TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep Cpg 406/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-10

Izpisek iz poslovnih knjig - kar "plačilni opomin" dejansko predstavlja, je verodostojna listina po členu 21 ZIP.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje opr. št. ... z dne ... razveljavi in se zadeva vrne sodišču I. stopnje v nadaljnje odločanje.

Sodišče prve stopnje je izvršilni predlog zavrglo, ker ga upnik ni v roku popravil. Zoper sklep sodišča prve stopnje je upnik vložil pravočasno pritožbo, v kateri navaja, da je v roku poslal sodišču še en izvod izvr. predloga in verodostojnih listin - slednje pa le v obsegu izpiska - seznama neplačanih računov.

Upnik je dne 11.8.1993 prejel sklep prvostopnega sodišča, s katerim mu je sodišče naložilo, da v 8-ih dneh pošlje izvod izvršilnega predloga s prilogami. Še isti dan - to je 11.8.1993 je upnik poslal zahtevani izvr. predlog in dokument "plačilni opomin", ki je seznam neplačanih računov z datumom zapadlosti, vendar je poštno pošiljko poslal pomotoma enoti sodišča v Lendavi. Na prvostopno enoto sodišča je vloga prispela šele po izdaji izpodbijanega sklepa.

Napačno je sicer stališče pritožbe, da bi naj prvostopno sodišče fotokopiralo priložene račune, res pa je upnik poslal sodišču dodatni izvod v postavljenem roku in res je tudi izpisek iz poslovnih knjig - kar "plačilni opomin" dejansko predstavlja, verodostojna listina po členu 21 ZIP. Zato je bilo pritožbi ugoditi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 254/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-14

izvršba na podlagi verodostojne listine - delni ugovor

Sodišče na delni ugovor dolžnika sklepa o izvršbi ne razveljavi v celoti, temveč le v delu, ki mu je dolžnik ugovarjal, v ostalem postane sklep o izvršbi pravnomočen.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi in zadeva vrne sodišču I. stopnje v ponovno odločanje.0

V izvršbi po verodostojni listini je dolžnik v delno ugovarjal zoper izvršilni sklep, prvostopno sodišče pa je izdalo sklep po 2. odst.

55a. člena ZIP in v celoti razveljavilo izvršilni sklep. Zoper sklep se je upnik pravočasno pritožil.

Prvostopno sodišče je s sklepom naložilo dolžniku plačilo gl.

72.801,60 sit spp in v tem obsegu dovolilo izvršbo. Dolžnik je ugovarjal le delni znesek 42.581,80 sit spp. Zato je upnikova pritožba v obsegu, ki graja celotno razveljavitev izvršilnega sklepa - utemeljena. Pritožnikove nadaljne navedbe glede neutemeljenosti dolžnikovega ugovora bo obravnavalo pravdno sodišče.

Prvostopno sodišče bo v ponovnem postopku izdalo sklep iz 55.a člena ZIP v obsegu ugovora, v presežnem delu pa ugotovilo pravnomočnost in nadaljevalo izvršbo.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih pritožnik ni priglasil.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 256/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-08

ugotovitev obstoja terjatve - napotitev na pravdo

Iz prijavljene terjatve stečajnega upnika je razvidno, da je upnik prijavil terjatev za katero že ima izvršili naslov - izvršilni sklep po verodostojni listini TS M opr. št. ... . V takem primeru mora stečajno sodišče napotiti na ugotovitveni postopek tistega, ki je prerekal - II.odst.127. člena ZPPSL iz leta 1989.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje opr. št. St ... z dne ... spremeni tako, da se v roku osem dni od vročitve tega sklepa napoti na postopek za ugotovitev prerekane terjatve v znesku 51.349,00 sit -stečajni dolžnik.

Stečajni upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je upnika zaradi ugotovitve obstoja dela prijavljene terjatve, napotilo na pravdo.

