TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep Cpg 550/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-03-20

spor z majhne vrednosti - razlogi za pritožbo - zmotna ali nepopolna ugotovitev dejanskega stanja

Po določilu prvega odstavka 104 člena ZPP morajo stranke podajati vloge sodišču v jeziku, ki je pri sodišču v uradni rabi - torej v slovenščini. Po določilu 4.člena Ustavnega zakona za izvedbo temeljne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Ur.l. RS št.1/91-I) se do izdaje ustreznih predpisov v Republiki Sloveniji smiselno uporabljajo kot republiški predpisi tisti zvezni predpisi, ki so ob uveljavitvi tega zakona veljali v RS, kolikor ne nasprotujejo pravnemu redu v Republiki Sloveniji. Glede člena 104 ZPP to pomeni, da se II. in III. odstavek cit. člena, ki določata enakopravno rabo drugih jezikov jugoslovanskih narodov in narodnosti ne uporabljata več. Po členu 11 Ustave Republike Slovenije je uradni jezik v Sloveniji slovenščina.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi in vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep s katerim je sodišče po po določilu 109. člena ZPP izvršilni predlog zavrglo. V pritožbi je navedel, da je zahtevi sodišča pravočasno ugodil.

Iz sklepa, s katerim je prvostopno sodišče zahtevalo popravo oz. dopolnitev izvršilnega predloga, je razvidno, da je sodišče zahtevalo: 1/ navedbo polnega naziva dolžnika in 2/ predložitev izvr. predloga v treh izvodih v overjenem prevodu v slovenski jezik.

Prvostopno sodišče je zavrglo izv. predlog, ker ni bil predložen v overjenem prevodu v slovenski jezik.

Po določilu prvega odstavka 104 člena ZPP morajo stranke podajati vloge sodišču v jeziku, ki je pri sodišču v uradni rabi - torej v slovenščini. Po določilu 4.člena Ustavnega zakona za izvedbo temeljne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Ur.l. RS št.1/91-I) se do izdaje ustreznih predpisov v Republiki Sloveniji smiselno uporabljajo kot republiški predpisi tisti zvezni predpisi, ki so ob uveljavitvi tega zakona veljali v RS, kolikor ne nasprotujejo pravnemu redu v Republiki Sloveniji. Glede člena 104 ZPP to pomeni, da se II. in III. odstavek cit. člena, ki določata enakopravno rabo drugih jezikov jugoslovanskih narodov in narodnosti ne uporabljata več.Po členu 11 Ustave Republike Slovenije je uradni jezik v Sloveniji slovenščina.

V razlogih izpodbijanega sklepa, da mora biti izvršilni predlog v overjenem predlogu pa nima podlage v navedenih predpisih. S tem, ko je upnik poslal sodišču izvršilni predlog v slovenskem jeziku, je vloga sposobna za obravnavanje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep  Cpg 84/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-01-20

sklep o izvršbi - izvršba na denarno terjatev

Izvršilni sklep je sestavljen iz dveh delov - prvi nalaga dolžniku plačilo, drugi pa, po pravnomočnosti prvega, dovoli predlagano obliko izvršbe. Po določilu 55a člena ZIP lahko dolžnik ugovarja zoper oba dela, ali samo zoper sklep, s katerim je dovoljena izvršba. Po določilih 347. in 342. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP, podaljša pritožbeni oz. ugovorni rok samo takšna poprava sklepa, ki se nanaša na odločitve iz izreka sklepa. Sprememba navedbe bančnega računa pa ne spremeni odločitve o naložitvi plačila in odločitve o dovolitvi denarne izvršbe.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

V izvršbi na podlagi verodostojne listine je dolžnik vložil pravočasno pritožbo zoper sklep prvostopnega sodišča, s katerim le-to zavrglo ugovor kot prepozen. V pritožbi je dolžnik navedel, da zoper izvršilni sklep ni ugovarjal, ker navedeni bančni račun ni bil njegov in zaradi napake v imenu.

Najprej je potrebno ugotoviti, da iz izvršilnega predloga jasno izhaja, da je stranka v tej zadevi fizična oseba - imetnica prodajalne. Torej se dolžnica ne more sklicevati na napako v imenu, ko je njenemu imenu pripisano še ime prodajalne iz katere poslovanja izvira dolg.

