrajšanem postopku potrebno priložiti tudi notarsko overjeno izjavo vseh delničarjev, da so poplačane vse obveznosti družbe, da so urejena vsa razmerja z delavci in da prevzemajo obveznosti plačila morebitnih preostalih obveznosti družbe.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Predlagatelj se je pravočasno pritožil zoper sklep o zavrženju predloga za vpis prenehanja gospodarske družbe po skrajšanem postopku v sodni register. V pritožbi je navedel, da je notarski zapis nadomestil sodno overjen zapis, kar mora zadoščati in je tolmačenje v izpodbijani odločbi formalistično.

Najprej je potrebno ugotoviti, da bi prvostopno sodišče ob navedenih razlogih v izpodbijanem sklepu in od pravilni uporabi določil 30. in 35. člena Zakona o sodnem registru (Ur.l. RS št. 13/94 - v nadaljevanju ZSR) moralo predlog za vpis zavrniti, saj ne gre za pomanjklivosti procesnih predpostavk iz 29. člena cit zakona. Vendar predlagatelj nima pravnega interesa za tako spremembo prvostopne odločbe, ki tudi ne bi pripeljala do vpisa v sodni register.

Po notarju oz. začasno z uporabo 587. člena ZGD po odvetniku overjeno izjavo, ne more nadomestiti listina, ker je sodišče overilo samo podpise družbenikov. Poleg tega v predloženi izjavi ni najti zapisa, da družbeniki prevzamejo obveznost plačila morebitnih preostalih obveznosti družbe.

Zato so pritožbena izvajanja o formalistični uporabi zakona napačna.

ZSReg člen 29,  30,  35,  29,  30,  35.  Uredba o vpisu družb in drugih pravnih oseb v sodni register člen 25,  38,  25,  38.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep R 13/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-03-15

Po še veljavnem Zakonu o pravdnem postopku (Ur.l. SFRJ št. 4/77 - 35/91) v sporih med domačimi osebami temeljijo pravila za gospodarski spor na personalnem kriteriju iz 489. člena, kavzalnem kriteriju iz 489a člena in mešanem kriteriju iz 491. člena. Kriteriji za določitev gospodarskega spora so taksativno našteti - torej jih ni dovoljeno širiti.

Za odločanje o tožbi in predlogu začasne odredbe je stvarno pristojno okrožno sodišče.

Okrajno sodišče se je izreklo za stvarno nepristojno sodišče v zvezi s tožbo zaradi motenja posesti in predlagano začasno odredbo. V razlogih sklepa je navedlo, da gre za gospodarski spor, za katerega je pristojno okrožno sodišče. Slednje sodišče je sprožilo kompetenčni spor.

Temeljno je vprašanje, ali je spor po vloženi tožbi zaradi motenja posesti šteti kot gospodarski spor. Po še veljavnem Zakonu o pravdnem postopku (Ur.l. SFRE št. 4/77 - 35/91) v sporih med domačimi osebami temeljijo pravila za gospodarski spor na personalnem kriteriju iz 489. člena, kavzalnem kriteriju iz 489a člena in mešanem kriteriju iz 491. člena. Kriteriji za določitev gospodarskega spora so taksativno našteti - torej jih ni dovoljeno širiti.

V konkretnem primeru, kjer gre za spor med dvema fizičnima osebama, ki nista imetnika obratovalnic in sospornikom na toženi strani - gospodarsko družbo, ni mogoče podrediti procesnega razmerja nobenemu izmed naštetih kriterijev.

Ko gre za spor med družbeniki gospodarske družbe Zakon o gospodarskih družbah v vseh primerih določa za ureditev njihovih medsebojnih razmerij - sodišče. Odgovor na vprašanje, katero sodišče je pristojno v določenem sporu, pa je iskati v določilih zakona o pravdnem postopku ter nato v določilih 99. in 101. člena Zakona o sodiščih.

ZPP (1977) člen 489,  489a,  491,  489,  489a,  491.  ZS člen 99,  101,  99,  101.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 423/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-03-20

Če družbena pogodba določa, da se njena vsebina lahko spremeni samo s soglasjem vseh družbenikov v pismeni obliki, sklepi o spremembi družbene pogodbe, ki niso sprejeti v takšni obliki, niso veljavni.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da se predlog za vpis sprememb dejavnosti in poblastil zastopnika z a v r n e.

