VSL sklep Cpg 1975/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-12

sposobnost biti stranka - zaključek likvidacijskega postopka pred koncem pravdnega postopka

Če je bil likvidacijski dolžnik zaradi zaključka likvidacijskega postopka iz sodnega registra izbrisan pred koncem pravdnega postopka, likvidacijski dolžnik ne more več biti pravdna stranka. V tem primeru je lahko pravdna stranka le pravna oseba, ki je prevzela njegova sredstva oz. njegove pravice in obveznosti. Pri tem tožeča stranka zoper takšno pravno osebo nima več pravnega interesa na ugotovitvenem zahtevku, ampak lahko vloži samo dajatveni zahtevek (na plačilo sorazmernega dela svoje terjatve).

1. Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

2. Tožeča stranka sama trpi svoje pritožbene stroške.

Sodišče prve stopnje je zavrglo tožbo (na podlagi 5. odst. 83. čl.

Zakona o pravdnem postopku), ker tožeča stranka kljub pozivu sodišča ni kot tožene stranke navedla (drugega) prevzemnika sredstev.

Proti navedenemu sklepu se je iz vseh pritožbenih razlogov po 381. čl. v zvezi z 1. odst. 353. čl. ZPP pritožila tožeča stranka.

Predlagala je razveljavitev izpodbijanega sklepa in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v nov postopek. Istočasno je predlagala tudi spremembo tožbe (kot novo toženo stranko je navedla A. Pri tem je priglasila tudi pritožbene stroške.

Po prijavi terjatve (za 3.265.454,90 SIT s pripadki) v likvidacijskem postopku zoper toženo stranko in po njenem prerekanju s strani likvidacijskega upravitelja, je tožeča stranka dne 18.5.1993 vložila predmetno tožbo. Pred zaključitvijo pravdnega postopka na prvi stopnji pa je bil likvidacijski postopek zaključen, in sicer dne 22.7.1993. Ker je bila tožena stranka likvidirana, v posledici česar je bil tudi odrejen njen izbris iz sodnega registra, se zoper njo ni več mogel voditi pravdni postopek. O tem je sodišče prve stopnje dne 8.11.1993 z dopisom (pravilno bi sicer bilo s sklepom) obvestilo tožečo stranko in ji tako dalo možnost, da kot toženo stranko navede pravno osebo, ki je prevzela sredstva oz. pravice in obveznosti tožene stranke. Pri tem ni pomembno, ali je A. pravice in obveznosti skupaj s tožečo stranko prevzel v razmerju 50 % : 50 % ali 62 % : 38 %. Tožeča stranka je na obvestilo prvostopnega sodišča vztrajala pri nespremenjeni tožbi (glej njen dopis z dne 17.11.1993). Spremembo tožbe (s spremembo tožene stranke) je namreč uveljavljala šele v pritožbi. Takšen predlog pa ne sodi v pritožbo, saj je spremembo tožbe (tudi subjektivno) mogoče uveljavljati le do konca postopka (tj. do konca glavne obravnave) na prvi stopnji. Ker tožeča stranka opisane pomanjkljivosti ni odpravila, pomanjkljivost pa je bila takšna, da je onemogočala nadaljnjo pravdo, je sodišče prve stopnje pravilno na podlagi 5. odst. 83. čl. ZPP zavrglo tožbo. Sodišče druge stopnje pa je v posledici (na podlagi 2. točke 380. čl. ZPP) zavrnilo neutemeljeno pritožbo in potrdilo izpodbijani sklep.

Tožeča stranka bi v opisanem primeru sicer še vedno imela pravni interes za vodenje pravde (oz. spora), vendar zdaj (ne proti likvidiranemu dolžniku, ampak) proti pravni osebi, ki je prevzela pravice in obveznosti dolžnika (skupaj s tožečo stranko). Pri tem pa tožeča stranka nič več ne bi imela pravnega interesa na ugotovitvenem zahtevku, ampak bi proti (drugemu) prevzemniku sredstev morala naperiti dajatveni zahtevek (na plačilo sorazmernega dela svoje terjatve).

Ker je tožeča stranka s pritožbo propadla, je sodišče druge stopnje (na podlagi 1. odst. 166. čl. v zvezi s 1. odst. 154. čl. ZPP) odločilo, da tožeča stranka (kot pritožnica) sama trpi svoje pritožbene stroške.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.