V tej zadevi je sodišče izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine. V skladu s 2.odstavkom 38. člena ZIP je ta izvršilni sklep sestavljen iz dveh delov: prvi del nalaga dolžniku plačilo in če dolžnik ne ugovarja, postane ta del sklepa po osmih dneh pravnomočen. Dolžnik zoper ta del sklepa ne more ugovarjati po izteku navedenega roka. Drugi del sklepa pa dovoljuje izvršbo za denarno terjatev, pri čemer je upniku prepuščeno, da v izvršilnem predlogu izbere in predlaga sredstvo in predmet izvršbe. V konkretni zadevi je upnik predlagal izvršbo na denarno terjatev dolžnika, ki jo ima le-ta na računu pri takratni SDK. Po obvestilu, da dolžnik tam nima sredstev, pa je upnik predlagal izvršbo na bančnem računu dolžnika pri LB Kreditni banki Maribor - podružnica Ptuj. Tako torej ne gre za popravo izvršilnega sklepa, temveč postopek sodišča in upnika po 79. členu ZIP, ki se smiselno uporablja tudi pri izvršbi na denarno terjatev dolžnika. Rok za ugovor pričel teči 26.8.1993. Kot je že zgoraj navedeno, je izvršilni sklep sestavljen iz dveh delov - prvi nalaga dolžniku plačilo, drugi pa, po pravnomočnosti prvega, dovoli predlagano obliko izvršbe. Po določilu 55a člena ZIP lahko dolžnik ugovarja zoper oba dela, ali samo zoper sklep, s katerim je dovoljena izvršba. Po določilih 347. in 342. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP, podaljša pritožbeni oz. ugovorni rok samo takšna poprava sklepa, ki se nanaša na odločitve iz izreka sklepa.

Spremeba navedbe bančnega računa pa ne spremeni odločitve o naložitvi plačila in odločitve o dovolitvi denarne izvršbe.

Iz navedenih razlogov je prvostopno sodišče utemeljeno zavrglo ugovor kot prepozen.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker niso bili priglašeni.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 919/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-11-14

postopek vpisa v sodni register - vročanje - sedež subjekta vpisa

Če gre za vpis podatkov pri že vpisanem subjektu vpisa (spremembe), se vročitev opravi na naslov sedeža subjekta vpisa, ne pa po pooblaščenki (oz. zastopnici), niti z nabitjem na sodno desko.

Pritožbi se ugodi, sklep registrskega sodišča se razveljavi in se mu zadeva vrne v novo odločanje.

Registrsko sodišče je zavrglo predlog za vpis sprememb, ker predlagatelj (subjekt vpisa) ni postopal v skladu z odredbo z dne 12.4.1995. Te sicer najprej ni moglo vročiti, ker je naslovnik (predlagatelj) odpotoval, vendar jo je nato v skladu s 26. členom ZSR vročilo z nabitjem na sodno desko.

Ravno zaradi takšne vročitve pa se je proti sklepu registrskega sodišča pritožila T.B. - očitno pooblaščenka (pravilno: (nova) zastopnica), saj je kot takšna bila navedena tudi v predlogu z dne 30.12.1994. Predlagala je razveljavitev izpodbijanega sklepa z vrnitvijo zadeve registrskemu sodišču, da "ponovno izda odredbo glede odprave pomanjkljivosti v zvezi s priglasitvijo sprememb".

A. d.o.o. je bila vpisana v sodni register že dne 10.12.1991 (opr. št. Srg ...., reg. vl. št. .... Kranj). Torej je pri predlogu za vpis sprememb v sodni register šlo za vpis podatkov pri že vpisanem subjektu vpisa. V takšnem primeru pa bi se vročitev navedene odredbe morala opraviti na naslovu sedeža subjekta vpisa (2. odst. 25. člena Zakona o sodnem registru (ZSR)), ne pa na naslovu pooblaščenke (pravilno: zastopnice), niti z nabitjem na sodno desko (26. člen ZSR).