Družbenik A.A. se je pravočasno pritožil zoper sklep sodišča prve stopnje, ki je na predlog gospodarske družbe vpisalo spremembe dejavnosti in poblastil poslovodje B.B. V pritožbi je navedel, da izpodbija sklep v celoti, ker temelji na neveljavnih spremembah družbene pogodbe.

Prvostopno sodišče je dne 20.12.1990 vpisalo v sodni register firmo CD na podlagi družbene pogodbe, ki jo je sklenila poleg treh fizičnih oseb tudi pravna oseba EF. V 21. členu te pogodbe je določeno, da se spremembe družbene pogodbe opravijo v pismeni obliki na način, kot je bila zapisana ta pogodba - to pa pomeni, da morajo s spremembo soglašati vsi družbeniki. Tako določilo je veljavno tudi po sedaj veljavnem določilu 5. odstavka 409. člena in je dopustna glede na 1.odst. 450. člena ZGD.

Iz podatkov registrskega spisa oziroma doslej vpisanih sprememb izhaja, da nobene spremembe ni pismeno izjavil družbenik EF.

Pritožbeno sodišče je s poizvedbami v sodnem registru v Murski Soboti ugotovilo (enako pa izhaja tudi iz pritožbe in odgovora na pritožbo), da je imenovana pravna oseba po zaključenem postopku prisilne poravnave in sklepu sodišča dne 18.6.1992 - prenehala obstojati, njene pravice in obveznosti pa so prevzele tri družbe. Navedena pravna oseba kot družbenik oziroma njegovi pravni nasledniki tudi niso bili vabljeni na sestanke skupščine družbenikov - zato sklepi niso veljavni glede na 11. člen družbene pogodbe, oziroma, po uveljavitvi zakona o gospodarskih družbah, niso veljavni glede na 443. člen ZGD.

Zgolj podredno je še dodati, da lahko gospodarska družba prilagodi svoje poslovanje določilom zakona o gospodarskih družbah tudi po poteku zakonskega roka vse do začetka likvidacije. Dokler ne bo ugodeno oz. ne bo zavrnjen zahtevek za izključitev družabnika EF (oz.

pravnih naslednikov) v gospodarskem sporu, ki teče pred Okrožnim sodiščem v Murski Soboti, bo morala družba opraviti uskladitve z ZGD v soglasju vseh družbenikov. Pri tem je opozoriti še na vprašljivo veljavnost poslovodstva B.B. glede na 17. člen družbene pogodbe in 6.odst.449. člena ZGD, ker poslovodja ni državljan Republike Slovenije, prokurist pa ni postavljen s veljavnim sklepom skupščine.

ZGD člen 409,  409/5,  443,  449,  449/6,  450,  450/1,  409,  409/5,  443,  449,  449/6,  450,  450/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 1/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-03-20

Za predlagatelja vpisa sprememb osnovnega kapitala družbe z omejeno odgovornostjo, ki ob uveljavitvi Zakona o gospodarskih družbah (Ur.l.

RS 30/93, 29/94, 82/94) - ZGD dne 10.7.1993 še ni obstojala, ne velja izjema iz 3.odst. 580. člena ZGD in mora pri povečanju vložka upoštevati 3. odst. 410. člena ZGD, da mora biti najmanj tretjina osnovnega kapitala zagotovljena v denarju.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Predlagatelj se je pravočasno pritožil zoper sklep o zavrženju predloga za vpis sprememb osnovnega kapitala v sodni register. V pritožbi je navedel, da sicer res ni v roku odpravil pomanjkljivosti, ker smatra, da pri povečanju osnovnega vložka v družbi z omejeno odgovornostjo ne velja določilo 410. člena Zakona o gospodarskih družbah (Ur.l. RS 30/93, 29/94, 82/94) - ZGD o 1/3-skem vložku v denarju.

Najprej j potrebno ugotoviti, da bi prvostopno sodišče ob navedenih razlogih v izpodbijanem sklepu in od pravilni uporabi določil 30. in 35. člena Zakona o sodnem registru (Ur.l. RS št. 13/94 - ZSR) moralo predlog za vpis zavrniti, saj ne gre za pomanjklivosti procesnih predpostavk iz 29. člena cit zakona. Vendar predlagatelj nima pravnega interesa za tako spremembo prvostopne odločbe, ki tudi ne bi pripeljala do vpisa v sodni register.

