VSL sodba I Cp 894/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-08-24

dolžnost preživljanja - preživnina - dopolnilna sodba

Redno šolanje po členu 123/1 ZZZDR pomeni redno izpolnjevanje študijskih obveznosti. Formalen status ni bistven. V členu 339 ZPP, ki določa postopek v zvezi z dopolnilno sodbo, ni predpisano, da bi bilo potrebno kopijo predloga za izdajo dopolnilne sodbe vročiti nasprotni stranki. Zato ne gre za kršitev postopka, če sodišče takšne vročitve ni opravilo, z dopolnilno sodbo pa je odločilo o delu zahtevka, ki je bil zadosti obravnavan (plačilo zamudnih obresti, če je preživninski zavezanec v zamudi s plačilom preživninskih obrokov).

Pritožbi se zavrneta kot neutemeljeni in se potrdita izpodbijani sodbi.

Sodišče prve stopnje je s sodbo z dne 6.5.1994 razsodilo, da se zavrne tožbeni zahtevek, po katerem naj bi tožnik ne bil več dolžan plačevati preživnine za hčerko N. od 1.1.1994 in po katerem naj bi bil od 1.1.1994 dalje dolžan plačevati za preživljanje mld. hčerke L.

namesto preživnine po sodbi Temeljnega sodišča v Ljubljani, enote v Ljubljani z dne 9.4.1986, opr. št. III P....., in nazadnje zvišane na znesek 13.973,00 SIT mesečno, znižano preživnino v znesku 100,00 DEM v tolarski protivrednosti mesečno. Odločilo je tudi o tem, da mora tožnik M.G. plačevati N.G. namesto prejšnje preživnine od 1.4.1994 dalje na 18.000,00 SIT zvišano preživnino, mld. L.G. pa od 1.4.1994 dalje na 16.000,00 SIT zvišano preživnino. V presežku je tožbeni zahtevek L.G. zavrnilo. Hkrati je z isto odločbo odločilo o oprostitvi plačila sodnih taks, vendar to ni predmet pritožbe. Z dopolnilno sodbo je odločilo tudi o tem, da mora M.G. v primeru, da bo zamudil s plačilom, plačati tudi zakonite zamudne obresti od dneva zapadlosti vsakega zvišanega preživninskega obroka do plačila.

Prvo sodišče je tako odločilo, potem ko je ugotovilo, da ni pogojev, da bi prenehala tožnikova obveznost, da plačuje preživnino starejši hčerki in da tudi ni razlogov za znižanje preživnine mlajši hčerki, pač pa so se spremenile okoliščine tako, da je treba preživnino zvišati obema upravičenkama.

Proti sodbi z dne 6.5.1994 se pritožuje tožnik M. G., ki smiselno uveljavlja pritožbeni razlog zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in napačne uporabe materialnega prava in navaja: N.G. ne študira redno, ampak ob delu. Po Zakonu o zakonski zvezi in družinkih razmerjih so starši dolžni preživljati svoje otroke, če se redno šolajo. Ker redni študij traja eno leto, izredni pa tri leta za en letnik, se to ne bi smelo enačiti z rednim študijem. Po razlagi sodnika naj bi on hčerko preživljal do 32. leta. Hči je bila prijavljena na zavodu za zaposlovanje, vendar se je izpisala in odklonila denarno pomoč. Do leta 1989 je imel redno delo, sedaj pa zaradi gospodarske situacije in zaradi zmanjšane zmožnosti za delo ne more toliko delati. Vsa leta se trudi delati, da bi lahko plačeval spodobno preživnino. Trudi se, da bi imel delo. Zdravniških potrdil ni predložil, saj gre k zdravniku le, ko ne more več hoditi. Mati L.G. je v daleč boljšem položaju. Na lastno voljo je pustila službo.

Glede na zakon je dobila 19.000,00 DEM odpravnine. Dvomi o verodostojnosti potrdila o tem, da je dobila le 7.000,00 DEM odpravnine. Sodba pravi, da je N.G. odrasel človek, takoj nato pa jo uvršča med otroke.

V pritožbi proti dopolnilni sodbi navaja, da mu predlog za izdajo dopolnilne sodbe ni bil vročen, ponavlja tisto, kar je že navedel v pritožbi proti sodbi z dne 6.5.1994 in predlaga, da zadevo obravnava drug sodnik.

N.G. in zakonita zastopnica L.G. sta odgovorili na obe pritožbi in predlagali zavrnitev. Na oboje je tožnik odgovoril.

