TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep III Cp 621/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-12-07

začasna odredba - predlog za izvršbo - sklep o predlogu - sklep o izvršbi - opravljanje izvršbe

Ker začasna odredba vsebuje tudi sklep o izvršbi, je zato treba šteti upnikov predlog za izvršbo na podlagi začasne odredbe le kot predlog za izvršitev začasne odredbe.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Z izpodijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog za izvršbo.

Zoper ta sklep se zaradi bistvene kršitve določb postopka pritožuje upnik in predlaga spremembo, podrejeno pa razveljavitev. Zatrjuje, da iz povratnice izhaja, da je bil dolžnici izvršilni naslov (sklep o začasni odredbi) vročen 22.8.1994, torej pred vložitvijo predloga za izvršbo.

Pritožba utemeljeno opozarja, da je bila začasna odredba dolžnici vročena še pred vložitvijo predloga za izvršbo. Iz spisa VI P ....., namreč izhaja, da je bila dolžnici vročena 22.8.1994. Sicer pa začasna odredba vsebuje tudi sklep o izvršbi in je zato treba šteti upnikov predlog za izvršbo začasne odredbe le kot predlog za izvršitev začasne odredbe. Ker torej ni bilo pogojev za zavrženje upnikovega predloga je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. točka 380. člena ZPP), v katerem bo izvršilo v pravdnem postopku izdano začasno odredbo.

ZIP člen 38,  38/1,  40,  262,  262/1,  262/2,  38,  38/1,  40,  262,  262/1,  262/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 289/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-12-14

vrnitev v prejšnje stanje - opravičen vzrok

Po ustaljeni sodni praksi subjektivni razlogi, ki jih je zakrivila stranka, ne morejo biti opravičeni razlogi za vrnitev v prejšnje stanje.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopno sodišče je zavrnilo predlog tožeče stranke za vrnitev v prejšnje stanje. Zoper ta sklep je tožeča stranka vložila pravočasno pritožbo, v kateri navaja, da je sodišče moralo vabiti pooblaščenca tožeče stranke na naslov odvetnika, ki je zapisan na pooblastilu in izvršilnem predlogu.

Prvostopno sodišče je pravilno ugotovilo, da je bil poblaščenec tožeče stranke na narok dne 25.1.1993 pravilno vabljen. Glede na pritožbene navedbe pa je še dodati: Iz pooblastila, ki je priloženo izvršilnemu predlogu sta razvidna dva naslova pooblaščenca - ne eni štampiljki je naslov Trdinova 5/II, na veliki plavi štampiljki pa naslov Tavčarjeva 2 - vse v Ljubljani.

Zato ni točna trditev, da je sodišče poslalo vabilo na napačen naslov. Ni prezreti, da je prvostopno sodišče vse pošiljke - tudi izpodbijani sklep poslalo na naslov v Tavčarjevo ulico in jih je pooblaščenec prejel.

Po ustaljeni sodni praksi subjektivni razlogi, ki jih je zakrivila stranka, ne morejo biti opravičeni razlogi za vrnitev v prejšnje stanje. To velja tako za napake administracije stranke, kakor tudi za napake v poslovanju odvetniške pisarne. Zato je napako tožnice, ki je uporabila štampiljko z naslovom iz Tavčarjeve ulice - tožnica še do sedaj ni pojasnila zakaj ni v redu naslov iz njene štampiljke - lahko šteti le kot subjektivno napako na strani tožnice. Torej ne gre za opravičljivi razlog in je prvostopno sodišče utemeljeno zavrnilo predlog za vrnitev v prejšnje stanje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 566/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-12-14

bistvena kršitev določb pravdnega postopka - razlogi sodbe

Razlogi prvostopne sodbe so v nasprotju s navedeno vsebino ugovora in razpravnega zapisnika - s tem pa je podana kršitev postopka iz 13. točke II. odstavka 354. člena ZPP.

Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje razveljavi in vrne sodišču I. stopnje v ponovno odločanje.

Pritožbeni stroški so nadaljni pravdni stroški.

Tožeča stranka je z izvršilnim predlogom po 21.členu ZIP, ki ga je vložila dne 30.7.1992, zahtevala od tožene stranke obračunane obresti v znesku 223.085,50 sit z zamudnimi obrestmi in stroški. Po ugovoru tožene stranke in opravljeni glavni obravnavi je sodišče prve stopnje s sodbo tožbeni zahtevek zavrnilo.