Zato je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo, sklep registrskega sodišča razveljavilo ter mu zadevo vrnilo v novo odločanje (3. tč. 39. člena ZSR). Pred ponovnim odločanjem mu sicer ne bo potrebno izdati nove odredbe glede odprave pomanjkljivosti v zvezi s priglasitvijo sprememb, pač pa bo moralo že izdano odredbo že vpisanemu subjektu vpisa vročiti na naslov njegovega sedeža: če ne na "stari" naslov M., pa na "novi" naslov C. (ki je razviden iz predloga za vpis sprememb v sodni register).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 216/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1995-02-22

predlog za izvršno - nepopolna vloga - sedež dolžnika - zavrženje - bistvena kršitev določb pravdnega postopka

Če upnik v predlogu za izvršbo navede tisti naslov dolžnika, ki je vpisan v sodni register, pošta pa vrne sodišču pošiljko z zaznamkom, da je bil dolžnik o njej obveščen, a ni prišel ponjo, potem v predlogu ne manjkajo podatki, ki so potrebni, da se izvršba lahko opravi in ni podlage za poziv upniku, naj sodišču sporoči točen naslov dolžnika.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je ustavilo izvršbo, ker mu kljub pozivu upnik ni v določenem roku sporočil točnega naslova dolžnika.

Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil iz vseh pritožbenih razlogov in predlagal njegovo razveljavitev. Ugovarjal je krajevno pristojnost prvostopnega sodišča. Navedel je, da je dolžnikov naslov v izvršilnem predlogu enak kot v sodnem registru. Sporočil pa je še naslov, na katerem je dosegljiv dolžnikov direktor.

Iz povratnic v spisu sledi, da je pošta dvakrat vrnila sodišču pošiljko, namenjeno dolžniku, obakrat z zaznamkom, da dolžnik, ki je bil obveščen o pošiljki, ponjo ni prišel. To še ne pomeni, da upnik v izvršilnem predlogu ni navedel točnega naslova dolžnika. Glede na trditev, da je naslov tak, kot je registriran v sodnem registru, to kaže ravno obratno, torej da je naslov točen (sicer bi najverjetneje pošta označila, da je dolžnik tam neznan ali da je odpotoval). V izvršilnem predlogu torej niso manjkali podatki, ki so potrebni, da se lahko opravi izvršba (1. odst. 35. člena ZIP). Zato ni bilo razloga za poziv upniku po 1. odst. 109. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP, naj sporoči točen naslov dolžnika. S tem, ko ga je sodišče prve stopnje pozvalo na to, potem pa predlog zavrglo, češ da ga v določenem roku ni dopolnil, je storilo relativno bistveno kršitev določb izvršilnega postopka po 1. odst. 354. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP in v zvezi s 1. odst. 35. člena ZIP ter 109. členom ZPP. Zaradi nje je moralo pritožbeno sodišče skladno z določbo 3. točke 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP napadeni sklep razveljaviti in vrniti zadevo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

ZIP člen 14, 35, 35/1. ZPP (1977) člen 109, 354, 354/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep R 7/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-02-07

začasna odredba - uvedba postopka - atrakcija pristojnosti - stvarna pristojnost

Uvedba postopka po členu 262/2 ZIP pomeni atrakcijo ne -le krajevne pristojnosti, temveč tudi stvarne pristojnosti, ki je sicer določena v zakonu o sodiščih. Pojem "uvedba postopka" iz 262. člena ZIP se navezuje na začetek pravdnega postopka kot ga določa 185. člen ZPP - ne pa na obstoj pravde iz 194. člena ZPP.

Za odločanje o predlogu začasne odredbe je stvarno pristojno okrožno sodišče.

Okrožno sodišče se je izreklo za stvarno nepristojno sodišče v zvezi s predlagano začasno odredbo, pri čemer je predlog ločilo od istočasno vložene tožbe ter po pravnomočnosti takega sklepa zadevo odstopilo stvarno in krajevno pristojnemu okrajnemu sodišču. Slednje sodišče je sprožilo kompetenčni spor.

Res je stvarna pristojnost okrožnih in okrajnih sodišč določena tako, kot to ugotavlja okrožno sodišče iz 99.in 101. člena zakona o sodiščih (Ur.l.RS št.19/94), ni pa okrožno sodišče pravilno uporabilo določila 2. odstavka 262.člena zakon o izvršilnem postopku,. Po citiranem določilu je za izdajo začasne odredbe pristojno sodišče, pred katerim je uveden postopek za pridobitev izvršilnega naslova.

