TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep Cpg 223/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-05-13

verodostojna listina - faktura - tuja valuta - prevod listine

Faktura, ki se glasi na tujo valuto - enako velja tudi na izpiske iz poslovnih knjig - ni verodostojna listina po 2. odst. 21. člena ZIP (glej Poročilo VSS 1/86 str.25).

Če je obveznost nastala v tuji valuti, je dopustna valutna klavzula (5. in 6. čl. zakona o deviznem poslovanju, Ur.l. RS št. 1/91), sicer pa je po 1. členu zakona o denarni enoti Republike Slovenije (Ur.l. RS št. 17/91) tolar edino zakonito sredstvo na območju Republike Slovenije. Prav tako velja določilo 2.odst.232. člena ZPP, da mora biti listini v tujem jeziku priložen overjen prevod.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljno odločanje.

Tožeča stranka je vložila redno tožbo zaradi plačila 250.808,27 ATS in 4.263,60 ATS spp. Sodišča I. stopnje je tožbo zavrglo, ker tožnica ni izkazala pravnega interesa za izdajo plačilnega naloga. Zoper ta sklep je tožeča stranka vložila pravočasno pritožbo, v kateri navaja, da predložene listine niso verodostojne listine po členu 21 ZIP in je zato vložila redno tožbo.

Sodišče lahko po členu 446/3 in 4 ZPP zavrže tožbo samo takrat, ko so podane zakonske predpostavke za plačilni nalog in izvršbo na podlagi verodostojne listine, tožnik pa ne izkaže pravnega interesa za pridobitev plačilnega naloga. Zato je potrebno v tej zadevi ugotoviti, ali so podane predpostavke za mandatni postopek, saj bi ob pomanjkanju predpostavk iz 1. odstavka 446. člena ZPP moralo sodišče izvesti redni pravdni postopek - člen 449/1 ZPP.

Tožeča stranka - tuja pravna oseba, je priložila tožbi izpisek iz poslovnih knjig, ki jih vodi na svojem sedežu v Avstriji in račun avstrijskega odvetnika. Ti listini sta v nemškem jeziku in izkazujeta terjatvi v tuji valuti. Še vedno velja pravno mnenje občne seje VSS, da faktura, ki se glasi na tujo valuto - enako velja tudi na izpiske iz poslovnih knjig - ni verodostojna listina po 2. odst. 21. člena ZIP (glej Poročilo VSS 1/86 str.25). Če je obveznost nastala v tuji valuti, je dopustna valutna klavzula (5. in 6. čl. zakona o deviznem poslovanju, Ur.l. RS št. 1/91), sicer pa je po 1. členu zakona o denarni enoti Republike Slovenije (Ur.l. RS št. 17/91) tolar edino zakonito sredstvo na območju Republike Slovenije. Prav tako velja določilo 2.odst.232. člena ZPP, da mora biti listini v tujem jeziku priložen overjen prevod.

Zato navedeni izpisek in cit. račun nista verodostojni listini in ne moreta biti podlaga za izdajo plačilnega naloga ali izvršilnega sklepa iz 2.odst.38. člena ZIP. Prvostopno sodišče torej ni imelo podlage za zavrženje tožbe.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker niso bili priglašeni.

ZPP (1977) člen 232,  232/2,  446,  446/1,  446/3,  446/4,  449,  449/1,  232,  232/2,  446,  446/1,  446/3,  446/4,  449,  449/1.  ZIP člen 21,  21/2,  38,  38/2,  21,  21/2,  38,  38/2.  ZDP člen 1,  5,  6,  1,  5,  6.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 87/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-05-15

izpodbijanje - ničnost vpisa v sodni register

Pritožnik bi moral izpodbijati registrski sklep, s katerim je bil izbrisan iz sodnega registra, kajti, po 47. členu zakona o zadrugah, zadruga s pripojitvijo k drugi zadrugi preneha po samem zakonu. S pritožbo bi lahko izpodbijal v roku 8 dni od prejema sklepa (36. člen ZSReg) oziroma s tožbo bi moral uveljavljati ničnost vpisa - izbrisa, če temelji na neresničnih podatkih o veljavnem sklepanju na občnem zboru zadružnikov in sicer v roku 30 dni od dneva, ko je zvedel za razloge ničnosti (41. člena ZSReg).