Prvostopno sodišče je pravilno uporabilo zakon, saj je v 5. odstavku 451. člena ZGD, ki ureja povečanje osnovnega kapitala v družbi z omejeno odgovornostjo, določena uporaba 410. člena cit. zakona - torej tudi tretjega odstavka o denarnem deležu vložka. Pritožnik se brez uspeha sklicuje na pravno mnenje dr. M. Kocbeka, ki pravilno ugotavlja, da v delniški družbi pri povečanju osnovnega kapitala ni potrebno uporabiti določila 3. odst. 191. člena ZGD - tega tudi ne določa 310. člen ZGD, ki ureja povečanje osnovnega kapitala v delniški družbi. Slednjič je opozoriti še na prehodno določbo 580. člena (glej spremembo v Ur.l. RS št. 29/94), ki samo za že obstoječe, v register vpisane d.o.o. določa, da se pri povečanju osnovnega kapitala ne uporablja tretji odstavek 410. člena ZGD. Torej za predlagatelja, ki ob uveljavitvi ZGD dne 10.7.1993 še ni obstojal, ne velja izjema iz 3.odst. 580. člena ZGD in mora pri povečanju vložka upoštevati 3. odst. 410. člena ZGD.

ZGD člen 191,  191/3,  310,  410,  410/3,  451,  451/5,  580,  580/3,  191,  191/3,  310,  410,  410/3,  451,  451/5,  580,  580/3.  ZSReg člen 29,  30,  35,  35,  29,  30.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sodba Cpg 184/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-03-15

Sodišče sodi na podlagi tistega dejanskega in pravne stanja, kot je bilo ugotovljeno na koncu glavne obravnave. Poznejše spremembe tega stanja, tudi če tožnik utesnjuje svoj zahtevek, pritožbeno sodišče ne more upoštevati.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka je z izvršilnim predlogom na podlagi verodostojne listine, ki ga je vložila dne 22.10.1993, zahtevala od tožene stranke plačilo računov v skupnem znesku 1,019.964,90 sit z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 1.7.1993 ter plačilo kapitaliziranih zamudnih obresti v znesku 52.660,80 sit, ki so za neplačane račune natekle do 30.6.1993, z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva vložitve izvršilnega predloga, skupaj s stroški. Tožena stranka je ugovarjalo delno plačilo terjatve, tako da je bilo po dvakratni utesnitvi spornih še 855.884,00 sit. Tožena stranka ni pristopila na obravnavo, prvostopno sodišče pa je za sporni znesek ohranilo v veljavi izvršilni sklep.

Tožena stranka je v pravočasni, laični pritožbi smiselno izpodbijala sodbo zaradi zmotne oz. nepopolne ugotovitve dejanskega stanja z navedbo, da dolguje manj kot ji nalaga izpodbijana sodba, ker je del dolga poravnala še pred njenim prejetjem ter da se obravnave, na kateri bi pojasnila svoje navedbe, iz opravičljivih razlogov ni mogla udeležiti.

Sodišče druge stopnje je preiskusilo prvostopno sodbo v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri tem preiskusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da pritožba ni utemeljena iz naslednjih razlogov: Iz obvestila tožnika z dne 28.4.1994 izhaja, da tožena stranka dolguje manj, kot glasi v izreku izpodbijana sodba, vendar pa za utemeljenost pritožbe take navedbe tožeče in tožene stranke niso relevantne. Sodišče sodi na podlagi tistega dejanskega in pravne stanja, kot je bilo ugotovljeno na koncu glavne obravnave (Juhart:Pravdni postopek, Lj.1974, str.340). Prvostopno sodišče je izdalo sodbo na podlagi dejanskega stanja, ki ga je ugotovilo do zaključka glavne obravnave dne 22.3.1994. Poznejše spremembe tega stanja, tudi če tožnik utesnjuje svoj zahtevek, pritožbeno sodišče ne more upoštevati. Ugovor delno poravnane terjatve na podlagi 8.točke 50/I ZIP bo imela tožena stranka šele v eventualni izvršbi, če bi tožnik zahteval več, kot mu pritožnica dolguje. Zaradi navedenega pritožnica s pritožbo ni uspela.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih stranka ni priglasila.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSC sklep Cp 934/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-04-11

izvršba za uveljavitev nedenarne terjatve - obveznost kaj storiti, dopustiti ali opustiti - ponovno motenje posesti

Pri ponovnem motenju posesti ni treba vložiti nove tožbe, ampak se dovoli izvršba na osnovi prejšnjega izvršilnega naslova pod pogojem, da se novo motenje v bistvu ne razlikuje od prejšnjega motenja, zato je treba oceniti ali sta prejšnja vožnja po zemljišču in kasnejše oranje zemljišča identični motilni dejanji v bistvenem smislu.