Uvedba postopka pomeni atrakcijo ne -le krajevne pristojnosti, temveč tudi stvarne pristojnosti, ki je sicer določena v zakonu o sodiščih (glej Triva, Belajac, Dika: Sudsko izvršno pravo, Zagreb 19984, str. 66).

Iz sodnega spisa ni razvidno, da je bila tožba vročena toženi stranki ( čeprav je v spisu njen odgovor za izdajo začasne odredbe, in tudi ni najti povratnic za sklep o stvarni pristojnosti, čeprav je ugotovljena pravnomočnost tega sklepa). Zato je še dodati, da se pojem "uvedba postopka" iz 262. člena ZIP navezuje na začetek pravdnega postopka kot ga določa 185. člen ZPP - ne pa na obstoj pravde iz 194. člena ZPP.

ZPP (1977) člen 22,  185,  194,  22,  185,  194.  ZIP člen 262,  262/2,  262,  262/2.  ZS člen 99,  101,  99,  101.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep R 36/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-07-04

Za odločanje o odpovedi najemne pogodbe in izpraznitvi poslovnih prostorov je v primeru, da gre po določbah ZPP za gospodarski spor, stvarno pristojno okrožno in ne okrajno sodišče.

Stvarno pristojno za odločanje v tej zadevi je okrožno sodišče.

Tožeča stranka je pri okrajnem sodišču vložila vlogo, s katero je toženima strankama odpovedala najemno pogodbo za poslovne prostore in predlagala, da sodišče izda nalog za njihovo izpraznitev.

Okrajno sodišče se je s sklepom izreklo za stvarno nepristojno, sklicujoč se na določbo 3. točke 2. odst. 101. člena Zakona o sodiščih in odstopilo zadevo v reševanje okrožnemu sodišču. Le-to je pri naslovnem sodišču sprožilo spor o pristojnosti, ker je menilo, da je glede na določbo 2. točke 2. odst. 99. člena Zakona o sodiščih stvarno pristojno okrajno sodišče.

Po določbi II/2. točke 99. člena Zakona o sodiščih so okrajna sodišča stvarno pristojna za odločanje na prvi stopnji v civilnih sporih ne glede na vrednost spornega predmeta, če gre za spore iz najemnih razmerij. Ni dvoma, da je obravnavani spor tak. Citirana določba zakona pa predstavlja le izjemo od določbe II/1. točke istega člena navedenega zakona, ki sicer kot temeljno merilo za razmejitev stvarne pristojnosti med okrajnimi in okrožnimi sodišči v civilnih zadevah predpisuje vrednost spornega zahtevka (2.000.000,00 SIT). Za vse vrste sporov (tako iz II/1. kot iz II/2. točke) pa je v določbi II/3. točke 101. člena navedenega zakona predpisano, da so za odločanje o njih stvarno pristojna okrožna sodišča, če gre za gospodarske spore.

Tudi o tem, da je obravnavani spor gospodarski spor, glede na določbo 1. točke 489. člena ZPP ni nobenega dvoma, saj v vlogi strank nastopajo izključno gospodarske družbe. Zato je za odločanje o njem stvarno pristojno okrožno sodišče.

ZS člen 99,  99/2-1,  99/2-2,  101,  101/2-3,  99,  99/2-1,  99/2-2,  101,  101/2-3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 1240/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-01-24

Samo z javno ali po zakonu overjeno listino ali pravnomočno sodno odločbo je v izvršilnem postopku mogoče dokazati prehod obveznosti v primeru, ko izvršilni predlog vloži nekdo, ki v izvršilnem naslovu ni označen kot upnik.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi in v posledici tega predlog za odlog izvršbe.

Dolžnik se je zoper sklep pravočasno pritožil zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava ter predlagal njegovo razveljavitev.

Izvršba v tej zadevi je bila predlagana na podlagi sklepa o potrditvi prisilne poravnave zoper dolžnika, s katero je bila upniku F.

Ljubljana priznana terjatev. Upnik v izvršilnem predlogu pa ni F.