Prvostopno sodišče je z izpodbijanim sklepom vpisalo v sodni register ustanovitev zadruge A.A. v Murski Soboti. Iz tega sklepa je razvidno, da se je več pravnih oseb - pretežno zadrug spojilo v novo zadrugo, ki je subjekt izpodbijanega vpisa v sodni register. Med temi pravnimi osebami sta tudi B.B. z.o.o. iz Murske Sobote in C.C. z.o.o. iz Beltincev . V pritožbah obeh navedenih zadrug, ki ju je vložil odvetnik, je navedeno, da sklep o pripojitvi ni bil sprejet z 2/3-sko večino vseh članov, kot to predpisuje 23. člena zakona o zadrugah (Ur.l. RS št. 13/92), poleg tega pa ni bil vpisan nadzorni odbor.

Po določilu 47. člena cit. zakona - zadruga preneha tudi s spojitvijo z drugo zadrugo. V tej zvezi je registrsko sodišče v Murski Soboti izdalo sklep in je s tem sklepom izbrisalo iz sodnega registra zadrugo B.B. Le-tej je bil sklep vročen 18.4.1995. V istem uradnem listu je bil objavljen tudi registrski sklep o izbrisu zadruge C.C. - sklep ji je bil vročen dne 14.4.1995. Glede na takšno registrsko stanje sta pritožbi vložili neobstoječi pravni osebi, na kar pa mora sodišče ves čas paziti po uradni dolžnosti (19. člen zakona o sodnem registru v zvezi s 37. členom zakona o nepravdnem postopku in 83. členom ZPP). Ker pritožbe ni zavrglo prvostopno sodišče je to storilo sodišče II. stopnje.

Zgolj podredno je dodati, da bi pritožnik moral izpodbijati cit.

registrski sklep , s katerim je bil izbrisan iz sodnega registra. S pritožbo bi lahko izpodbijal v roku 8 dni od prejema sklepa (36. člen ZSReg) oziroma s tožbo bi moral uveljavljati ničnost vpisa - izbrisa, če temelji na neresničnih podatkih o veljavnem sklepanju na občnem zboru zadružnikov in sicer v roku 30 dni od dneva, ko je zvedel za razloge ničnosti (41. člena ZSReg).

ZPP (1977) člen 83,  83.  ZNP člen 37,  37.  ZZad člen 23,  47,  23,  47.  ZSReg člen 19,  36,  41,  19,  36,  41.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sodba Cpg 196/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-05-13

Določilo 337. člena zakona o obligacijskih razmerjih ni kogentne narave. Stranka lahko skladno z načelom svobodnega oblikovanja obligacijskih razmerij - 10. člen ZOR, pobotno izjavo veže tudi na pogoj, da nasprotna stranka izjavi soglasje z pobotanjem.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka je z izvršilnim predlogom na podlagi verodostojne listine, ki ga je vložila dne 14.10.1992, zahtevala od tožene stranke plačilo računa v znesku 31.495,80 sit s pripadki od 5.2.1992 in plačilo zamudnih obresti za prepozno plačane račune, ki sta jih stranki multilateralno kompenzirali. Po ugovoru tožene stranke je tožeča stranka zahtevek za obresti skrčila na, med strankama nespornih - 427,40 sit z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva vložitve izvršilnega predloga. Prvostopno sodišče je izvršilni sklep ohranilo v veljavi za znesek iz računa št.095171, nespornih obresti in sorazmernih stroškov, v ostalem pa ga je s sklepom razveljavilo.

Tožena stranka je v pravočasni pritožbi izpodbijala prvostopno sodbo iz pritožbenih razlogov nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materianega prava z navedbo, da je sporna terjatev ugasnila zaradi izjave tožeče stranke o pobotanju - to pa je zatrjevala že v postopku pred sodiščem prve stopnje.

Sodišče druge stopnje je preiskusilo prvostopno sodbo v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri tem preiskusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je pritožba ni utemeljena iz naslednjih razlogov: Pritožba je vložena v sporu majhne vrednosti, kje ni upošteven pritožbeni razlog zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanaj - 467. člen ZPP. Zato pritožnica ne more uspešno uveljavljati, da je tožnica izvršila knjiženje pobotanja kljub temu, da toženka ni dala soglasja.

Prav tako sodišče prve stopnje ni zmotno uporabilo materijalnega prava. Pritožnica zmotno meni, da je določilo 337. člena zakona o obligacijskih razmerjih - kogentne narave. Stranka lahko skladno z načelom svobodnega oblikovanja obligacijskih razmerij - 10. člen ZOR, pobotno izjavo veže tudi na pogoj, da nasprotna stranka izjavi soglasje z pobotnanjem - to pa je tožnica v pobotni izjavi storila s tem, da je vezala učinek pobota na potrditev nasprotne starnke.

