TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSL sklep I Cp 1561/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-01-26

Ob vpisu v zemljiško knjigo mora predlagatelj predložiti listine na podlagi katerih zahteva vpis, sicer v nasprotnem primeru sodišče zavrne predlagani zemjiškoknjižni vpis.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da se zemljiškoknjižni vpis zavrne.

Sodišče prve stopnje je po odločbi komisije za izvedbo komasacijskega postopka v k.o. B. in k.o. M. št. 324-1/79 z dne 13.11.1987 ter po preglednem načrtu nove razdelitve zemljišč na komasacijskem območju v navedenih k.o. pri nepremičninah vl.št. 999 k.o. M., ki so v solasti R.B. in O.B., vsakega do 1/2, dovolilo zemljiškoknjižne vpise: poočitbo, da je bila parcela št. 684 njiva 3. b.r. v izmeri 2421 m2 vložena v komasacijski sklad in se izbriše ter vpis novonastale parcele št. 2899 njiva 4.b.r. v izmeri 2336 m2 k navedeni vl.št.

Zoper tak sklep se pritožujeta R.O. in O.B., ki v pritožbi navajata, da izpodbijani sklep kot brezpredmetnega zavračata, ker si jima hoče brez njunega soglasja razlastiti njuna parcela 684. Nadalje pritožnika navajata, da je na podoben sklep na njuno pritožbo odločilo pritožbeno sodišče, ki je njuni pritožbi ugodilo in zavrnilo zemljiškoknjižni vpis. Pritožnika smiselno predlagata, da pritožbeno sodišče odloči enako kot je v prejšnji zadevi.

Na pritožbo R.B. in O.B. je odgovorila Komisija za izvedbo komasacijskega postopka občine T. in predlagala, da se pritožba zavrne kot neutemeljena.

Ob preizkusu izpodbijanega sklepa je pritožbeno sodišče ugotovilo, da se izpodbijani sklep sklicuje na odločbo komisije za izvedbo komasacijskega postopka v k.o. B. in k.o. M. ter na pregledni načrt nove razdelitve zemljišč na istem komasacijskem območju, teh listin pa v spisu ni. Vknjižbe v zemljiški knjigi pa se lahko opravijo le na podlagi listin in je bilo že iz teh razlogov pritožbi ugoditi in izpodbijani sklep spremeniti ter izpodbijani sklep spremeniti in zemljiškoknjižni vpis zavrniti (čl. 380 tč. 3 ZPP). V konkretnem primeru tudi ni znano na podlagi čigave zahteve je prvo sodišče izdalo izpodbijani sklep ali po uradni dolžnosti ali na predlog občine T. in je bilo tudi že iz teh razlogov zavrniti zemljiškoknjižni vpis, saj za vpis po uradni dolžnosti ni podlage v zakonu. Ob tem, ko je pritožbeno sodišče o povsem enakem izpodbijanem sklepu že odločilo z sklepom pod drugo opravilno številko, ki ga je prvo sodišče prejelo 24.2.1993 in o vzpostavitvi prejšnjega stanja tudi izdalo sklep, je povsem nerazumljivo, da je sodišče prve stopnje dne 9.3.1993 izdalo povsem enak sklep.

ZPP (1977) člen 106, 106/2, 109, 109/1, 109/4. Zakon o zemljiških knjigah paragraf 26.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba Cpg 753/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-01-26

jezik postopka - prevod vloge - jezik nekdanje republike SFRJ - osamosvojitev Republike Slovenije

Vlog in prilog, ki jih je stranka z območja kakšne bivše jugoslovanske republike vložila v svojem jeziku pred osamosvojitvijo Republike Slovenije, ji ni potrebno prevajati, tudi če sodišče te stranke od strank iz Republike Slovenije kaj takega zahteva.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Pritožnik nosi sam svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora tožena stranka plačati tožeči stranki obračunane obresti v višini 5.367,80 SIT s procesnimi obrestmi in ji povrniti pravdne stroške v znesku 7.028,80 SIT.