Tožeča stranka je v pravočasni pritožbi izpodbijala prvostopno sodbo iz vseh pritožbenih razlogov, ki jih ni podrobneje utemeljila, razen, da je bila njena obrestna terjatev dovolj izkazana z predloženimi obrestnimi obračuni.

Sodišče druge stopnje je preizkusilo prvostopno sodbo v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri tem preizkusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je pritožba utemeljena in sicer iz naslednjih razlogov: Prvostopno sodišče je pravilno ugotovilo, da je dokazno breme na tožeči stranki, ki mora dokazati obstoj obligacijskega razmerja, plačilno zamudo in višino zamudnih obresti. Tožnica je z obračuni obresti dokazovala le izračun le-teh. Vendar pa mora tožnica ponuditi vsa navedena dokazila le, če tožena stranka zanika obstoj plačilne obveze, zamudo ali pravilnost obračuna. V konkretnem primeru pa je tožena stranka v ugovoru in tudi na glavni obravnavi navedla, da izvršilni sklep izpodbija "iz razloga medsebojnega poravnavanja dolga". Takšen ugovor pa pomeni, da je vtoževani dolg nastal, vendar obstajajo drugi razlogi - plačilo, občasne dogovorjene kompenzacije itd., zaradi katerih dolga, ki izhaja iz obračunov obresti, sedaj ni dolžna plačati.

Razlogi prvostopne sodbe so v nasprotju s navedeno vsebino ugovora in razpravnega zapisnika - s tem pa je podana kršitev postopka iz 13. točke II. odstavka 354. člena ZPP.

V ponovnem postopku bo morala tožena stranka, če bo vstrjala pri dosedanjem ugovoru, pojasniti zakaj ni dolžna plačati dolga, za katerega ne trdi, da ni nastal. Iz navedenih razlogov je pritožba tožene stranke utemeljena. Izrek o pritožbenih stroških temelji na določilu člena 166/III ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sodba Cpg 285/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-12-12

spor majhne vrednosti - gospodarski spor - izvajanje dokazov

V gospodarskih sporih je naloga strank, da na prvi stopnji predložijo vse dokaze za svoje trditve - še zlasti pa velja koncentracija postopka v sporih male vrednosti.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka nosi svoje pritožbene stroške.

Tožeča stranka je z izvršilnim predlogom po 21.členu ZIP, ki ga je vložila dne 8.6.1990, zahtevala od tožene stranke obračunane obresti v znesku 7.665,50 sit z zamudnimi obrestmi in stroški. Po ugovoru tožene stranke in opravljeni glavni obravnavi je sodišče prve stopnje razsodilo tako, da je tožbeni zahtevek zavrnilo.

Tožena stranka je v pravočasni pritožbi izpodbijala prvostopno sodbo iz pritožbenega razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka.

Sodišče druge stopnje je preizkusilo prvostopno sodbo v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri tem preizkusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da pritožba ni utemeljena in sicer iz naslednjih razlogov: Pritožbeno sodišče ni našlo kršitev pravdnega postopka . Navedba pritožnice, da sodišče ni "stremelo za tem, da se ponudijo in dopolnijo dokazila tožeče stranke" - nedvomno ne predstavlja očitane procesne kršitve. Tožeča stranka, ki je vtoževala zamudne obresti, bi po ugovoru tožene stranke, morala sodišču predložiti dokaz o nastanku obligacijskega razmerja iz katerega bi naj nastala plačilna zamuda in obveznost tožene stranke na plačilo obresti. V gospodarskih sporih je naloga strank, da na prvi stopnji predložijo vse dokaze za svoje trditve - še zlasti pa velja koncentracija postopka v sporih male vrednosti. Zato tožeča starnka, ki je pristopila na glavno obravnavo brez vsakega nadaljnega dokaza - obračun obresti je bil že priložen izvršilnemu predlogu, ne more za neuspeh v pravdi očitati prvostopnemu sodišču kršitev procesnega zakona.