Izrek o pritožbenih stroških temelji na členih 166/I in 154/I ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 174/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-05-15

prisilna poravnava - ugotovitvena tožba - pravni interes

Po določilu člena 64/3 v zvezi s členom 59/3 Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Ur.l.RS 67/93) ugotovi sodišče, če spozna, da obstaja dolžnikova obveznost, z odločbo njegovo obveznost in mu naloži plačilo v skladu s pogoji iz sklenjene prisilne poravnave nasproti upniku, ki se je udeležil postopka prisilne poravnave, njegove prerekane terjatve pa se naknadno ugotovijo.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljno odločanje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo na ugotovitev prerekane terjatve z utemeljitvijo, da tožeča stranka ni izpolnila pogojev, ki jih 187.člen ZPP določa za vložitev ugotovitvene tožbe - pomanjkanje pravnega interesa.

Tožeča stranka je v pravočasni pritožbi uveljavljala pritožbena razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava z navedbo, da upnik praviloma svoje nedospele terjatve izven postopka prisilne poravnave ne more zahtevati, prav tako sodišče ne pojasni, zakaj je zavrglo dajatveni del zahtevka, ki bi ga tožeča stranka lahko zahtevala s tožbo tudi v primeru, če terjatve, ki je zapadla pred uvedbo postopka, v postopku prisilne poravnave sploh ne bi prijavila.

Sodišče druge stopnje je preiskusilo prvostopno sodbo v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri tem preiskusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je pritožba utemeljena iz naslednjih razlogov: Sodišče prve stopnje je med postopkom nepravilno uporabilo določbo 187.člena ZPP, ko je zavrglo predmetno tožbo zaradi pomanjkanja pravnega interesa in je tako z nepravilnim oz. nezakonitim sklepom bistveno kršilo določila pravdnega postopka po 1.odstavku 354.člena ZPP.

Pritrditi je navedbi pritožnika, da je po drugem odstavku 187.člena ZPP upnik upravičen vložiti ugotovitveno tožbo na podlagi posebnega predpisa. Tak poseben predpis pa je v konkretnem primeru tretji odstavek 45.člena v zvezi z drugim odstavkom 40.člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Ur.l.SFRJ 84/89), ki se uporablja v tej zadevi. (enako 64/3 v zvezi z 59/3 Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji - Ur.l.RS 67/93). Po navedenih določilih ugotovi sodišče, če spozna, da obstaja dolžnikova obveznost, z odločbo njegovo obveznost in mu naloži plačilo v skladu s pogoji iz sklenjene prisilne poravnave nasproti upniku, ki se je udeležil postopka prisilne poravnave, njegove prerekane terjatve pa se naknadno ugotovijo.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih stranka ni priglasila.

ZPP (1977) člen 187,  187/2,  354,  354/1,  187,  187/2,  354,  354/1.  ZPPSL člen 59,  59/3,  64,  64/3,  59,  59/3,  64,  64/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 269/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-05-17

spor majhne vrednosti - presumpcija umika - preložitev naroka - predlog za vrnitev v prejšnje stanje

Določilo člena 465 ZPP je kogentni predpis in ga je sodišče dolžno uporabiti. Sankcija umika tožbe iz navedenega določila ima namen tožnika prisiliti, da je aktiven v pravdi in da se pospeši postopek v sporih majhne vrednosti. Podani so pogoji za uporabo člena 465 ZPP, čeprav je tožnik z vlogo zahteval preložitev naroka. Procesno posledico iz 465. člena ZPP bi lahko event. sanirala le z predlogom za vrnitev v prejšnje stanje, če bi uveljavila opravičljive razloge za izostanek.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka nosi sama pritožbene stroške.

Sodišče prve stopnje je v sporu majhne vrednosti po členu 465/I ZPP štelo, da je tožba umaknjena in zato postopek ustavilo. Tožeča stranka se je pravočasno pritožila zoper sklep sodišča prve stopnje.

V pritožbi je navedla, da je z vlogo predlagala sodišču, naj razpisani narok prekliče.