Ljubljana, ampak druga pravna oseba, ki zatrjuje, da je terjatev zoper dolžnika pridobila s cesijsko pogodbo. V primeru, ko predlaga izvršbo nekdo, ki v izvršilnem naslovu ni označen kot upnik, jo sodišče po določbi 1. odst. 22. člena ZIP dovoli, če predlagatelj z javno ali po zakonu overjeno listino, če to ni mogoče pa s pravnomočno odločbo, izdano v pravdnem postopku, dokaže, da je terjatev prenesena ali je na drug način prešla nanj. Taka listina oziroma sodna odločba je torej pomožni izvršilni naslov in je v primeru prehoda terjatve samo na njeni podlagi mogoče dovoliti izvršbo. Zato bi moralo sodišče prve stopnje pred odločitvijo o predlogu za izvršbo, vsekakor pa ob obravnavanju ugovora zoper sklep o izvršbi ugotoviti, ali upnik ima tako listino ali ne. Brez tega predlogu za izvršbo ni možno ugoditi, obenem pa ostane odprto tudi vprašanje predloga za odlog izvršbe, temelječega na 6. točki 1. odst.

63. člena ZIP. Zato je pritožbeno sodišče na podlagi določbe 3. točke 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep v celoti razveljavilo in vrnilo zadevo sodišču prve stopnje v nov postopek.

O pritožbenih stroških, katerih povrnitev uveljavlja upnik, bo odločeno s končno odločbo (3. odst. 166. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep Cpg 1224/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-01-24

Če na dolžnikovem naslovu, skladnem z vpisom v sodni register, sodišče ni niti poskusilo opraviti rubeža premičnin, ampak je dolžniku le enkrat brez uspeha poskusilo vročiti sklep o izvršbi, ne more ustaviti izvršbe iz razloga, da je ni mogoče opraviti zaradi neuspešnega poskusa rubeža.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje je ustavilo izvršbo z rubežem, cenitvijo in prodajo dolžnikovih stvari, češ da rubež ni bil uspešen, ker se je dolžnik preselil neznano kam, upnik pa v danem roku ni sporočil njegovega novega naslova.

Upnik se je zoper sklep pravočasno pritožil in predlagal njegovo razveljavitev. Navedel je, da je sodišču sporočil dolžnikov naslov, naveden v sodnem registru, poleg tega pa še naslov direktorja.

Upnikova trditev, da je izvršilnemu sodišču sporočil dolžnikov naslov, registriran v sodnem registru, je točna. Na tem naslovu pa sodišče niti še ni poskusilo opraviti rubeža, ampak je le enkrat po pošti poskusilo vročiti dolžniku sklep o izvršbi, a se je pošiljka vrnila z oznako "neznan" (sklep je postal pravnomočen po uspešni vročitvi dolžnikovemu direktorju). S tem pa še ni podana podlaga za ustavitev postopka zaradi neuspešnega poskusa rubeža. Zato je pritožbeno sodišče na podlagi določbe 3. točke 380. člena ZPP v zvezi s 14. členom ZIP pritožbi ugodilo, napadeni sklep razveljavilo in vrnilo zadevo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1369/95
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-01-10

Ker se ugotovitvena sodba ne izvrši, se v pravdi z zgolj ugotovitvenim zahtevkom ne more dovoliti začasna odredba.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopno sodišče je zavrnilo predlog za izdajo začasne odredbe, s katero naj bi se tožencu F.K. prepovedalo odtujiti osebni avtomobil znamke Fiat Tipo, reg. št. ....., ta prepoved pa naj bi se zaznamovala pri upravnem oddelku Občine K., pristojnem za registracijo motornih vozil. Prvostopno sodišče je menilo, da ni izkazana verjetnost obstoja terjatve tožnice proti tožencu, saj listine o osebnem avtomobilu vzbujajo dvome v verjetnost, da je ta avto skupno premoženje pravdnih strank.

