VSL sklep II Cp 794/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-04

najem stanovanja - razveza zakonske zveze

Pri odločitvi o tem, kdo od razvezanih zakoncev ostane ali postane najemnik stanovanja upošteva sodišče stanovanjske potrebe prejšnjih zakoncev, njihovih otrok ter druge okoliščine primera.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se v izpodbijanem delu (točka I. izreka) potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje odločilo, da je predlagateljica J.P.P. upravičena skleniti najemno pogodbo za enoinpolsobno stanovanje št. 5 v prvem nadstropju stanovanjskega bloka v K. Hkrati je sodišče izdalo začasno odredbo, s katero je nasprotnemu udeležencu prepovedalo vsako uporabo navedenega stanovanja. Sodišče je med drugim ugotovilo, da se je nasprotni udeleženec že izselil iz spornega stanovanja, ki ga bolj potrebuje predlagateljica, saj je po razvezni sodbi dolžna skrbeti za varstvo in vzgojo mladoletne hčerke.

Proti navedenemu sklepu se je pritožil nasprotni udeleženec ter iz vsebine pritožbe izhaja, da smiselno uveljavlja pritožbena razloga zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava. Poudarja, da je odločitev v izpodbijanem sklepu preuranjena, ker imata stranki ob izročitvi predmetnega stanovanja možnost dobiti od stanodajalca dve manjši stanovanji. Zato bi moralo sodišče opraviti poizvedbe pri M., kjer sta zaposleni obe stranki.

Zato naj sodišče druge stopnje izpodbijani sklep razveljavi. Hkrati s pritožbo je nasprotni udeleženec vložil tudi ugovor proti sklepu o začasni odredbi, ki pa ga sodišče druge stopnje ni obravnavalo, ker o njem odloča sodišče, ki je začasno odredbo izdalo.

Sodišče druge stopnje je ob preizkusu izpodbijanega sklepa v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi ugotovilo, da uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani. Sodišče prve stopnje je v izvedenem dokaznem postopku pravilno ugotovilo vsa odločilna dejstva ter v izpodbijanem sklepu navedlo vse razloge, iz katerih je ugodilo zahtevi predlagateljice. Sodišče prve stopnje je dejansko stanje dovolj popolno ugotovilo ter tudi pravilno uporabilo materialno pravo. Sodišče druge stopnje nima pomislekov o dejanskih in pravnih ugotovitvah sodišča prve stopnje, ki jih izvajanja nasprotnega udeleženca v pritožbi ne morejo omajati. Glede na njegove trditve v pritožbi pa sodišče druge stopnje še dodaja: S pravnomočno sodbo Temeljnega sodišča v Z. z dne 8.7.1993, opr. št.

P je sodišče zakonsko zvezo strank razvezalo ter hkrati odločilo, da ostane mld. M.P. v varstvu in oskrbi pri materi J.P.P. Sodišče je ugotovilo, da predlagateljica skupaj z mladoletno hčerko nepravdnih strank vseskozi stanuje v predmetnem stanovanju, medtem ko se je nasprotni udeleženec iz njega izselil, saj je v njem zadnjič prespal okrog novega leta 1993/1994, in tega nasprotni udeleženec niti ne zanika v pritožbi. Ko je predlagateljica po razvezni sodbi dolžna skrbeti za varstvo in vzgojo mladoletne hčerke M., je ob izvedenih dokazih sodišče prve stopnje utemeljeno zaključilo v izpodbijanem sklepu, da je predlagateljica tista, ki bolj potrebuje sporno stanovanje. Razlogi v tej smeri so prepričljivi in se jim sodišče druge stopnje pridružuje v izogib ponavljanja. Nobenega razloga tudi ni bilo za prekinitev postopka, kot je predlagal nasprotni udeleženec, zaradi poizvedb pri M., in kar znova predlaga v pritožbi.

Ob dejanskem stanju, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje, po mnenju sodišča druge stopnje ni nobene potrebe po kakršnemkoli dopolnjevanju postopka. Okoliščine in dejstva, ki jih navaja nasprotni udeleženec v pritožbi, ne morejo ovreči zaključkov sodišča prve stopnje, niti ne vzbujajo dvoma o pravilnosti odločitve o predlagateljičini zahtevi.

Ker je sodišče druge stopnje ugotovilo, da uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani, je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo ter v skladu z določilom čl. 380 tč. 2 ZPP potrdilo v izpodbijanem delu sklep sodišča prve stopnje.

Izrek o stroških pritožbenega postopka je odpadel, ker v pritožbi niso bili zaznamovani.

Določbe Zakona o pravdnem postopku, na katerih temelji odločitev pritožbenega sodišča, so uporabljene na podlagi 1. odst. 4. čl.

Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Ur.l. RS št. 1/91-I).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.