VSL sodba Kp 1177/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1993-10-05

Čeprav sta se obdolženca žaljivo izrazila v pripombah na cenilni elaborat, namenjenih sodišču v pravdnem postopku, pa iz vsebine vloge in drugih okoliščin izhaja, da sta ravnala z namenom zaničevanja.

Pritožba zagovornika obd. H.B. in M.B. se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Obdolženca sta dolžna plačati kot stroške pritožbenega postopka vsak 10.000 tolarjev povprečnine in povrniti zasebnemu tožilcu stroške odgovora na pritožbo.

Z uvodoma navedeno sodbo je sodišče prve stopnje obdolženca spoznalo za kriva kaznivega dejanja razžalitve po I. odst. 107.čl. KZ RS.

Izreklo jima je denarni kazni vsakemu v znesku 20.000 tolarjev.

Zoper sodbo se je pritožil zagovornik obdolžencev, zaradi bistvene kršitve določb kazenskega postopka, kršitve kazenskega zakona in zmotne ter nepopolne ugotovitve dejanskeg astanja. Predlaga razveljavitev sodbe in novo sojenje ali spremembo tako, da se obdolženca oprosti obtožbe.

Pooblaščenec zasebnega tožilca je vložil odgovor na pritožbo, v katerem predlaga, da se pritožba zavrne kot neutemeljena in izpodbijana sodba potrdi.

Čeprav sta obdolženca vlogo, v kateri sta navedla inkriminirani del teksta, ki je za zasebnega tožilca nedvomno žaljiv, napisala kot stranki v pravdnem postopku in je bila vloga namenjena sodišču, je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da niso podane okoliščine nekaznivnosti iz III. odst. 106. čl. KZ RS, saj iz načina izražanja in drugih okoliščin izhaja, da sta obdolženca ravnala z namenom zaničevanja. Pri tem pa je sodišče prve stopnje, v nasprotju z zatrjevanjem pritožbe zagovornika, upoštevalo in pravilno analiziralo celotno vsebino vloge obdolžencev, razen tega pa v obširnem dokaznem postopku dobro razsvetlilo odnose med zasebnim tožilcem in obdolžencema. Vsak povprečen občan dobro ve, kaj pomeni pojem tatvina in nedvomno to vesta tudi oba obdolženca. Če nekdo ravnanje drugega, ki nima nič skupnega s tatvino, označi kot tatvina, pomeni to tudi po oceni pritožbenega sodišča nedvomno kaže na namen zaničevanja.

Inkriminirani del teksa je zapisan v pripombah obdolženca na cenilni elaborat. Sodišče prve stopnje pravilno ugotavlja, da številni deli teksta v teh pripombah s cenilnim elaboratom nimajo nikakršne zveze in tudi to kaže na pravilnost sklepa sodišča prve stopnje, da je zapis inkriminiranega dela vsebine napisan kot posledica nestrpnosti obdolžencev do zasebnega tožilca. Sodišče prve stopnje je zato pravilno ugotovilo, da ravnanje obdolžencev, čeprav je bilo zapisano v vlogi, namenjeni sodišču, ni storjeno v okoliščinah nekazivosti po III. odst. 106. čl. KZ RS. Pritožba pa take pravilne ugotovitve sodišča prve stopnje ne more izpodbiti. Sodišče prve stopnje je zato dejansko stanje pravilno in popolno ugotovilo, pravilno je uporabilo kazenski zakon in tudi ni zagrešilo bistvenih kršitev določb kazenskega postopka.

Čeprav pritožba izrecno ne izpodbija sodbe tudi v odločbi o kazni, pa je sodišče druge stopnje preizkusilo tudi ta del sodbe, saj pritožba zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, podana v korist obdolžencev, obsega tudi pritožbo zope rodločbo o kazni. Pri tem je ugotovilo, da je sodišče prve stopnje upoštevalo in pravilno ovrednotilo vse okoliščine, predvsem pa da so olajševalne okoliščine bile dovolj upoštevane, saj je obdolžencema izreklo primerni denarni kazni. Tudi po oceni pritožbenega sodišča bodo s takimi kaznimi doseženi vsi nameni kaznovanja.

Pritožbo je zato zavrnilo kot neutemeljeno in izpodbijano sodbo potrdilo.

Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na določilih prvega odst. 98. čl. in 101.čl. ZKP, povprečnina pa je odmerjena v skladu s trajanjem in zamotanostjo pritožbenega dela kazenskega postopka, ob upoštevanju premoženjskih razmer obdolženca.

KZS člen 106,  106/1,  106/3,  106,  106/1,  106/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.