Proti temu sklepu se pritožuje tožeča stranka in uveljavlja vse pritožbene razloge iz čl. 353/1 ZPP. V pritožbi navaja, da je prvostopno sodišče neutemeljeno sledilo navedbam v pismeni vlogi tožene stranke, saj navedbe niso nobeno dokazno sredstvo. Druga nepravilnost je v tem, da če sodišče ni bilo prepričano, kam sodi avto, ali je posebno ali skupno premoženje pravdnih strank, bi moralo o tej okoliščini zaslišati obe pravdni stranki, da bi se odpravil dvom, ki ga navaja v obrazložitvi izpodbijanega sklepa.

Iz razlogov, ki jih navaja prvostopno sodišče, je zavrnitev predloga za izdajo začasne odredbe res preuranjena. Vendar pa je zavrnitev predloga materialnopravno pravilna, zaradi česar pritožbi ni bilo mogoče ugoditi. Tožeča stranka je namreč predlagala izdajo začasne odredbe v postopku zaradi ugotovitve obstoja zunajzakonske skupnosti, ugotovitve obsega skupnega premoženja in ugotovitve deležev na skupnem premoženju. Tožeča stranka je torej vložila ugotovitveno tožbo, ki ima lahko za posledico zgolj ugotovitveno sodbo. Pri ugotovitvenih sodbah pa je edini namen civilnega postopka ugotavljanje spornega pravnega razmerja. Ugotovitvena sodba ni izvršljiva. Smisel oziroma namen začasne odredbe pa je zavarovanje terjatve. Ker se torej ugotovitvena sodba ne izvrši, se v pravdi z zgolj ugotovitvenim zahtevkom ne more dovoliti začasna odredba. Zato je bil po določbah Zakona o izvršilnem postopku (čl. 1, 16, 20, 244 in 262) predlog za izdajo začasne odredbe utemeljeno zavrnjen, pritožba pa neutemeljena. V skladu s tem jo je pritožbeno sodišče zavrnilo.

ZPP (1977) člen 187,  187/1,  187,  187/1.  ZIP člen 1,  16,  20,  244,  262,  1,  16,  20,  244,  262.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Kp 14/96
Sodna praksa višjih sodišč, 1996-02-21

ekstradicija - zakonski pogoji za izročitev tujega državljana

Zakonski pogoji za izročitev niso izpolnjeni v primeru, ko je iz note tujega veleposlaništva razvidno, da pristojni organi tuje države ne vztrajajo več pri prošnji za izročitev in je zato sodišče pravilno ravnalo, ko je v skladu z določbo 1. odstavka 527.čl. ZKP, prošnjo za pripor in ekstradicijo zavrnilo.

Sklep Okrožnega sodišča v ... opr. štev. Ks ... z dne 5.1.1996 se p o t r d i .

Okrožno sodišče v ... je s sklepom, citiranim v izreku, zavrnilo prošnjo Ministrstva za pravosodje Republike Češke štev. ... z dne 7.9.1995 za pripor in ekstradicijo češkega državljana M.V., ker niso izpolnjeni zakonski pogoji za izročitev.

Glede na to, da je bila prošnja za pripor in ekstradicijo zavrnjena, je sodišče prve stopnje po določbi 1. odst. 527. člena ZKP poslalo sklep v preizkus Višjemu sodišču.

Prizivno sodišče ugotavlja, da je Okrožno sodišče v ... ravnalo prav, ko je prošnjo za pripor in ekstradicijo zavrnilo z utemeljitvijo, da zakonski pogoji za izročitev niso izpolnjeni.

Ministrstvo za pravosodje Republike Slovenije je namreč dne 19.12.1995 sodišču prve stopnje poslalo noto Veleposlaništva Republike Češke štev. ... z dne 1.12.1995, iz katere je razvidno, da pristojni organi Češke Republike ne vztrajajo več pri prošnji za izročitev M.V. Tako, kakor je to pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje, je nevztrajanje predlagatelja pri zahtevi za ekstradicijo dejansko šteti kot umik prošnje za izročitev, v posledici česar je tudi na mestu ugotovitev, da zakonskih pogojev za izročitev ni.

Glede na vse zgoraj navedeno je bilo tedaj sklep Okrožnega sodišča v ... opr. štev. Ks ... z dne 5.1.1996 potrditi, odločitev o tem pa opreti na določbo 1. odst. 527. člena ZKP.

ZKP člen 527,  527/1,  527,  527/1,  527,  527/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.