O pritožbi zoper sodbo z dne 6.5.1994: Pritožbeno sodišče je preizkusilo sodbo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, po uradni dolžnosti pa glede bistvenih kršitev določb postopka in glede pravilne uporabe materialnega prava.

Ugotovilo je, da je odločitev sodišča prve stopnje pravilna. Sodišče druge stopnje v celoti sprejema razloge izpodbijane sodbe in glede na pritožbene trditve tem razlogom še dodaja: Kar zadeva vprašanje, ali je mogoče šteti, da se toženka N.G. redno šola, je tudi po mnenju sodišča druge stopnje bistveno to, da je status izrednega študenta izenačen s statusom rednega študenta, kar zadeva izpolnjevanje študijskih obveznosti, in da toženka redno obiskuje predavanja in opravlja izpite. Taka je bila dejanska in pravna situacija ob izdaji sodbe. Pritožnik sicer trdi, da ni opravila nobenega izpita, vendar je to v nasporotju s podatki v spisu, za to svojo trditev pa ni predlagal nobenega dokaza. Formalen status torej ni bistven. Če pa naj bi izredni študij trajal dlje kot redni študij, tedaj o rednem šolanju res ni več mogoče govoriti; vendar v konkretnem primeru ob izdaji sodbe taka situacija ni nastopila. Če bo, bo to lahko stvar drugega postopka.

V zvezi s pritožbenimi trditvami, ki se nanašajo na zavrnitev zahtevka za znižanje preživnine in hkrati na odločitev o zvišanju preživnine, pritožnik v glavnem ponavlja tisto, kar je sodišče prve stopnje ob odločitvi upoštevalo, saj je tožnik take ugovore uveljavljal že v postopku na prvi stopnji. To velja glede njegovega zatrjevanja, da ima manjši dohodek, da ni dela, da je bolan in da so stroji v slabem stanju. Do vseh teh trditev se je sodišče prve stopnje opredelilo, zato nanje ni potrebno posebej odgovarjati, saj pritožbeno sodišče razloge sodišča prve stopnje sprejema, kot je bilo že zgoraj povedano. Tudi sicer gre le za trditve, ki niso podprte z dokazi. Ko pritožba govori o tem, da je starejša hči odklonila denarno pomoč; da je mati mld. tožnice po lastni volji zapustila delo; da je dobila višjo odpravnino - so to trditve, ki so v nasprotju z izvedenini dokazi, pritožba pa novih dokazov ne ponuja.

Ko pritožba trdi, da je v sodbi zapisano najprej, da je N.G. odrasel človek, takoj zatem pa jo uvršča med otroke, je to trditev, ki kaže na bistveno kršitev določb postopka. Šlo naj bi torej za nasprotje v sodbi. Vendar v sodbi takega zapisa ni, pa tudi sicer ni v njej nobenega nasprotja. Tudi sicer bistvenih kršitev v sodbi ni.

O pritožbi zoper dopolnilno sodbo z dne 9.6.1994: Kot je že bilo povedano, v pritožbi zoper dopolnilno sodbo pritožnik ponavlja tisto, kar je zapisal v pritožbi proti sodbi. Ti razlogi ne pridejo v poštev v pritožbi proti tej sodbi in zato nanje posebej ni potrebno odgovarjati. Pritožnik poleg gornjega tudi trdi, da ni dobil kopije vloge, s katero sta toženki zahtevali izdajo dopolnilne sodbe.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da tu ne gre za nikakršno kršitev. Čl.

339 Zakona o pravdnem postopku (v nadaljnjem besedilu ZPP) določa postopek v zvezi z dopolnilno sodbo, vendar v njem ni predvideno, da bi bilo treba kopijo predloga vročiti nasprotni stranki. Pritožba tudi govori o pristranosti sodnika in o tem, da naj bi o stvari ponovno odločal drug sodnik. V kolikor bi bilo tak predlog treba šteti kot predlog za izločitev sodnika, je ta prepozen, saj je tak predlog mogoče podati le do konca glavne obravnave (čl.73/2 ZPP). Ko je pritožbeno sodišče preizkusilo dopolnilno sodbo glede bistvenih kršitev določb postopka in glede pravilne uporabe materialnega prava, (čl.365 /2 ZPP), je ugotovilo, da kršitev ni bilo.

Tako je bilo torej treba zavrniti obe pritožbi in potrditi pravilno odločitev sodišča prve stopnje.

Odločitev pritožbenega sodišča je utemeljena na določilih čl. 368 ZPP.

ZZZDR člen 123,  123/1,  123,  123/1.  ZPP (1977) člen 339,  339/1,  340,  340/2,  339,  339/1,  340,  340/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.