Iz navedenih razlogov je pritožba tožene stranke neutemeljena. Izrek o pritožbenih stroških temelji na določilih členov 166/I in154/I ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 544/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-12-15

Po določilu 3. odst. 90. člena ZPPSL mora upnik - predlagatelj v predlogu za začetek stečajnega postopka verjetno izkazati obstoj terjatve in stečajnega razloga.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Predlagatelj - upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je predlog za začetek stečajnega postopka zavrnilo. V pritožbi je navedel, da je na poziv sodišča takoj vložil predlog za izvršbo in vendar v roku za dopolnitev predloga ni mogel izkazati insolventnost z neuspelo izvršbo. Po mnenju pritožbe bi sodišče, ki je razpolagalo z vsemi potrebnimi podatki - pritožba očitno misli na nemožnost pravočasne dopolnitve predloga, moralo postavljeni rok podaljšati.

Pritožnik je očitno prezrl, da v Zakonu o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Ur.l. RS št. 67/93 - v nadaljevanju ZPPSL), ki je stopil v veljavo 1.1.1994, upnik - predlagatelj ni dolžan izkazati insolventnost dolžnika s neuspelo izvršbo, kot je to določal 2.odst.

72. člena bivšega stečajnega zakona iz leta 1989. Zato je pritožnik tudi napačno razumel zahtevo sodišča o dokazilih, ki bi verjetno izkazovali dolžnikovo insolventnost.

Po določilu 3. odst. 90. člena ZPPSL mora upnik - predlagatelj v predlogu za začetek stečajnega postopka verjetno izkazati obstoj terjatve in stečajnega razloga. Tako kot n. pr. pri začasnih odredbah se verjetnost nekega dejstva lahko izkaže s vsakim dokazom - razen zaslišanjem strank, ki ga lahko sodišče takoj izvede. Prav takim namenom služijo podatki o premoženjskem in finančnem stanju, ki jih nudi Agencija Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje po določilih 60. do 62. člena zakona o Agenciji ...(Ur.l. RS št. 48/94).

Prvostopno sodišče je sicer s sklepom postavilo pritožniku rok za dopolnitev predloga, vendar izpodbijana odločba ni rezultat brezuspešnega poteka roka, saj bi v takem primeru predlog po 15. členu ZPPSL v zvezi s 109. členom ZPP štelo za umaknjen oz. ga zavrglo. Zato so izvajanja pritožbe o naravi tega roka - brez uspeha.

Predlog za začetek stečajnega postopka je prvostopno sodišče zavrnilo, ker upnik ni verjetno izkazal stečajnega razloga.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sodba Cpg 297/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-12-20

Pravica tožene stranke, da po določilih 65 do 68 zakona o zadrugah (Ur.l. št. 13/92) uveljavlja pravico, da se ji izroči premoženje - nepremičnina v kateri so sporni poslovni prostori in za katero meni, da ji kot zadružna lastnina pripada, ni prizadeta s tem, da so sporni poslovni prostori kot družbena lastnina v upravljanju tožeče stranke, ki lahko da te poslovne prostore v najem oziroma najemno razmerje odpove ob zakonskih pogojih.

Pritožba se kot neutemeljena zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Tožena stranka se je pravočasno pritožila zoper sodbo sodišča prve stopnje, ki je ugodilo tožbenemu zahtevku za izpraznitev poslovnih prostorov v zgradbi v Radljah ob Dravi. V pritožbi je navedla, da je tožnica ni upravičena do razpolaganja s temi prostori in pri čemer se je sklicevala na določilo 65. člena zakona o zadrugah.

Sodišče druge stopnje je preizkusilo prvostopno sodbo v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri tem preizkusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da pritožba ni utemeljena in sicer iz naslednjih razlogov: Prvostopno sodišče je pravilno ugotovilo dejansko stanje in tudi pravilno uporabilo materialno pravo. Zato se pritožbeno sodišče v izogib ponavljanja sklicuje na razloge v obrazložitvi izpodbijane sodbe. Glede na pritožbena izvajanja pa je še dodati: Iz zemljiško-knjižnega izpiska in dodatnih poizvedb Medobčinske geodetske uprave občin Dravograd, Radlje ob Dravi in Slovenj Gradec nedvomno izhaja , da so sporni poslovni prostori kot družbena lastnina v upravljanju tožeče stranke. S tem je povezana pravica tožeče stranke, da te poslovne prostore da v najem oziroma najemno razmerje odpove ob zakonskih pogojih.