Zoper sodbo se je tožena stranka pravočasno pritožila iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odst. 353. čl. ZPP in predlagala njeno razveljavitev. Navedla je, da bi moralo sodišče prve stopnje naložiti tožeči stranki, da vse vloge s prilogami prevede v slovenski jezik, tudi če so bile vložene v hrvaškem jeziku v skladu s predpisi takratne SFRJ, ker tako ravnajo hrvaška sodišča s slovenskimi strankami. Oporeka tudi aktivni legitimaciji tožeče stranke, ker ni dokazala pravnega nasledstva s prvotno tožečo stranko.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Glede dolžnosti prevajanja vlog in prilog, ki so jih v svojem jeziku vložile stranke z območja drugih republik nekdanje SFRJ v skladu z določbami ZPP o uporabi jezika v postopku, ima izpodbijana sodba jasne in pravilne razloge, s katerimi sodišče druge stopnje v celoti soglaša. Glede na pritožbene navedbe k tem razlogom samo še dodaja, da vzajemnost ne more biti razlog za nezakonitost, do česar bi prišlo, če bi sodišče ravnalo tako, kot zahteva tožena stranka.

Kar se tiče aktivne legitimacije tožeče stranke pa je pritožbeno sodišče ugotovilo, da tožena stranka dejstev v zvezi s tem v postopku na prvi stopnji ni navajala, v pritožbi pa ne izkazuje za verjetno, da tega ne bi mogla storiti. Zato pritožbeno sodišče glede na določbo 1. odst. 496.a člena ZPP tega ugovora ni moglo upoštevati.

Sodišče druge stopnje je tako ugotovilo, da ni podan nobeden od pritožbenih razlogov, zato je po določbi 368. člena ZPP zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno in potrdilo napadeno sodbo.

Na podlagi določbe 1. odst. 154. člena v zvezi s 1. odst. 166. člena ZPP je pritožbeno sodišče odločilo, da tožena stranka sama nosi svoje stroške postopka s pritožbo, ker z njo ni uspela.

ZPP (1977) člen 104, 104/2. URS člen 155.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba Cpg 569/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-01-19

CIVILNO PROCESNO PRAVO - IZVRŠILNO PRAVO - LASTNINJENJE - STATUSNO PRAVO

V firmi tožene stranke se naziv INTEREVROPA v primerjavi s firmo tožeče stranke INTEREUROPA razlikuje le za črko (V namesto U), nekatere registrirane dejavnosti obeh strank so enake ali podobne, različna pa sta oznaka odgovornosti in sedež strank. Upoštevaje te okoliščine in dejstvo, da je firma tožeče stranke zelo znana doma in v tujini je bil zahtevek za njeno varstvo utemeljen.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da se toženi stranki prepove uporaba firme: Podjetje za proizvodnjo, promet in trgovino INTEREVROPA Brežice d.o.o., ..., skrajšana firma: INTEREVROPA Brežice, d.o.o. ter ji naložilo, da mora odstraniti vse reklamne napise, ki opozarjajo na to njeno firmo.

Zoper sodbo se je tožena stranka pravočasno pritožila iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odst. 353. člena ZPP. Navedla je, da ima njena firma več bistvenih označb, po katerih se razlikuje od firme tožeče stranke (črka "v" namesto "u", drugačna dejavnost in odgovornost), poleg tega pa se stranki na trgu ne srečujeta glede na različne dejavnosti, ki jih opravljata. Predlaga spremembo, podrejeno pa razveljavitev napadene sodbe.

Pritožba je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Tožena stranka je v pritožbi samo ponovila svoje navedbe, ki jih je podala že v postopku na prvi stopnji. Vse te njene trditve je sodišče prve stopnje preizkusilo in v razlogih izpodbijane sodbe do njih zavzelo stališča. S temi stališči sodišče druge stopnje v celoti soglaša, k njihovi jasni in prepričljivi obrazložitvi v prvostopni sodbi pa nima kaj dodati.

Tako je pritožbeno sodišče ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni napravilo nobene bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 354. člena ZPP. Dejansko stanje je pravilno in popolnoma ugotovilo in nato materialno pravo (158. in 159. člen Zakona o podjetjih) pravilno uporabilo. Iz tega sledi, da ni podan noben pritožbeni razlog, zaradi česar je pritožbeno sodišče po 368. členu ZPP pritožbo tožene stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo napadeno sodbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 362/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-08-24

V izvršbi ni mogoč procesni pobot, ko sodišče ugotovi obstoj obeh terjatev in jih nato pobota - po določilu 3. odst. 352. člena ZPP je dovoljen le na prvi stopnji pravdnega postopka. V času izvršbe je mogoč le materialno-pravni pobot z izjavo ene stranke - torej po določilih 336. do 343. člena ZOR.

