VSL sodba Kp 1073/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1993-10-19

kazensko materialno pravo - kazensko procesno pravo

igranje na srečo - oprostilna sodba - odvzem predmetov - razlogi splošne varnosti in morale

Po II. odst. 500.čl. ZKP se predmeti iz I. odst. tega člena, kadar se kazenski postopek ne konča s sodbo, s katero se obdolženec spozna za krivega, odvzamejo s posebnim sklepom in ne morda s sodbo, s katero je bil obdolženec oproščen obtožbe, ali je bila ta zavrnjena.

Pritožba javnega tožilca se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Z uvodoma navedeno sodbo je sodišče prve stopnje obdolženca oprostilo obtožbe kaznivega dejanja igranja na srečo po I. odst. 234. čl. KZ RS. Izreklo je tudi, da se obdolžencu vrne zaseženi igralni avtomat.

Zoper sodbo se je pritožil javni tožilec zaradi kršitve kazenskega zakona. Predlaga, da se prvostopna sodba tako spremeni, da se obdolžencu zaseženi igralni avtomat odvzame.

Po II. odst. čl. 500 ZKP se predmeti iz I. odst. tega člena, kadar se kazenski postopek ne konča s sodbo, s katero se obdolženec spozna za krivega,odvzamejo s posebnim sklepom in ne s sodbo, s katero je bil obdolženec oproščen obtožbe, ali je bila obtožba zavrnjena. Zato sodišče prve stopnje tudi če bi menilo, da so podane okoliščine, ki narekujejo odvzem igralnega avtomata po določbah čl. 500 ZKP, igralnega avtomata obdolžencu ne bi smelo odvzeti s sodbo, temveč šele s posebnim sklepom po pravnomočnosti oprostilne sodbe. Če javni tožilec meni, da so podane okoliščine, ki narekujejo odvzem predmetov po določilih II. odst. 500.čl. ZKP, lahko sodišču predlaga, da po pravnomočnosti sodbe izda ustrezen sklep. Pritožbi javnega tožilca, ki predlaga spremembo sodbe tako, da se obdolžencu odvzame igralni avtomat, zato že iz formalnih razlogov ni mogoče ugoditi. Sodišče prve stopnje je v izreku svoje sodbe med drugim odločilo, da se obdolžencu zaseženi igralni avtomat vrne. Taka odločba je sicer nepotrebna, saj se predmeti, ki so zaseženi obdolžencu in mu niso odvzeti z izrekom obsodilne sodbe, po pravnomočnosti oprostilne sodbe vrnejo in ni potrebno v izreku sodbe odločati o njihovi vrnitvi. Ker izpodbijana sodba vsebuje tako odločbo pa bi bilo, v primeru, če bi bila pritožba javnega tožilca vsebinsko utemeljena, potrenbo izpodbijano sodbo spremeniti v toliko, da bi se odpravila odločba o vrnitvi zaseženega igralnega avtomata, saj bi le na ta način bilo mogoče po pravnomočnosti oprostilne sodbe odločati o predlogu za odvzem predmetov po čl. 500 ZKP. Po določilih navedenega člena mora sodišče predmete kaznivega dejanja odvzeti tudi, če ne izreče obsodilne sodbe, vendar le takrat, ko to zahtevajo razlogi splošne varnosti ali morale. Praviloma bo tak odvzem potreben, če gre za predmete kaznivega dejanja, ki legalno nikoli ne smejo biti v uporabi (ponarejen denar, mamila in podobno). Uporaba igralnih avtomatov pa nikoli ni bila absolutno prepovedana. Zakon o igrah na srečo, ki je veljal v času, ko naj bi bilo storjeno obravnavano kaznivo dejanje, je le omejeval, da igre na srečo lahko prirejajo le družbenopravne osebe. Že navedeno dejstvo ne dovoljuje sklepa, da so v obravnavanem primeru podani razlogi splošne varnosti ali morale, ki bi narekovali odvzem predmetov tudi, če ni izrečena obsodilna sodba. Še posebno pa tako stališče ni sprejemljivo, če se upošteva, da je po izreku izpodbijane sodbe bil sprejet Zakon o začasni ureditvi prirejanja posameznih iger na srečo na igralnih avtomatih zunaj igralnic, ki dovoljuje uporabo takih avtomatov tudi zasebnikom. Sicer pa pritožba javnega tožilca navaja le trditev, da naj bi odvzem igralnega avtomata zahtvali razlogi splošne varnosti in morale, ne da bi navedla razloge o obstoju teh okoliščin. Sodišče druge stopnje je zato pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in izpodbijano sodbo potrdilo.

ZKP člen 500,  500/2,  500,  500/2.  KZS člen 234,  234/1,  234,  234/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.