S tem pa ni prizadeta pravica tožene stranke,da po določilih 65 do 68 zakona o zadrugah (Ur.l. št. 13/92) uveljavlja pravico, da se ji izroči premoženje - nepremičnina v kateri so sporni poslovni prostori in za katero meni, da ji kot zadružna lastnina pripada. Vendar bo ta pravica ugotovljena šele s pravnomočno zaključenim upravnim postopkom na katerega napotujejo citirana določila zakona o zadrugah. Do takrat pa je premoženjsko stanje tako kot ga je ugotovilo prvostopno sodišče.

Iz navedenih razlogov je pritožba tožene stranke neutemeljena.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih pritožnica ni priglasila. členom 154/I ZPP.

ZZad člen 65,  66,  67,  68,  65,  66,  67,  68.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 242/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-22

izvršilni postopek - ugovor zoper sklep o izvršbi - pritožba zoper sklep o stroških - pravni interes za pritožbo - zavrženje pritožbe

Pritožba proti stroškom, ki je vložena poleg ugovora zoper sklep o izvršbi po 55a členu ZIP, v zakonu ni predvidena in ni potrebna, saj dolžnik nima pravnega interesa zanjo (tretji odstavek 358. člena Zakona o pravdnem postopku).

Sodišče prve stopnje je izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine. Na to je dolžnik vložil pritožbo proti plačilu stroškov izvršbe, ker ni pripravljen plačati nobenih stroškov, dokler se ne dokaže upravičenosti izvršbe. Hkrati je ugovarjal sklepu o izvršbi, ker meni, da zahtevek upnika za plačilo glavnice ni utemeljen.

Po določilu drugega odstavka 55a člena Zakona o izvršilnem postopku se v primeru, ko dolžnik izpodbija sklep o izvršbi v celoti ali v delu, s katerim mu je naloženo plačilo terjatve, razveljavi sklep o izvršbi v delu, s katerim je dovoljena izvršba in se postopek nadaljuje kot pri ugovoru proti plačilnemu nalogu. Po določilu 450. člena Zakona o pravdnem postopku pa se sme plačilni nalog izpodbijati samo z ugovorom. Pritožba je po drugem odstavku tega člena predvidena samo tedaj, ko se izpodbija samo odločitev o stroških. To je tudi razumljivo, kajti pri ugovoru proti glavni terjatvi se v pravdnem postopku razpravlja o utemeljenosti terjatve oz. upravičenosti vložitve tožbe, s tem pa tudi o dolžnosti povrnitve pravdnih stroškov.

V danem primeru, ko je dolžnik ugovarjal izdanemu sklepu o izvršbi, bo moral upnik oz. tožnik v pravdi dokazati upravičenost terjatve in bo tedaj odločeno tudi o stroških izvršilnega postopka in o nadaljnjih stroških. Pritožba proti stroškom, ki je vložena poleg ugovora, v zakonu ni predvidena in ni potrebna, saj dolžnik nima pravnega interesa zanjo (tretji odstavek 358. člena Zakona o pravdnem postopku). Zato jo je sodišče druge stopnje po določilu 366. člena istega zakona zavrglo kot nedovoljeno.

Določila Zakona o pravdnem postopku (Ur.l.SFRJ št. 4/77 do 27/90 in RS št. 55/92) je uporabilo po pooblastilu 14. člena Zakona o izvršilnem postopku (Ur.l.SFRJ št. 20/78 do 27/90 in RS št. 55/92), oboja pa na podlagi prvega odstavka 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Ur.l.RS št. 1/91-I).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep II Cp 11/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-25

CIVILNO PROCESNO PRAVO - IZVRŠEVANJE KAZENSKIH SANKCIJ - NEPRAVDNO PRAVO

vrnitev zaplenjenega premoženja - povrnitev premoženjske škode - nepravdni postopek - višina odškodnine - pravdni postopke - izgubljeni dobiček

O povrnitvi dejanske vrednosti zaplenjenega premoženja se odloča v nepravdnem postopku, o zahtevku za povrnitev škode, ki je nastala zaradi neopravičene obsodbe (izgubljen dobiček), pa v pravdnem postopku.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje pravdni postopek ustavilo in izreklo, da se bo po pravnomočnosti sklepa postopek nadaljeval po pravilih nepravdnega postopka.