Pravna teorija in sodna praksa zahtevata, da je v pobot uveljavljena terjatev likvidna - to je, če je njen obstoj priznala tudi nasprotna stranka. Če je terjatev sporna, brez pravde ni mogoče izpeljati pobotanja.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Upnik je vložil izvršilni predlog na podlagi pravnomočne sodne odločbe - sklepa o prisilni poravnavi. Zoper sklep o izvršbi je dolžnik v celoti ugovarjal in sicer je uveljavljal v pobot svojo nasprotno denarno terjatev. Ugovor je sodišče I. stopnje zavrnilo.

Zoper ta sklep se je upnik pravočasno pritožil, češ da je njegova terjatev utemeljena.

V izvršilnem postopku je v okviru 8. točke 50. člena ZIP možno ugovarjati, da je terjatev, ki je predmet izvršbe, prenehala obstojati zaradi pobota. Pri tem je opozoriti, da v izvršbi ni možen procesni pobot, ko sodišče ugotovi obstoj obeh terjatev in jih nato pobota - po določilu 3. odst. 352. člena ZPP je dovoljen le na prvi stopnji pravdnega postopka. V času izvršbe je možen le materijalno-pravni pobot z izjavo ene stranke - torej po določilih 336. do 343. člena ZOR. Tudi ni razloga, da ne bi šteli ugovora dolžnika, ki ga sodišče pošlje v izjavo upniku, kot omenjeno izjavo o pobotu. Ker nastanejo materijalno pravni učinki pobota takrat, ko se nasprotni terjatvi srečata, je možno šteti, da ugovor uveljavlja že izvršeno plačilo terjatve, ki je predmet izvršbe. Pač pa pravna teorija in sodna praksa zahtevata, da je v pobot uveljavljena terjatev likvidna - to je, če je njen obstoj priznala tudi nasprotna stranka. Če je terjatev sporna, tedaj brez pravde ni mogoče izpeljati pobotanja (glej Cigoj: Obligacijska razmerja, Ljubljana 1978, str. 327). V konkretni zadevi je v ugovoru v pobot uveljavljena terjatev dolžnika predmet pravdnega postopka, ki ga vodi prvostopno sodišče pod opr. št. ... in še ni zaključen. Pobot v predmetni zadevi ni možen in je prvostopno sodišče utemeljeno zavrnilo ugovor. Pritožba torej ni utemeljena.

ZPP (1977) člen 352, 352/3. ZIP člen 14, 50, 50-8.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep  Cpg 388/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-09-26

mandatna tožba - pravni interes - izvršba na podlagi verodostojne listine

Sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine vsebuje po novem tudi kondemnatorni del, v katerem sodišče dolžniku naloži, da v paricijskem roku poravna upnikovo terjatev. Ker se s tem v izvršilnem postopku pravnomočno ugotovi obstoj terjatve in tožencu naloži plačilo, tožniku, ki razpolaga z verodostojno listino, na podlagi katere je mogoče zahtevati izvršbo, praviloma ni mogoče priznati pravnega interesa za vložitev mandatne tožbe. Enako velja tudi za zahtevek iz redne tožbe, ki temelji na verodostojni listini.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje

Tožeča stranka je vložila redno tožbo tožbo na podlagi dveh računov o prodaji blaga. Zoper sklep sodišča I. stopnje, s katerim je tožbo zavrglo, je tožeča stranka vložila pravočasno pritožbo, v kateri navaja, da bi moralo prvostopno sodišče po vloženi tožbi nadaljevati postopek s tožbo.

S 1.7.1990 sta stopili v veljavo noveli pravdnega (ZPP) in izvršilnega (ZIP) postopka. Novela zakona o izvršilnem postopku je razširila možnost izvršbe na podlagi verodostojne listine na vse listine, s katerimi je možno zahtevati plačilni nalog. Sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine vsebuje po novem tudi kondemnatorni del, v katerem sodišče dolžniku naloži, da v paricijskem roku poravna upnikovo terjatev. Ker se s tem v izvršilnem postopku pravnomočno ugotovi obstoj terjatve in tožencu naloži plačilo, tožniku, ki razpolaga z verodostojno listino, na podlagi katere je mogoče zahtevati izvršbo, praviloma ni mogoče priznati pravnega interesa za vložitev mandatne tožbe. Enako velja tudi za zahtevek iz redne tožbe, ki temelji na verodostojni listini, saj po določilu 3. odstavka 446. člena ZPP izda sodišče plačilni nalog tudi, če je vložena redna tožba, podani pa so pogoji za mandatni postopek.