Iz prijavljene terjatve stečajnega upnika (glej pomožni spis s prijavljenimi terjatvami pod red. št. 11) je razvidno, da je upnik prijavil terjatev za katero že ima izvršili naslov - izvršilni sklep po verodostojni listini TS M opr. št. ... . V takem primeru mora stečajno sodišče napotiti na ugotovitveni postopek tistega, ki je prerekal - II.odst.127. člena ZPPSL iz leta 1989. Ker dejansko stanje o temelju prijavljene terjatve ni sporno, je pritožbeno sodišče samo spremenilo izpodbijani sklep.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep I Cp 2424/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-01

Ker je toženec za posledice zamude zvedel šele z vročitvijo zamudne sodbe, teče 15-dnevni rok za vložitev predloga za vrnitev v prejšnje stanje od tedaj dalje.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo predlog za vrnitev v prejšnje stanje kot prepoznega. Štelo je, da bi toženec že od 29.6.1993 dalje lahko predlagal vrnitev v prejšnje stanje, kajti tedaj je prenehal vzrok za zamudo.

Proti sklepu se pritožuje toženec in navaja, da je za zamudo zvedela šele, ko mu je bila vročena sodba zaradi izostanka, torej 5.8.1993. Šele od tedaj dalje teče rok v smislu čl. 118/2 Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Predlog je torej podal pravočasno.

Po določbi 2. odst. čl. 118 ZPP se mora predlog za vrnitev v prejšnje stanje vložiti v petnajstih dneh od dneva, ko je stranka zamudila narok ali rok; če je šele kasneje zvedela za zamudo, pa od dneva, ko je to zvedela. Toženec je za posledice zamude zvedel ob vročitvi sodbe, kot sam trdi. Kaj drugega tudi iz podatkov v spisu ne izhaja.

Ker je bila sodba vročena 5.8.1993, je predlog, vložen 19.8.1993, pravočasen. Prvo sodišče bo zato o predlogu moralo odločati meritorno.

Prvo sodišče je napačno uporabilo določbe ZPP, to pa je vplivalo na zakonitost odločbe. Podana je bistvena kršitev določb ZPP po čl.

354/1. Sklep je bilo zato treba razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v nov postopek in odločanje (čl. 369/1 ZPP v zvezi s čl.

ZPP (1977) člen 118,  118/2,  118,  118/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 426/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-10

predlog za izvršbo - naziv strank - pravno nasledstvo

Po 22. členu ZIP je možno dokazovati pravno nasledstvo upnika ali dolžnika. V sodnem registru vpisana firma ni pravni naslednik, temveč je event. le solidarni dolžnik, kar pa se lahko izkazuje le s sodno odločbo in ne z izpiski iz sodnega registra.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je izvršilni predlog zavrglo, ker upnik ni v roku popravil naziva dolžnika. Zoper sklep sodišča prve stopnje je upnik vložil pravočasno pritožbo, v kateri navaja, da je po telefonu dobil pri registrskem sodišču dolžnikovo firmo, ki jo je tudi preveril pri dolžniku.

Prvostopno sodišče je ravnalo skladno z procesnim zakonom (ob pravilni uporabi le-tega bi se moralo opreti na določilo člena 83 ZPP v zvezi s členom 14 ZIP), ko je po vrnitvi izvršilnega predloga brez poravka, predlog zavrglo. Glede na skope razloge prvostopne odločbe je še dodati: Po 22. členu ZIP je možno dokazovati pravno nasledstvo upnika ali dolžnika. V tej zadevi se upnik sklicuje na izvršilni naslov - pravnomočni plačilni nalog opr. št. ... z dne ... zoper dolžnika Ž.R.

TOZD "ARMATURE M.", R.n.K. Prvostopno sodišče je pozvalo upnika, da izkaže pravno nasledstvo dolžnika - navedenega v izvr. predlogu - Ž.

R."ARMATURE M." R.n.K. Upnik je po zahtevi sodišča spremenil naziv dolžnika tako, da je navedel S. Ž. "ARMATURE M.", R. d.o.o., K.