Določilo člena 465 ZPP je kogentni predpis in ga je sodišče dolžno uporabiti. Sankcija umika tožbe iz navedenega določila ima namen tožnika prisiliti, da je aktiven v pravdi in da se pospeši postopek v sporih majhne vrednosti. Podani so pogoji za uporabo člena 465 ZPP, čeprav je tožnik z vlogo zahteval preložitev naroka. Pri tem je še dodati, da je tožeča stranka s pavšalno obrazložitvijo že enkrat dosegla preložitev naroka. Procesno posledico iz 465. člena ZPP bi lahko event. sanirala le z predlogom za vrnitev v prejšnje stanje, če bi uveljavila opravičlive razloge za izostanek.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo.Izrek o pritožbenih stroških temelji na določih členov 166/I in 154/I ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 290/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-05-22

izvršba na podlagi verodostojne listine - mandatna tožba - pravni interes - pravna oseba

S 1.7.1990 sta stopili v veljavo noveli pravdnega (ZPP) in izvršilnega (ZIP) postopka. Novela zakona o izvršilnem postopku je razširila možnost izvršbe na podlagi verodostojne listine na vse listine, s katerimi je možno zahtevati plačilni nalog. Sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine vsebuje po novem tudi kondemnatorni del, v katerem sodišče dolžniku naloži, da v paricijskem roku poravna upnikovo terjatev. Ker se s tem v izvršilnem postopku pravnomočno ugotovi obstoj terjatve, tožniku, ki razpolaga z verodostojno listino, na podlagi katere je mogoče zahtevati izvršbo, praviloma ni mogoče priznati pravnega interesa za vložitev mandatne tožbe. Enako velja tudi za zahtevek iz redne tožbe, ki temelji na verodostojni listini. Za izvršbo na podlagi verodostojne listine zadošča, da je na upniški (tožeči) strani pravna oseba.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka je vložila redno tožbo na podlagi računa in izpiska iz poslovnih knjig. Zoper sklep sodišča I. stopnje, s katerim je tožbo zavrglo, je tožeča stranka vložila pravočasno pritožbo, v kateri nava da prvostopno sodišče ne bi smelo tožbe zavreči, ker tožnica ni družbena pravna oseba.

S 1.7.1990 sta stopili v veljavo noveli pravdnega (ZPP) in izvršilnega (ZIP) postopka. Novela zakona o izvršilnem postopku je razširila možnost izvršbe na podlagi verodostojne listine na vse listine, s katerimi je možno zahtevati plačilni nalog. Sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine vsebuje po novem tudi kondemnatorni del, v katerem sodišče dolžniku naloži, da v paricijskem roku poravna upnikovo terjatev. Ker se s tem v izvršilnem postopku pravnomočno ugotovi obstoj terjatve, tožniku, ki razpolaga z verodostojno listino, na podlagi katere je mogoče zahtevati izvršbo, praviloma ni mogoče priznati pravnega interesa za vložitev mandatne tožbe. Enako velja tudi za zahtevek iz redne tožbe, ki temelji na verodostojni listini.

V tej zadevi je tožnik priložil tožbi račun in izpisek iz poslovnih knjig, ki sta podlaga njegovega zahtevka. S takimi listinami bi tožnik lahko pridobil izvršilni sklep, v katerem bi bilo dolžniku naloženo plačilo, enako kot v plačilnem nalogu ali v sodbi. Tožnik tudi ni izkazal pravnega interesa za izdajo plačilnega naloga. Zato je prvostopno sodišče skladno s členom 446 ZPP tožbo zavrglo.

Zgolj podredno je dodati, da pritožbena navedba o družbenih pravnih osebah, ki imajo edine pravico do izvršbe po verodostojni listini, nima podlage niti v zakonu niti v sodni praksi. Za izvršbo na podlagi verodostojne listine zadošča, da je na upniški (tožeči) strani pravna oseba (kar izhaja tudi iz pritožbi priloženeega sklepa sodišča v Ljubljani).

ZPP (1977) člen 446,  446.  ZIP člen 21,  21.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 531/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-06-06

sredstva in predmeti izvršbe - kumulacija izvršilnih sredstev in predmetov izvršbe

V izvršilnem postopku je ob smiselni uporabi določb ZPP, ki urejajo kumulacijo zahtevkov in spremembo tožbe dopustna zaradi realizacije iste terjatve tudi naknadna kumulacija predmetov in sredstev izvršbe in ne samo začetna kumulacija.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ustavilo izvršbo, kjer je ugotovilo, da tudi druga dražba dolžnikovih premičnih stvari ni bila uspešna, ker ni bilo kupcev.

Proti sklepu se upnik pritožuje in zatrjuje, da sodišče še ni imelo podlage za ustavitev postopka, ker je upnik tekom izvršilnega postopka predlagal, da sodišče opravi izvršbo tudi na drugo izvršilno sredstvo in sicer na dolžnikova denarna sredstva, ki jih ima na žiro računu.