V tej zadevi je tožnik priložil tožbi računa, ki sta podlaga njegovega zahtevka. S tako listino bi tožnik lahko pridobil izvršilni sklep, v katerem bi bilo dolžniku naloženo plačilo, enako kot v plačilnem nalogu ali v sodbi. S takim izvršilnim naslovom bi tožnik lahko vodil vse vrste izvršbe, ne-le izvršbo na denarna sredstva na žiro računu dolžnika, katerega številko si je prizadeval ugotoviti.

ZPP (1977) člen 446, 446/4, 446/5. ZIP člen 21.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 418/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-01-06

Sodni polog ni bil niti s sklepom ustanovljen, niti odpravljen - tako pa tudi ni procesne predpostavke za vložitev in obravnavanje pritožbe.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Iz predloženega Su-spisa sledi, da so P. d.d., A. d.d., I. d.d., R. d.d. in N. d.o.o. po pooblaščencu zahtevali vrnitev skupnega zneska 195,506.324,00 sit, ki ga je na račun sodnih pologov nakazal predlagatelj, sodišče pa sprejelo brez sklepa o sodnem pologu.

Prvostopno sodišče je z odredbo predlogu ugodilo in nakazalo navedenim pravnim osebam celoten znesek. Prvostopno sodišče je nato zavrglo pritožbo predlagatelja zoper to odredbo - ta sklep pa predlagatelj izpodbija s pravočasno pritožbo.

V tem primeru ni bil osnovan sodni polog po predpisih, ki ga urejajo.

Najprej bi moral predlagatelj z vlogo, ki bi bila vpisna v nepravdni vpisnik "N" (glej člen 237 Sodnega poslovnika) zahtevati sodni depozit in v predlogu navesti podatke iz 170 člena Zakona o nepravdnem postopku. O ustanovitvi sodnega depozite, ali o zavrnitvi predloga bi moralo sodišče odločiti s sklepom - enako tudi o prenehanju, zoper oba sklep pa je dovoljena pritožba (člen 31 cit zakona). Materialnopravni predpisi o sodnem pologu pa so v določilih členov 327 do 335 Zakona obligacijskih razmerjih.

Glede na tako pravno podlago je bilo ravnanje pritožnika in prvostopno sodišča napačno, vendar je res, da sodni polog ni bil niti s sklepom ustanovljen, niti odpravljen - tako pa tudi ni procesne predpostavke vložitev in obravnavanje pritožbe. Pri tem je še dodati, da bi ob pravilno ustanovljenem sodnem pologu v korist določene osebe sodišče moralo denar izročiti ob prenehanju depozita tej osebi - v danem primeru pa bi ga sodišče lahko vrnilo samo tistemu, ki ga je položil.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep  Cpg 464/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-11-02

sodne počitnice - nujne zadeve - stečajni postopek - prijava terjatve - rok za prijavo terjatve

V 83.členu zakona o sodiščih (1994) določene sodne počitnice, ko sodišče opravlja samo nujne zadeve - med te pa je zakon pod 8. točko cit. člena uvrstil tudi stečajne zadeve. Torej event. podaljšanje zakonskega roka v stečajnih zadevah ne velja.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Stečajni upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, ki je upnikovo prijavo terjatve kot prepozno zavrglo. V pritožbi je upnik navedel, da se je rok za prijavo terjatve zaradi sodnih počitnic podaljšal do 10.9.1994 - in je prijava torej pravočasna.

Dvomesečni rok za prijavo upniških terjatev v tej stečajni zadevi je pričel teči z objavo v uradnem listu dne 10.6.1994 in je potekel dne 10.8.1994. Res so v 83.členu zakona o sodiščih (Ur. l. RS št. 19/94 določene sodne počitnice, ko sodišče opravlja samo nujne zadeve - med te pa je zakon pod 8. točko cit. člena uvrstil tudi stečajne zadeve.