Iz registrskih podatkov - z dopisom z dne 5.8.1993 so bili poslani tudi upniku, izhaja, da je iz biv. TOZD "ARMATURE M." in drugih temeljnih organizacij nastala dne 26.12.1989 nova pravna oseba Ž.R..

p.o., ta pa se je 28.12.1990 preoblikovala v Ž.R.- KONCERN d.d.

R.n.K. in dne 18.9.1991 v Ž.R. d.o.o. R.n.K., pod katero firmo je še sedaj in je le ta pravni naslednik bivše TOZD. V sodnem registru vpisana firma S.Ž. - ARMATURE M. d.o.o., M., K. cesta ni pravni naslednik, saj jo je ustanovila Ž.R.-KONCERN in je event. le solidarni dolžnik, kar pa se lahko izkazuje le s sodno odločbo in ne z izpiski iz sodnega registra.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih pritožnik ni priglasil.

ZPP (1977) člen 82,  82.  ZIP člen 14,  22,  14,  22.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 281/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-20

začasna odredba za zavarovanje nedenarne terjatve

Zakon o industrijski lastnini primarno nudi nosilcu patenta pravico do izključnega proizvodnega izkoriščanja patenta. Z nadaljnjo proizvodnjo in prodajo je ogrožena prav ta pravica.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopno sodišče je izdalo začasno odredbo za zavarovanje nedenarne terjatve in sicer z prepovedjo dolžniku, da uporablja s patentom zavarovano "univerzalno zložljivo ovojnico. Dolžnikov ugovor,da se v predlogu označen naslov B. cesta - ne nanaša na dolžnika, ki ima sedež v V. ulici, je prvostopno sodišče s sklepom zavrnilo, češ da gre za pisno napako.

Zoper sklep sodišča prve stopnje se je dolžnik pravočasno pritožil. V pritožbi je ponovil navedbo iz ugovora o pravilni označbi dolžnikovega naslova.

Pritožbeno sodišče povzema pravilne razloge prvostopnega sodišča v izpodbijanem sklepu o verjetno izkazani terjatvi in nevarnosti. Pri tem je še dodati, da 3. in 32. člen Sicer pa dolžnik v tej smeri ne navaja pritožbenih razlogov. Glede pravilne označbe ulice oz. ceste v Mariboru, je prvostopno sodišče pravilno ugotovilo (in v sklepu tudi popravilo), da napačna označba ne more povzročiti dvoma, da je upnik vložil predlog zoper E.M. p.o., ki ima sedž v V. ulici v M.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih pritožnik ni priglasil.

ZIP člen 265,  265.  ZIL člen 3,  32,  3,  32.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 271/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-14

začasna odredba za zavarovanje denarne terjatve

Opustitev, ki je imela za posledico, da akceptna naloga nista bila realizirana, bi lahko šteli kot subjektivno ravnanje dolžnika ob pogoju, da bi ravnanje opustitelja (fizične osebe) lahko šteli kot ravnanje pravne osebe; ker pa opustitelj nima nobenih pooblastil, ni mogoč zaključek o ravnanju oz. pravnem dejanju pravne osebe.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopno sodišče je zavrnilo predlog tožeče stranke za izdajo začasne odredbe za zavarovanje denarne terjatve in sicer s prepovedjo SDK za izplačilo v korist tretjih oseb do višine vtoževane terjatve 2,646.392,00 sit. Zoper sklep sodišča prve stopnje se je tožeča stranka pravočasno pritožila. V pritožbi navaja, da je prvostopno sodišče napačno zaključilo, ko iz ravnanja prvotožene stranke, ki ni predložila banki zahtevanih obrazcev, ni ugotovilo subjektivne nevarnosti za bodočo izvršbo.