Pritožbi dolžnika se u g o d i, sklep sodišča prve stopnje se r a z v e l j a v i in se zadeva v r n e v nov postopek.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče zavrnilo ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi, ker je ugotovilo, da se ponovno motenje bistveno ne razlikuje od prejšnjega motenja.

Zoper takšen sklep se je pritožil dolžnik zaradi bistvene kršitve določb postopka, zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Bistveno kršitev vidi v tem, ker je upnik navedel napačen člen 226 ZIP, sklep pa je bil izdan po členu 228 ZIP. Pritožnik pripominja, da bi bil potreben ogled, da bi se razčistila sporna dejstva glede oranja. Trdi, da je bil zamujen rok iz čl. 228 ZIP in da denarna kazen sploh ni obrazložena. Predlaga ustrezno spremembo oziroma razveljavitev sklepa.

Sodišče prve stopnje je prauranjeno zavrnilo ugovor dolžnika, čeprav iz dosedanjega poteka postopka izhaja, da obstojijo sporna dejstva glede same terjatve in bi moralo sodišče dolžnika napotiti na pravdo zaradi nedopustnosti izvršbe (čl. 54 Zakona o izvršilnem postopku).

Terjatev je v konkretnem primeru v prepovedi novih posestnih motenj v skladu s pravnomočnim izvršilnim naslovom, to je s sklepom Temeljnega sodišča v Celju, Enote v XXX opr. št. P XXX/90. O tem, ali je sploh prišlo do novega motenja (čl. 228 ZIP) sta si izpovedbi sina upnika na list. št. 9 in dolžnika na list. št. 9/2 različni. Sin upnika je izpovedal, da je dolžnik ob novem motenju oral po njihovi zemlji. Dolžnik pa je vztrajal, da je oral po svoji zemlji. Nasprotujočih izpovedb pa izvršilno sodišče ne bi smelo samo ocenjevati, ampak bi moralo dolžnika napotiti na pravdo (čl. 54 ZIP).

Prvostopno sodišče pa tudi ni ocenilo, ali obstoji osnovni pogoj za izvršbo ob ponovnem motenju na osnovi prejšnjega izvršilnega naslova.

Po čl. 228 ZIP je taka izvršba dopustna samo pod pogojem, da se novo motenje v bistvu ne razlikuje od prejšnjega motenja, saj je v nasprotnem primeru potrebna nova tožba.

Predmet motenja po izvršilnem naslovu je bila le vožnja po parcelni številki XXX k.o. XXX in poškodovanje fižolove žičnice; v ponovnem motenju pa naj bi šlo za oranje po sporni parceli. Sodišče bi moralo oceniti, ali se vožnja in oranje res bistveno ne razlikujeta kot posestmotitveni ravnanji (čl. 228 ZIP).

V novem postopku bo moralo sodišče oceniti vsa navedena odločilna dejstva in ponovno odločiti o ugovoru dolžnika.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Cpg 170/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-04-18

Če je po začasni odredbi ladja zaustavljena in če vloži ugovor pooblaščenec na podlagi pooblastila poveljnika ladje se šteje, da je ugovor vložen v imenu ladjarja, saj je po določbi 129 čl. ZPNP poveljnik ladje zakoniti zastopnik ladjarja.

Pritožbi dolžnika se ugodi, sklep sodišča prve stopnje se r a z v e l j a v i in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ugovor ladje ..., Sirija zavrglo z obrazložitvijo, da ladja ne more biti pravdna stranka.

Zoper ta sklep se pritožuje dolžnik po svojem pooblaščencu iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga njegovo razveljavitev. V pritožbi navaja, da je pooblastilo odv. ... u za zastopanje podpisal komandant ladje, po 129. čl. Zakona o pomorski in notranji plovbi pa je komandant ladje zastopnik ladjarja. Zato je jasno, da je vložil ugovor v imenu ladjarja in bi moralo sodišče prve stopnje o tem ugovoru meritorno odločiti. V ostalem se spušča pritožnik tudi v opravičenost izdaje začasne odredbe.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje izpodbijani sklep izdalo v nasprotju s 4. odst. 109. v zv. z 5. odst. 83. čl.

