VSL sklep Kp 1370/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1993-11-09

kazensko procesno pravo - kazensko materialno pravo

absolutna bistvena kršitev določb kazenskega postopka - sodba brez razlogov o odločilnih dejstvih - grdo ravnanje

Preizkus izpodbijane sodbe po uradni dolžnosti je pokazal, da izpodbijana sodba nima razlogov v zvezi s krivdo, torej nima razlogov o odločilnih dejstvih (člen 364/1 točka 11 ZKP). Sodišče prve stopnje v obrazložitvi zgolj povzema abstraktne zakonske pojme, ne navaja pa konkretnih dejstev in dokazov, na podlagi katerih bi bilo mogoče sklepati na obstoj obdolženčeve zavesti o možnosti nastanka prepovedane posledice in da je obdolženec privolil v takšno posledico.

Ob reševanju pritožbe zagovornika obd. se izpodbijana sodba razveljavi po uradni dolžnosti in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Obd. je bil z izpodbijano sodbo spoznan za krivega kaznivega dejanja grdega ravnanja po členu 65 KZ RS, za katero mu je bila izrečena pogojna obsodba ter na podlagi navedene zakonske določbe določena kazen en mesec zapora s preizkusno dobo enega leta. Na podlagi 1. odst. 98. člena ZKP je obdolženec dolžan povrniti zasebnemu tožilcu potrebne izdatke ter potrebne izdatke in nagrado njegovega pooblaščenca, plačati pa mora tudi povprečnino.

Proti navedeni sodbi se je pritožil obdolženčev zagovornik zaradi zmotne ugotovitve dejanskega stanja, kršitve kazenskega zakona ter kršitve postopka in predlagal, da sodišče druge stopnje izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Ob reševanju zagovornikove pritožbe je moralo sodišče druge stopnje izpodbijano sodbo razveljaviti po uradni dolžnosti.

Preizkus izpodbijane sodbe po uradni dolžnosti (1. točka 1. odst.

376. člena ZKP) je pokazal, da izpodbijana sodba nima razlogov o krivdni obliki, s katero naj bi bilo storjeno kaznivo dejanje, kar pomeni, da nima razlogov o odločilnih dejstvih (11. točka 1. odst.

Sodišče prve stopnje je v zvezi z obdolženčevo krivdo navedlo naslednje: "Obdolženec se je spričo njegove kvalifikacije za upravljanje predmetnega stroja nedvomno zavedal, da lahko zaradi njegovega ravnanja nastane prepovedana posledica, pa je privolil, da posledica nastane"; iz navedenega bi bilo mogoče sklepati, da obdolžencu očita krivdno obliko eventualnega naklepa.

Takšna obrazložitev sodbe je pomanjkljiva, ker sodišče prve stopnje zgolj povzema abstraktne zakonske pojme, ne navaja pa konkretnih dejstev in dokazov, na podlagi katerih sklepa na obstoj obdolženčeve zavesti o možnosti nastanka prepovedane posledice in ker tudi ne navaja nobenih dejstev, ki bi dovoljevala oceno, da je obdolženec privolil v takšno posledico. Zaradi tako pomanjkljive obrazložitve izpodbijane sodbe v tem delu ni bilo mogoče preizkusiti.

Že sodišče prve stopnje je sprejelo oceno, da je natančno upravljanje z rovokopačem ("kiblo") "relativno". Ugotovilo pa je tudi, da je zasebni tožilec sam skočil v izkopano jamo pred rovokopač, da je obdolženec "kiblo" rovokopača ustavil približno 1 m nad glavo oškodovanca in da je na zahtevo M. P. "kiblo" tudi umaknil in pri tem, kot je sodišče prve stopnje ugotovilo, zasebnega tožilca tudi poškodoval. Navedene okoliščine bi prej kazale na obdolženčevo malomarnost ali celo na nesrečen slučaj, kot pa na njegovo naklepno poškodovanje oškodovanca.

Zaradi navedene absolutne bistvene kršitve določb kazenskega postopka (11. točka 1. odst. 364. člena ZKP) je sodišče druge stopnje izpodbijano sodbo razveljavilo po uradni dolžnosti in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje, v katerem bo potrebno odpraviti ugotovljene procesne pomanjkljivosti in znova skrbno presoditi obdolženčev subjektivni odnos do dejanja.

Ker je bila izpodbijana sodba razveljavljena zaradi procesne kršitve, sodišče druge stopnje ni preizkušalo utemeljenosti zagovornikove pritožbe v smeri zmotne ugotovitve dejanskega stanja in kršitve kazenskega zakona. Iz zapisnika o glavni obravnavi dne 3.5.1993 izhaja, da je bil obdolženec navzoč pri zaslišanju priče F. K. in s tem v zvezi pritožbeno sodišče ne vidi procesnih kršitev, na katere opozarja pritožnik.

Pravna podlaga za uporabo predpisov bivše SFRJ (ZKP) je podana v 4. členu Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS št.

ZKP člen 364,  364/1-11,  364,  364/1-11.  KZS člen 65,  65.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.