Sodišče druge stopnje je preizkusilo prvostopni sklep v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri tem preizkusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da pritožba ni utemeljena iz naslednjih razlogov: Res je sicer iz dopisa drugotožene LB P.b. poslanega podružnici SDK v M. (g.T.) razvidno, da je brezuspešno zahtevala od g.K. obrazce za plačilni promet s tujino in zato akceptna naloga nista bila realizirana. Tako opustitev s takimi posledicami bi lahko šteti kot subjektivno ravnanje dolžnika ob pogoju, da bi ravnanje g.K. lahko šteli kot ravnanje pravne osebe - to je prvotožene stranke. Z vpogledom v registrski sklep ... prvost. sodišča pa je pritožbeno sodišče ugotovilo, da g. K. nima nobenih pooblastil, enako izhaja tudi iz priložene pogodbe o ustanovitvi. Tako tudi telef. razgovor z njim ne omogoča zaključka o ravnanju oz. pravnem dejanju prvotožene pravne osebe.

Pritožba se sklicuje tudi na pravno stališče, da se šteje, da obstoji nevarnost, če bi bilo terajtev uveljavljati v tujini. To sicer ni le pravno stališče, saj gre za zakonsko določilo 3.odst.265.člena ZIP, pač pa obstoji pravno stališče, da iz vidika zakona o izvršilnem postopku in sodišč v Republiki Sloveniji (RS) ne more biti RS - tujina.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih pritožnica ni priglasila.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 428/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-14

Čeprav je pravnomočnost sodbe sanirala procesno kršitev zagrešeno v pravdnem postopku, da odvetnik ni predložil pooblastila za zastopanje, generalno pooblastilo pa mu je prenehalo, ta okoliščina ne pomeni, da se lahko pooblaščenec v izvršilnem postopku sklicuje na neveljavno generalno pooblastilo ali neobstoječe pooblastilo v postopku iz katerega izvira izvršilni naslov.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Pooblaščenec upnika se je pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je zavrglo izvršilni predlog, ker pooblaščenec ni v postavljenem roku predložil pooblastila. Pritožnik se je v pritožbi skliceval na pravdno pooblastilo, ki je v pravdnem spisu iz katerega izvira izvršilni naslov.

Iz pravdnega spisa prvostopnega sodišča opr. št. ... je razvidno, da je celoten postopek tekel, ne da bi pooblaščenec predložil pooblastilo. Generalno pooblastilo, ki ga je A. p.o. H. leta 1988 podelilo odv. M.P. je po členu 101 ZPP prenehalo z dnem začetka stečajnega postopka, torej dne 15.2.1990. Pravnomočnost sodbe ... z dne ... pa je sanirala procesno kršitev. Ta okoliščina pa ne pomeni, da se lahko pooblaščenec v izvršilnem postopku sklicuje na neveljavno generalno pooblastilo ali neobstoječe pooblastilo v postopku iz katerega izvira izvršilni naslov.

Izrek o pritožbenih stroških temelji na členih 166/I in 154/I ZPP.

ZPP (1977) člen 98,  101,  109,  98,  101,  109.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba Cpg 1371/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-07-06

preložitev naroka za glavno obravnavo - bistvena kršitev določb pravdnega postopka

V predlogu za preložitev naroka za glavno obravnavo tožena stranka ni navedla niti vsebine niti kraja seminarja, ki se ga je udeležila njena pooblaščenka niti ni o tem predložila kakšnega dokazila. Zato sodišče s tem, ko takemu predlogu ni ugodilo, ni kršilo njene pravice do udeležbe v postopku.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Pritožnik nosi sam svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da ostane v veljavi sklep o izvršbi v delu, s katerim je bilo toženi stranki naloženo, da mora tožeči stranki plačati 37.756,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od vložitve tožbe dalje ter ji povrniti izvršilne stroške. Za zamudne obresti do vložitve tožbe je sklep o izvršbi razveljavilo in v tem delu tožbeni zahtevek zavrnilo. Toženi stranki je naložilo, da mora tožeči povrniti nadaljnje pravdne stroške.