ZPP. Iz ugovora dolžnika zoper izdano začasno odredbo z dne 21.3.1996 je razvidno, da jo vlaga dolžnik, to je ladjar, ki ga zastopa odv.

... na podlagi pooblastila, pooblastilo pa je očitno izstavil poveljnik ladje. Res je, da se v samem ugovoru govori tudi o blokirani ladji ..., Sirija in da se tudi ime ladje nahaja na pooblastilu, vendar pa je potrebno tako ravnanje dolžnika razlagati v povezavi z določilom 129. čl. Zakona o pomorski in notranji plovbi.

Po tem določilu je namreč poveljnik ladje tudi zakoniti zastopnik ladjarja. Zato je razumljivo, da pooblastilo, ki ga poveljnik ladje izda tretjemu, v konkretnem primeru odvetniku, pomeni pooblastilo ladjarja. Iz tega razloga je po mnenju pritožbenega sodišča treba šteti, da je ugovor vložen v imenu ladjarja t.j. dolžnika. Tako se pokaže, da je ugovor vložila oseba, ki je lahko pravdna stranka in ki je tudi stranka v predmetnem postopku za izdajo začasne odredbe. Zato je pritožbeno sodišče pritožbi dolžnika ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Sodišče prve stopnje naj obravnava ugovor dolžnika po vsebini v skladu z določilom 53. čl. v zv. z 244. čl. ZIP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 835/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-04-24

Če tožeča stranka med pravdo navede, da tožena stranka posluje z novo firmo in da zato popravlja njeno označbo, mora sodišče v razlogih sodbe navesti, zakaj je sodba izrečena zoper na novo označeno toženo stranko.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba (II. točka izreka prvostopne odločbe) se razveljavi in se zadeva v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da ostane v veljavi sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine v delu, s katerim je bilo toženi stranki naloženo, da mora tožeči stranki plačati 101.680,00 SIT z zamudnimi obrestmi ter ji povrniti za 1.850,50 SIT izvršilnih stroškov. Glede ostalega dela tožbenega zahtevka je zaradi umika tožbe sklep o izvršbi razveljavilo.

Zoper sodbo se je tožena stranka pravočasno pritožila iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odst. 353. člena ZPP ter predlagala njeno spremembo ali razveljavitev. Navedla je, da predlog za izvršbo ni bil vložen zoper njo in da gre verjetno za obveznosti SGP Gradnje, Domžale. Tožena stranka pa ni pravni naslednik te družbe, ampak je le-ta njena ustanoviteljica. Tudi obrazložitev sodbe je pomanjkljiva in nerazumljiva.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Predlog za izvršbo je bil v tej zadevi vložen zoper GRADNJE DOMŽALE splošno gradbeno podjetje p.o., Ljubljanska 72/a, Domžale. Zoper tega dolžnika je bil izdan tudi sklep o izvršbi. Na naroku za glavno obravnavo je nato tožeča stranka izjavila, da tožena posluje pod imenom SPLOŠNO GRADBENO PODJETJE ČRNUČE d.o.o., Pot v Hrastovec 7, Črnuče in da razširja tožbo proti njej ter predlagala, da se jo pozove v pravdo kot toženo stranko. Sodišče prve stopnje je temu sledilo in - ne da se bi nova tožena stranka o tem izjavila in ne da bi v sodnem registru preverilo trditev tožeče stranke - razsodilo, da ostane sklep o izvršbi v veljavi (kolikor ni bila tožba umaknjena). V razlogih sodbe o tem, zakaj je sodba izdana zoper drugo toženo stranko in ne zoper tisto, zoper katero je bil izdan sklep o izvršbi, ni navedlo ničesar. Ni povedalo, ali šteje izjavo tožeče stranke za popravo firme tožene stranke ali šteje novo toženo stranko za pravnega naslednika prvotne tožene stranke. Iz tega sledi, da sodba o odločilnem dejstvu, zakaj je tožena stranka dolžna plačati tožeči stranki vtoževano terjatev, nima razlogov. Zato je ni mogoče preizkusiti. To pa je bistvena kršitev določb pravdnega postopka po 13. točki 2. odst. 354. člena ZPP. Zaradi nje je moralo pritožbeno sodišče po določbi 1. odst. 369. člena ZPP napadeno sodbo razveljaviti in vrniti zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Glede na določbo 3. odst. 166. člena ZPP bo o pritožbenih stroških odločeno s končno odločbo.

ZPP (1977) člen 354,  354/2-13,  354,  354/2-13.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.