Zoper ta sklep se zaradi bistvene kršitve določb postopka pritožujejo tožniki in predlagajo razveljavitev. Zatrjujejo, da mora sodišče v tem sporu obravnavati in odločati po določbah pravdnega postopka, saj zahtevajo povrnitev škode, ki je nastala njihovemu pravnemu predniku zaradi neopravičene obsodbe. Gre torej za klasičen odškodninski zahtevek.

Tožniki ne zahtevajo le povrnitve dejanske vrednosti zaplenjenega premoženja (o čemer sodišče res odloča v nepravdnem postopku - 2 odst. 145. člena Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij - Ur. list SRS št. 17/78), marveč tudi povrnitev škode, ki je nastala zaradi neopravičene obsodbe (izgubljeni dobiček). Povrnitev te škode ureja Zakon o kazenskem postopku v XXXII poglavju (541 do 549. člen), o njej pa odloča sodišče po pravilih pravdnega postopka (1. člen ZPP).

Sodišče prve stopnje bi moralo zato najprej razčistiti, kateri del zahtevka se nanaša na povrnitev škode, kateri del pa na povrnitev dejanske vrednosti zaplenjenega premoženja (iz tožbenih navedb namreč izhaja, da tožniki zahtevajo tako povrnitev škode zaradi izgube zaslužka, kot povrnitev dejanske vrednosti zaplenjenega premoženja) in nato glede zahtevka za povrnitev dejanske vrednosti zaplenjenega premoženja ustaviti pravdni postopek (ki bi se po pravnomočnosti takega sklepa nadaljeval po pravilih nepravdnega postopka - 19. člen ZPP), glede odškodninskega zahtevka pa nadaljevati pravdni postopek.

S tem, ko je sodišče prve stopnje ustavilo pravdni postopek, ne da bi prej ugotavljalo, kateri del zahtevka se nanaša na povrnitev škode, kateri del pa na povrnitev dejanske vrednosti zaplenjenega premoženja, je zagrešilo bistveno kršitev določb iz 1. odstavka 354. člena ZPP. Zato je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek (3. točka 380. člena ZPP).

Napotki na nadaljnje delo so dani že v prejšnjem odstavku. Prvostopno sodišče naj predvsem pozove tožnike, da navedejo, kateri, oz. kolikšen (znesek) del zahtevka se nanaša na povrnitev škode, kolikšen del pa na povrnitev dejanske vrednosti zaplenjenega premoženja .

ZIKS člen 145, 145/2. ZPP (1977) člen 1, 19. ZKP člen 541, 542, 543.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 1465/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-01-20

ZEMLJIŠKA KNJIGA - CIVILNO PROCESNO PRAVO

Z dopolnitvijo svoje vloge je tožeča stranka v zadostni meri pojasnila tožbene navedbe in postavila zahtevek za izbrisno tožbo. Tožbo je mogoče obravnavati in ni več razloga za to, da se zavrže.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo kot nepopolno, ker da tožnica v danem roku tožbe ni popravila, kot ji je bilo naloženo. Po stališču sodišča prve stopnje tožbeni zahtevek še vedno ni dovolj določen.

Proti temu sklepu se je pritožila tožnica smiselno zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka. V pritožbi ponovno navaja vsebino tožbe in pa vloge, s katero je tožbo popravila. Navaja, da je prišlo v zemljiški knjigi do zmotne vknjižbe lastninske pravice tožene stranke na stanovanju št. 12 c, vpisanem v B listu vl. št. 118 v hiši na parc. št. 25/1 k.o. ... Ta vknjižba je namreč v nasprotju z listino, ki je bila vknjižbi podlaga in sicer z darilno pogodbo z dne 26.5.1976, katere predmet sta bili stanovanji št. 12 b in št. 12 d, prav tako vpisani v navedenem B listu v zemljiški knjigi. Pritožnica smatra, da je njen zahtevek za izbris te vknjižbe za vknjižbo lastninske pravice na ime tožeče stranke dovolj jasen in da je tožbo mogoče obravnavati.