Zoper sodbo se je tožena stranka pravočasno pritožila in predlagala njeno razveljavitev. Navedla je, da sodišče prve stopnje ni imelo zadosti dokazov o obstoju terjatve. Toženi stranki ni dalo možnosti, da se izjasni o dokumentaciji, predloženi na naroku dne 6.7.1993, ki se ga njena pooblaščenka zaradi udeležbe na 3-dnevnem seminarju upravičeno ni mogla udeležiti. S tem so bile bistveno kršene določbe pravdnega postopka, dejansko stanje je bilo nepopolno ugotovljeno, materialno pravo pa zmotno uporabljeno.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

V gospodarskem sporu majhne vrednosti (1. odst. 502. člena ZPP) se sme sodba izpodbijati samo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. člena ZPP in zaradi zmotne uporabe materialnega prava (1. odst. 467. člena ZPP). Zato pritožbeno sodišče ni preizkušalo ali je bilo dejansko stanje v tej zadevi res nepopolno ugotovljeno, kot trdi pritožnica. Ugotovilo je, da niti zatrjevana (po 7. točki 2. odst. 354. člena ZPP) niti kakšna druga bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. člena ZPP ni bila storjena. Odsotnost pooblaščenke tožene stranke na seminarju - pri čemer tožena stranka niti ni navedla na kakšnem seminarju in kje ter o tem predložila kakšnega dokazila - ni opravičen razlog, zaradi katerega bi sodišče prve stopnje moralo preložiti narok za glavno obravnavo. Zato toženi stranki s tem, ko njenemu predlogu za preložitev ni ugodilo, ni kršilo nobene določbe ZPP.

Na podlagi dejanskega stanja, kakršnega je ugotovilo, je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo materialno pravo.

Pritožbeno sodišče je tako ugotovilo, da ni podan nobeden od pritožbenih razlogov, zato je po 368. členu ZPP zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno in potrdilo napadeno sodbo.

Skladno z določbo 1. odst. 154. člena v zvezi s 1. odst. 166. člena ZPP je sodišče druge stopnje odločilo, da tožena stranka sama nosi svoje stroške postopka s pritožbo, ker z njo ni uspela.

ZPP (1977) člen 354,  354/2-7,  354,  354/2-7.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 344/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-07-13

ugovor dolžnika zoper sklep o izvršbi - nepravilnosti pri opravljanju izvršbe - predmeti, izvzeti iz izvršbe - rubež

Po pravnomočnosti sklepa o izvršbi ni ponovno dopusten ugovor, da so zarubljeni predmeti izvzeti iz izvršbe, temveč je vlogo dolžnika, ki jo je naslovil kot ugovor zoper sklep o izvršbi, potrebno obravnavati kot vlogo za odpravo nepravilnosti pri opravljanju izvršbe po čl. 47 ZIP.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrnilo ugovor dolžnice z dne 4.5.1994. Zoper tak sklep se pritožuje dolžnica zaradi bistvenih kršitev določb postopka ter predlaga, da pritožbeno sodišče ugodi njeni pritožbi ter izpodbijani sklep razveljavi, prav tako opravljeni rubež ter upniku naloži plačilo stroškov postopka. V pritožbi dolžnica navaja, da so zarubljeni predmeti tudi nabavljeni in namenjeni za gostinsko dejavnost. Nahajajo se v gostinskem lokalu P., so vanj vgrajeni in v obratovanju. Gre za predmete, ki so izvzeti iz izvršbe in je pri tem nepomembno, ali dolžnica sama opravlja gostinsko dejavnost ali pa lokal z opremo vred oddaja v najem.

Sodišče prve stopnje je sicer ravnalo napačno, ko je vlogo dolžnice z dne 4.5.1994 obravnavalo kot ugovor, saj je bilo o ugovoru dolžnice odločeno že s sklepom z dne 26.5.1993 v zvezi s sklepom Višjega sodišča v Ljubljani I Cp ..... z dne 17.11.1993. V isti zadevi pa ni dopustno vložiti več ugovorov, še zlasti, ker je upnik predlagal izvršbo s prodajo premičnih stvari, sodišče prve stopnje pa je takemu predlogu ugodilo in je v tem obsegu izvršba že pravnomočno dovoljena.