Torej event. podaljšanje zakonskega roka v stečajnih zadevah ne velja. Pritožnik pa tudi napačno tolmači način podaljšanja zakonskega roka, saj se le-ta 4. odstavku 112. člena ZPP podaljša le do prvega prihodnjega delavnika. Če bi veljale sodne počitnice tudi za stečajne zadeve, bi se rok za vložitev prijave podaljšal le do torka 16.8.1994. Torej je prvostopno sodišče prijavo vloženo dne 8.9.1994 utemeljeno zavrglo kot prepozno.

ZPPSL člen 137. ZS člen 83. ZPP (1977) člen 112, 112/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 458/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-10

mandatna tožba - izvršba na podlagi verodostojne listine - vračilo avansa - verodostojna listina - izpisek iz poslovnih knjig

Sodišče lahko po členu 446/IV ZPP zavrže mandatno tožbo samo takrat, ko so podane zakonske predpostavke za plačilni nalog in izvršbo na podlagi verodostojne listine, tožnik pa ne izkaže pravnega interesa za pridobitev plačilnega naloga. Zato je potrebno ugotoviti, ali so podane predpostavke za mandatni postopek, saj bi ob pomanjkanju predpostavk iz I. odstavka 446. člena ZPP moralo sodišče uvesti redni pravdni postopek - člen 449/I ZPP.

Bremepis oziroma izpisek iz poslovnih knjig so verodostojne listine za vložitev mandatne tožba ali izvršilnega predloga.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Pritožbeni stroški bremenijo tožečo stranko.

Tožeča stranka je vložila mandatno tožbo, ne da bi priložila verodostojno listino. Zoper sklep sodišča I. stopnje, s katerim je le-to zavrglo mandatno tožbo, je tožeča stranka vložila pravočasno pritožbo, v kateri navaja, da se njen zahtevek nanaša na vrnitev avansa in o svoji terjatvi ne razpolaga z verodostojno listino.

Res je sicer, da lahko sodišče po členu 446/IV ZPP zavrže mandatno tožbo samo takrat, ko so podane zakonske predpostavke za plačilni nalog in izvršbo na podlagi verodostojne listine, tožnik pa ne izkaže pravnega interesa za pridobitev plačilnega naloga. Zato je potrebno tudi v tej zadevi ugotoviti, ali so podane predpostavke za mandatni postopek, saj bi ob pomanjkanju predpostavk iz I. odstavka 446. člena ZPP moralo sodišče uvesti redni pravdni postopek - člen 449/I ZPP.

Tožeča stranka mandatni tožbi ni priložila verodostojne listine, s katero bi izkazovala verjeten obstoj terjatve. V mandatni tožbi je navedla, da se zahtevek nanaša na vrnitev avansa - torej plačila, ki je izkazano v poslovnih knjigah tožene stranke. Zato sama trditev tožnice, da ne razpolaga z listino, ki bi po 21. členu ZIP predstavljala verodostojno listino - ni utemeljena. Tožnica lahko vsak čas izstavi bremepis oziroma izpisek iz svojih poslovnih knjig - to pa so verodostojne listine za vložitev mandatne tožba ali izvršilnega predloga. Sicer pa ni razumljivo, zakaj je vložila mandatno tožbo, za katero je potrebna enakovrstna listina kot za izvršilni predlog.

Izrek o pritožbenih stroških temelji na členih 166/I in 154/I ZPP.

ZPP (1977) člen 446, 446/4, 449, 449/1. ZIP člen 21..

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 519/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-10-06

spor z majhne vrednosti - razlogi za pritožbo - zmotna ali nepopolna ugotovitev dejanskega stanja

V sporu majhne vrednosti po členu 467/I ZPP ni dovoljena pritožba zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja.

Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži končni odločbi.

Tožeča stranka je z izvršbo na podlagi verodostojne listine zahtevala od tožene stranke obračunane obresti v znesku 17.763,30 z zamudnimi obrestmi in stroški. Po ugovoru tožene stranke in opravljeni glavni obravnavi je sodišče prve stopnje razsodilo tako, da je vzdržalo sklep o izvršbi v celoti v veljavi in toženi stranki naložilo pravdne stroške.

