VSM sodba Cpg 441/92
Sodna praksa višjih sodišč, 1993-04-21

V razmerju med pravdnima strankama, to je dolžnikom in prevzemnikom - cesionarjem sodišču ni potrebno upoštevati tudi tekoče pravde med toženko - dolžnico in prvotnim upnikom - cedentom. V primeru, ko je iz pogodbe tudi razvidno, da je bivši upnik izročil prevzemniku račune iz katerih izvira dolg tožene stranke, ni nevarnosti, da toženka ne bi uspela z ugovorom, da je tožnik v pravdi Pg .../..

prenesel terjatev iz predloženih verodostojnih listin - računov na današnjo tožnico. Pač pa bi nevarnost lahko izvirala le iz akceptnega naloga ali menice, ki jo je toženka event. izročila upniku iz Orahovca zaradi zavarovanja terjatve. Toženka, ki je sodelovala pri podpisu cesijske pogodbe, bi v takem primeru lahko zahtevala, da cedent vse te listine, v skladu s členom 437 Zakona o obligacijskih razmerjih, izroči cesionarju. Nevarnosti zaradi takšne opustive pa ne more nositi novi upnik - cesionar.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Tožena stranka se je pravočasno pritožila zoper sodbo sodišča prve stopnje, s katero je le-to vzdržalo v veljavi izvršilni sklep. V pritožbi uveljavlja tožena stranka pritožbena razloga zmotne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materijalnega prava.

Obe kršitvi utemeljuje pritožnica s tem, da prvostopno sodišče ni upoštevalo okoliščine, da je zoper toženo stranko vložilo podjetje CC. tožbo za isto terjatev.

Sodišče druge stopnje je preizkusilo prvostopno sodbo v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri tem preizkusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da pritožba ni utemeljena in sicer iz naslednjih razlogov: Prvostopno sodišče je pravilno ugotovilo dejansko stanje in sicer, da je s cesijsko pogodbo, ki so jo podpisali odstopnik - cedent podjetje CC. in prevzemnik - cesionar podjetje AA. bila dne 28.8.1991 na tožnico kot upnika prenesena terjatev v znesku 373.525,60 sit.

Pogodbo sta podpisala tudi vmesni cedent podjetje DD. in dolžnik - današnji toženec podjetje BB. S to cesijsko pogodbo je torej tožeča stranka postala upnik do tožene stranke. Tako dejansko stanje je prvostopno sodišče ugotovilo na podlagi skladnih navedb obeh pravdnih strank in fotokopije cesijske pogodbe, ki je v pravdnem spisu. Tudi v pritožbi tožena stranka ne oporeka opisanemu dejanskemu stanju.

Tožena stranka je v zmoti, ko smatra, da je v razmerju med pravdnima strankama potrebno upoštevati tudi tekočo pravdo med toženko in podjetjem CC. Prav tako je prvostopno sodišče ob ugotovljenem dejanskem stanju materialnopravno pravilno zaključilo, da je tožena stranka po navedeni cesijski pogodbi dolžna tožnici vtoževani znesek.

Glede na zatrjevano nevarnost, da bo tožena stranka morala dvakrat plačati isti dolg je še dodati: Sodišču predložena pogodba o cesiji je podpisana od vseh strank, ki so bile udeležene. Iz pogodbe je tudi razvidno, da je bivši upnik izročil prevzemniku račune iz katerih izvira dolg tožene stranke.

Zato ni nevarnosti, da toženka ne bi uspela z ugovorom, da je tožnik v pravdi Pg ../.. prenesel terjatev iz predloženih verodostojnih listin - računov na današnjo tožnico. Pač pa bi nevarnost lahko izvirala le iz akceptnega naloga ali menice, ki jo je toženka event.izročila upniku iz Orahovca zaradi zavarovanja terjatve.

Toženka, ki je sodelovala pri podpisu cesijske pogodbe, bi v takem primeru lahko zahtevala, da cedent vse te listine, v skladu s členom 437 Zakona o obligacijskih razmerjih, izroči cesionarju. Nevarnosti zaradi takšne opustive pa ne more nositi novi upnik - cesionar.

Iz navedenih razlogov je pritožba tožene stranke neutemeljena.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih stranki nista priglasili.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.