Obvestilo o rubežu premičnih stvari z dne 14.4.1994 pomeni realizacijo pravnomočnega sklepa o izvršbi tako, da je vlogo z dne 4.5.1994 smatrati kot zahtevo, da sodišče s sklepom odpravi nepravilnosti, ki jih je uradna oseba storila pri opravljanju izvršbe (čl. 47 ZIP). Sodišče prve stopnje je ravnalo pravilno, ko je dolžničin predlog zavrnilo. Sporne premične stvari, ki so bile zarubljene, bi bile lahko tudi po oceni pritožbenega sodišča izvzete iz izvršbe le, če bi dolžnica samostojno opravljala obrtno dejavnost, saj to jasno in nedvoumno izhaja iz določila čl. 71/1 tč. 4 ZIP, kot pravilno ugotavlja sodišče prve stopnje. Ob ugotovitvi sodišča prve stopnje, da dolžnica ne opravlja obrtne dejavnosti, temveč daje lokal z premičninami v najem, se ne more sklicevati na čl. 71/1 tč. 4 ZIP.

Pritožbene trditve, da je nepomembno, ali dolžnica sama opravlja gostinsko dejavnost ali pa lokal z opremo daje v najem, so glede na zgoraj citirana določila ZIP neutemeljene in v nasprotju z njimi, saj se na ta določila kot že omenjeno lahko sklicuje le tisti, ki opravlja obrtno dejavnost z osebnim delom. Glede na navedeno je bilo pritožbo dolžnice zavrniti kot neutemeljeno in potrditi sklep sodišča prve stopnje (čl. 300 tč. 2 ZPP v zvezi s čl. 14 ZIP).

ZIP člen 47,  50,  50-7,  74,  47,  50,  50-7,  74.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sklep III Cp 103/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-07-06

Iz poročila o javni dražbi izhaja, da tudi druga javna dražba ni bila uspešna zato, ker ni bilo kupcev. Zato ni možna uporaba določila drugega odstavka 85. člena Zakona o izvršilnem postopku o prodaji stvari nad tretjino ocenjene vrednosti.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje ustavilo izvršbo, ki je bila dovoljena s pravnomočnim sklepom o izvršbi z dne 5.6.1991, ker zarubljenih stvari ni bilo mogoče prodati niti na drugi javni dražbi.

Proti temu sklepu se je pritožila upnica. Po njenem mnenju je bila tudi druga dražba neuspešna zato, ker sodišče ni upoštevalo njenega predloga in ni znižalo nerealno ocenjene vrednosti zarubljenih stvari. Predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa, znižanje cene zarubljenim stvarem in ponovno dražbo.

Sodišče druge stopnje, ki je preizkusilo izpodbijano sklep v skladu z določilom 365. člena Zakona o pravdnem postopku, je ugotovilo, da pritožbeni razlog ni podan. Iz poročila o javni dražbi z dne 30.12.1993 izhaja, da tudi druga javna dražba ni bila uspešna zato, ker ni bilo kupcev. Zato sodišče očitno ni moglo upoštevati določila drugega odstavka 85. člena Zakona o izvršilnem postopku in prodati stvari nad tretjino ocenjene vrednosti 2200 nemških mark, torej za dve tretjini nižjo ceno od ocenjene vrednosti in ne samo za tretjino, kakor je v svoji vlogi z dne 24.12.1993 predlagala upnica.

Ker torej ni podan pritožbeni razlog, je sodišče druge stopnje zavrnilo pritožbo. Ob preizkusu izpodbijanega sklepa tudi ni našlo nobenega od razlogov, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, zato ga je potrdilo v skladu z določilom 2. točke 380. člena Zakona o pravdnem postopku. Pri tem je uporabilo določila Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. SFRJ št. 4/77 do 27/90 in RS št.55/92) po pooblastilu 14. člena Zakona o izvršilnem postopku (Ur.l.SFRJ št. 20/78 do 35/91 in RS št. 55/92), obojna pa na podlagi prvega odstavka 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Ur.l. RS št. 1/91-I).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.