VSL sodba Kp 1309/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1993-11-04

kazensko procesno pravo - kazensko materialno pravo

nepopolna in zmotna ugotovitev dejanskega stanja - ogrožanje z nevarnim orodjem pri pretepu ali prepiru - kršitev nedotakljivosti stanovanja

Zavrnjena pritožba obdolženca, ki izpodbija dokazno oceno prvostopnega sodišča.

Pritožba obdolženega se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Obdolženec mora plačati kot stroške pritožbenega postopka povprečnino v znesku 15.000 (petnajst tisoč) tolarjev.

Z uvodoma navedeno sodbo sta bili obdolženemu zaradi kaznivih dejanj ogrožanja z nevarnim orodjem pri prepiru po 56. čl. KZ RS in kršitve nedotakljivosti stanovanja po 1. odst. 71. čl. KZ RS določeni denarni kazni v zneskih 25.000,00 in 10.000,00 tolarjev. Nato pa mu je bila izrečena enotna kazen v znesku 30.000,00 tolarjev, plačljiva v roku dveh mesecev. Razen tega je bilo odločeno, da mora plačati stroške kazenskega postopka oz. povprečnino v znesku 15.000,00 tolarjev.

Proti takšni sodbi se je pravočasno pritožil obdolženec. Iz vsebine pritožbe je razvidno, da se pritožuje zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in smiselno predlaga, naj pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Po proučitvi podatkov kazenskega spisa in pritožbenih navedb obdolženca pritožbeno sodišče nima nobenih pomislekov v sprejeto dokazno oceno prvostopnega sodišča o poteku dogodkov in odločilni okoliščini, da je bil prav obdolženec takrat na kraju dogodka ter njegovi krivdi za obe kaznivi dejanj. Iz podatkov kazenskega spisa namreč izhaja, da je priča M.R. takoj poklicala policijo celo med prvim in drugim dogodkom oziroma kaznivim dejanjem, oškodovanec pa je neposredno po obeh dohodkih prijavil protipravno ravnanje obdolženca na policijski postaji Bežigrad, tako da je bil še istega dne ob 21.00 uri, neposredno po dogajanju, opravljen ogled kraja obeh kaznivih dejanj. Pri tem pa so bili najdeni sledovi nasilnega odpiranja na vratih ter sledovi krvi v kuhinji. Oškodovanec pa je bil tudi poškodovan oziroma dobil je udarnine in vreznino kot je to razvidno iz zdravniškega spričevala, kar vse pa le utrjuje njegovo izpovedbo in izpovedbo priče M.R., ki pa oba obdolženca zelo dobro poznata, saj sta mu prodala prejšnje stanovanje. Obdolženec pa je vsekokor imel motiv za takšno ravnanje kar tudi izhaja iz izpovedbe obeh prič. Tako sodišče prve stopnje utemeljeno ni sprejelo zagovora obdolženca, češ da na kraju dejanja sploh ni bil, ne more pa teh ugotovitev, ki imajo vso podlago v zbranem dokaznem gradivu, omajati tudi sam obdolženec v svoji pritožbi zoper izpodbijano sodbo, čeprav sedaj v pritožbi ponuja, naj se zasliši določene priče, ki naj bi povedale, da ga takrat sploh ni bilo v Ljubljani. Zato pritožba obdolženca zoper odločbo o krivdi ni mogla uspeti.

Neutemeljena pa je tudi njegova pritožba zoper odločbo o kazenski sankciji. Zoper ta del izpodbijane sodbe se obdolženec sicer ni izrecno pritožil, vendar ga je pritožbeno sodišče preizkusilo glede na to, da pritožba, ki se poda, v korist obdolženca iz pritožbenega razloga zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, že po zakonu, to je po določilih 379. čl. Zakona o kazenskem postopku vsebuje tudi pritožbo zoper izrečeno kazensko sankcijo. Pri tem preizkusu pa se je ugotovilo, da je bila obdolžencu izrečena milejša denarna kazen, čeprav je za obe kaznivi dejanji predpisana tudi kazen zapora, tako da so vse olajševalne okoliščine, ugotovljene pri njem, dovolj prišle do izraza, tako pri izbiri kazenske sankcije, kot tudi pri odmeri posameznih denarnih kazni in izreku enotne denarne kazni, saj se je ugotovilo, da so njegove premoženjske razmere ugodne in da bo izrečeno denarno kazen lahko plačal ne da bi bilo ogroženo njegovo preživljanje. Nedvomno pa tudi je, da bo le v okviru tako izrečene kazenske sankcije pri njem upravičeno pričakovati, da v bodoče takih in podobnih kaznivih dejanj ne bo več izvrševal.

Zato pritožba zoper izpodbijano sodbo ni moglo uspeti. Ker ni bila uspešna, mora obdolženec v skladu z določili 1. odst. 98. čl. v zvezi 101. čl. Zakona o kazenskem postopku plačati tudi stroške pritožbenega postopka. Izraženi so v obliki povprečnine, ki je odmerjena glede na obseg zadeve, trajanje pritožbenega postopka in upoštevajoč tudi ugotovljene premoženjske razmere obdolženca, saj je samostojni podjetnik in lastnik sorazmerno dragega osebnega avtomobila, kot je to razvidno iz podatkov kazenskega spisa.

ZKP člen 366,  366.  KZS člen 56,  71,  71/1,  56,  71,  71/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.