Sodišče prve stopnje je sicer pravilno ravnalo, ko je pozvalo tožečo stranko, da svojo vlogo dopolni in popravi tako, da jo bo mogoče obravnavati, namreč njeno tožbo z dne 11.1.1992. Ta vloga ni docela razumljiva in je ni bilo mogoče obravnavati. Pač pa je tožeča stranka s svojo vlogo z dne 12.4.1993 v dovoljni meri pojasnila tožbene navedbe, tako da so razumljive in tudi postavila določen zahtevek (stran 3 te vloge), s katerim zahteva izbris vknjižbe na stanovanju 12 c, obenem pa, da se vknjiži njena lastninska pravica. Nedvomno gre za tožbo za izbris v smislu paragrafa 68 in 69 pravnih pravil iz Zakona o zemljiški knjigi, ki se nanašajo na pravico tistega, ki misli, da je s kakšno vknjižbo oškodovan v svoji knjižni pravici in pravdoma izpodbija to vknjižbo, češ da je neveljavna ter zahteva vzpostavitev v prejšnje knjižno stanje. Tožbo vloži zoper tiste osebe, ki so pridobile pravice z vknjižbo, katere izbris se zahteva s tožbo. Pritrditi je treba pritožbi, da po popravku tožničina vloga vsebuje vse, da se lahko obravnava v smislu določila čl. 106 Zakona o pravdnem postopku. O tem, ali je tožničin tožbeni zahtevek tudi utemeljen, odloča sodišče v nadaljevanju postopka. Kot rečeno, pa za zavrženje v smislu določila čl. 109 v zvezi s čl. 106 ZPP ni bilo več razloga. Pritožbi tožeče stranke je zato bilo treba ugoditi in vrniti zadevo sodišču prve stopnje, da odloči o tem, ali je tožbeni zahtevek utemeljen.

ZPP (1977) člen 106, 106/2, 109, 109/1, 109/4. Zakon o zemljiški knjigi paragraf 68.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 854/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-10

stvarna pristojnost - pristojnost rednega sodišča - pristojnost specializiranega sodišča - spor iz delovnega razmerja

Za zahtevek iz delovnega razmerja (osebni dohodek) je pristojno redno sodišče, če se zahtevek uveljavlja zoper podjetje, na katero je bil prenešen kapital ali poslovanje.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in vrne zadeva sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Sodišče prve stopnje se je z izpodbijanim sklepom izreklo za stvarno nepristojno za reševanje te pravdne zadeve in odločilo, da bo po pravnomočnosti sklepa tožbo in predlog za izdajo začasne odredbe odstopilo stvarno pristojnemu sodišču, sodišču združenega dela.

Zoper ta sklep je tožeča stranka vložila pritožbo. Sklep izpodbija zaradi zmotne uporabe materialnega prava in zmotne ugotovitve dejanskega stanja. Sodišče prve stopnje je napačno presodilo, da je tožena stranka stopila v položaj delodajalca tožeče stranke in s tem napačno interpretiralo materialno pravo, konkretno Zakon o varstvu terjatev v postopku preoblikovanja podjetij in drugih pravnih oseb.

Po njeni interpretaciji namreč zakon določa poroštveno obvezo pravnih subjektov. V sami zadevi pa temelj terjatve ni bistven za presojo pristojnosti. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in pošlje zadevo v odločanje prvemu sodišču.

Prav je dati pritožbi, da ni osnove za zaključek, da je tožena stranka stopila v položaj delodajalca. Zakon o varstvu terjatev v postopkih preoblikovanja podjetij in drugih pravnih oseb (Ur. l. RS št. 7/93) ne govori o tem, ampak govori le o obveznostih, za katere odgovarja tožena stranka. Tožeča stranka s toženo ni bila v nobenem razmerju in tožena stranka tudi ni pravni naslednik prvotnega podjetja, kot je to razvidno iz priloženih listin v spisu. Gre za novo podjetje, ki je po zakonu dolžno prevzeti oz. ki odgovarja za obveznosti prejšnjega podjetja. Zakon tudi ne dela razlike med upniki, ampak v 6. čl. določa, da upniki uveljavljajo terjatve s tožbo pred sodiščem. Določilo zakona je jasno, kot pravi pritožba in tudi pritožbeno sodišče meni, da je tožba možna le pred rednim sodiščem.

Pritožbeno sodišče je zato izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrača sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.