Tožena stranka je v pravočasni pritožbi izpodbijala prvostopno sodbo zaradi napačne uporabe materialnega prava, ki ga pritožnica vidi v tem, da prvostopno sodišče ni upoštevalo določila 122. člena ZOR o sočasni izpolnitvi, saj je tudi napačno štelo, da je obveznost iz izstavljenega računa nastala že 30.12.1992, čeprav je bilo delo opravljeno šele junija 1992. Sodišče druge stopnje je preizkusilo prvostopno sodbo v napadenem delu in v mejah uveljavljenih razlogov, kakor tudi v smeri tistih pritožbenih razlogov, na katere se mora ozirati po uradni dolžnosti.

Pri tem preizkusu je pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti ugotovilo kršitev procesnega zakona, s tem pa je pritožba utemeljena iz naslednjih razlogov: V tej zadevi gre za spor majhne vrednosti, kjer po členu 467/I ZPP ni dovoljena pritožba zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Pritožba sicer uveljavlja pritožbeni razlog zmotne uporabe materialnega prava, vendar se vse pritožbene navedbe ukvarjajo z vprašanjem, kdaj je bilo naročeno delo - obnova strelovoda, končano - to pa je pritožbeni razlog zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja.

Pač pa je pritožbeno sodišče ugotovilo, da so razlogi sodbe v nasprotju z vsebino listin v spisu. Prvostopno sodišče je vpogledalo račun za obnovo strelovoda št. 7065/91/188 z dne 13.12.1991, ki zajema pod točko 13 tudi meritev strelovoda. Tožena stranka je ves čas postopka navajala, da je tožeča stranka zaključila dela na obnovi strelovoda z meritvami v juniju 1992 - to izhaja tudi iz poročila o meritvah. Zato je v nasprotju s navedenimi podatki v spisu prvostopno sodišče štelo kot nesporno, da je obveznost nastala že 30.12.1992. V ponovnem postopku bo moralo sodišče v razlogih oceniti okoliščino, da so bile v računu, za katerega tožnica zaračunava zamudne obresti od 14.1.1992 do 12.2.1992 tudi meritve (opravljene v juniju 1992) in navesti zakaj šteje, da je bil naročnik del - toženka v plačilni zamudi.

Iz navedenih razlogov je pritožba tožene stranke neutemeljena. Izrek o pritožbenih stroških temelji na določilu 3.odst. 166. člena ZPP.

ZPP (1977) člen 467, 467/1. ZOR člen 122.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 554/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-03-23

nepopolna vloga - poprava vloge - uradni jezik sodišča - jezik verodostojne listine - zavrženje predloga za izvršbo

Res celotno poslovanje pred sodiščem v Republiki Sloveniji poteka v slovenščini kot uradnem jeziku - to pa velja tudi za listine, ki jih stranke predložijo, vendar pa je v konkretnem primeru verodostojna listina obračun zamudnih obresti po treh fakturah in je celotno sporočilo listine izraženo v številkah. Procesna posledica zavrženja izvršilnega predloga bi v opisanem primeru presegla namen procesnega zakona o poslovanju v slovenskem jeziku.

Pritožbi se ugodi in se sklep o dovolitvi izvršbe opr. št. III Ig 1792/93-3 z dne 1.6.1993 razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnje odločanje.

Upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep o ustavitvi izvršilnega postopka. V pritožbi navaja, da je v roku in v skladu z zahtevo sodišča popravil izvršilni predlog.

Prvostopno sodišče je zahtevalo od upnika popravo izvršilnega predloga v treh smereh in sicer: predložitev izvršilnega predloga v slovenskem jeziku, označbo nerezidenčnega računa upnika in prevod verodostojne listine v slovenski jezik. Po tem, ko je upnik predložil izvršilni predlog v slovenskem jeziku in navedel nerezidenčni račun, je sodišče izvršilni predlog zavrglo, ker verodostojna listina ni bila v slovenskem jeziku. Prvostopno sodišče ima načelno prav - celotno poslovanje pred sodiščem v Republiki Sloveniji poteka v slovenščini kot uradnem jeziku - to pa velja tudi za listine, ki jih stranke predložijo. Res pa je v konkretnem primeru verodostojna listina obračun zamudnih obresti po treh fakturah in je celotno sporočilo listine izraženo v številkah. Procesna posledica zavrženja izvršilnega predloga bi v opisanem primeru presegla namen procesnega zakona o poslovanju v slovenskem jeziku.

ZPP (1977) člen 103. U RS člen 11. ZS člen 5, 5/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.