Pritožbeno sodišče je pri preizkusu izpodbijanega sklepa ugotovilo, da drži pritožbena trditev, da je upnik tekom izvršilnega postopka in sicer dne 27.2.1995 predlagal, da sodišče prve stopnje dovoli izvršbo še na drugem izvršilnem predmetu, to je na denarnih sredstev, ki jih ima dolžnik na žiro računu pri banki in s prenosom teh sredstev upniku. Tak upnikov predlog pa je predlog za naknadno objektivno kumulacijo izvršilnih sredstev in predmetov izvršbe zaradi realizacije iste terjatve. ZIP take naknadne kumulacije izvršilnih sredstev in predmetov izvršbe ne obravnava, pač pa obravnava le začetno kumulacijo (2. odstavek 29. člena ZIP). Po mnenju pritožbenega sodišča pa je ob smiselni uporabi določb ZPP, ki obravnavajo kumulacijo zahtevkov in spremembo tožbe (188. in 190 do 192. člen ZPP v zvezi s 14. členom ZIP) mogoča tudi naknadna objektivna kumulacija izvršilnih sredstev in predmetov izvršbe. Ker je upnik predlog za naknadno kumulacijo vložil pred koncem izvršilnega postopka, bi sodišče prve stopnje moralo o takem predlogu odločiti, preden je izvršbo zaradi neuspele druge dražbe premičnih stvari ustavilo oz. bi jo smelo ustaviti le glede premičnih stvari.

Ker sodišče prve stopnje ni ravnalo tako, je sodišče druge stopnje izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje po 3. točki 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP v nov postopek.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka je po 3. odstavku 166. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP pridržana za končno odločbo.

ZPP (1977) člen 188,  190,  191,  192,  188,  190,  191,  192.  ZIP člen 14,  29,  29/2,  14,  29,  29/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 218/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-06-03

Po vložitvi predloga za začetek stečajnega postopka -torej v času predhodnega postopka - je stečajni dolžnik vložil predlog za prisilno poravnavo. Po določilu 5. člena zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji - v nadaljevanju ZPPSL (Ur.l. RS št. 67/93), ni možno začeti stečajnega postopka predno se ne odloči o možnosti prisilne poravnave. V primeru neuspešne prisilne poravnave sodišče po uradni dolžnosti začne stečajni postopek - 57. člen ZPPSL.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Stečajni upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je upnikov predlog za ustavitev stečajnega postopka zavrnilo. V pravočasni pritožbi je navedel, da bi moralo sodišče odločiti o njegovem predlogu za začetek stečaja, ne pa voditi stečaj, ki ga je začelo po neuspešnem postopku prisilne poravnave.

Pritožnik je uveljavil tudi ugovor litispendence - torej potek dveh stečajnih postopkov zoper istega stečajnega dolžnika.

Najprej je potrebno ugotoviti, da se z vložitvijo predloga za začetek stečajnega postopka uvede predhodni postopek za ugotovitev zakonitih pogojev za začetek stečajnega postopka. V te zadevi zadevi stečajni postopek še ni bil začet in zato ne more biti govora o dveh tekočih stečajnih postopkih.

Po vložitvi predloga za začetek stečajnega postopka -torej v času predhodnega postopka - je stečajni dolžnik vložil predlog za prisilno poravnavo. Po določilu 5. člena zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji - v nadaljevanju ZPPSL (Ur.l. RS št. 67/93), ni možno začeti stečajnega postopka predno se ne odloči o možnosti prisilne poravnave. V primeru neuspešne prisilne poravnave sodišče po uradni dolžnosti začne stečajni postopek - 57. člen ZPPSL. Zato je prvostopno sodišče v skladu s zakonom začelo in vodi stečajni postopek. Na potek tega stečajnega postopka ne more imeti vpliva tekoči ali zaključen predhodni postopek po pritožnikovem predlogu.

Procesna usoda pritožnikovega predloga za začetek stečaja se lahko rešuje le v tistem postopku.

Pritožnik kot stečajni upnik nima pravice povrnitve stroškov, ki so mu nastali v zvezi z udeležbo v stečajnem postopku - n.pr. za vložitev pritožbe, ker stečajni upnik ni stranka v smislu pravdnega postopka. Zato določb ZPP o stroških ni mogoče uporabiti v stečajnem postopku. Slednji je po svoji pravni naravi nepravdni postopek za katerega velja, da udeleženci trpijo svoje stroške, razen če zakon določa drugače - 35. člen zakona o nepravdnem postopku. V stečajnem postopku le-ta določa povrnitev stroškov le tistim stečajnim upnikom, ki so člani upniškega odbora - 89. člen ZPPSL. Kot je že zgoraj navedeno, pa med te ne spadajo stroški, ki so nastali stečajnemu upniku zaradi udeležbe v stečajnem postopku - razen kot članu upniškega odbora.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.