TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSM sklep Cpg 495/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-06

izvršba na podlagi verodostojne listine - vsebina predloga za izvršbo

Po določilu II. odstavka 35. člena ZIP mora izvršilni predlog na podlagi verodostojne listine vsebovati zahtevo, naj sodišče naloži dolžniku plačilo terjatve v roku 8 oz. 3 dni. Ko takega zahtevka izvršilni predlog ni imel, sodišče I. stopnje ne bi smelo dovoliti izvršbe.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje opr. št. Ig 241/93-7 z dne 22.9.1993 spremeni tako, da se glasi: Sklep o izvršbi opr. št. Ig 241/93-2 z dne 7.7.1993 se v celoti razveljavi.

Upnik je vložil izvršilni predlog na podlagi verodostojne listine iz čl. 21 ZIP, ki pa ni imel obvezne sestavine iz II. odstavka 35. člena ZIP in sicer je manjkal dajatveni zahtevek, da mora dolžnik plačati terjatev skupaj s stroški v 8 dneh od sprejema sklepa o izvršbi.

Sodišče prve stopnje v je sklepu, ki ga je imenovalo odredba dovolilo izvršbo. Po dolžnikovem ugovoru je sodišče prve stopnje razveljavilo sklep o izvršbi in navedlo, da bo izvršilni predlog obravnavan kot tožba.

V pritožbi proti temu sklepu je dolžnik navedel, da izvršilnemu predlogu ni bila priložena verodostojna listina.

Poleg utemeljenega očitka, da je sodišče dovolilo izvršbo na podlagi verodostojne listine ne da bi jo upnik predložil, je pritožbeno sodišče ugotovilo še naslednje kršitve zakona o izvršilnem postopku: Po noveliranem zakonu o izvršilnem postopku, ki velja od 1.7.1990 in sicer določilu II. odstavka 35. člena ZIP mora izvršilni predlog na podlagi verodostojne listine vsebovati zahtevo, naj sodišče naloži dolžniku plačilo terjatve v roku 8 oz. 3 dni. Ko takega zahtevka izvršilni predlog ni imel, sodišče I. stopnje ne bi smelo dovoliti izvršbe. Napačen in v nasprotju z 2.odst. 38. člena ZIP pa je tudi sklep o izvršbi. V primeru ugovora zoper naložitveni del sodišče izda sklep, ki mora v izreku biti skladen z določilom 55a člena ZIP.

Celoten dosedanji postopek je tekel mimo navedenih določil.

Zato je pritožbeno sodišče izpodbijani sklep spremenilo tako, da se izvršilni sklep razveljavi. Sodišče bo moralo z upnikom najprej razjasniti ali zahteva izvršbo po katerem izmed izvršilih naslovov iz 16. člena ZIP, ali po verodostojni listini. V slednjem primeru bo sodišče I. stopnje zahtevlo od upnika po določilu 12 ZIP in 109 ZPP popravo oz. dopolnitev izvršilnega predoga v skladu z določbo II.

odstavka 35. člena ZIP in tudi predložitev verodostojne listine. Nato bo sodišče I. stopnje o predlogu odločilo, strankam pa omogočilo ugovor oziroma pritožbo. V novem postopku bo prvostopno sodišče odločilo tudi o nadaljnih izvršilnih stroških.

Smotrno bi bilo tudi ugotoviti, ali je dolžnik s sedežem v Vičavi 11 pravna oseba po 9. členu Zakona o političnem združevanju (Ur.l.RS št.

42/89 in 35/90) in lahko stranka v sodnem postopku.

ZIP člen 35,  35/2,  38,  38/2,  55a,  35,  35/2,  38,  38/2,  55a.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 538/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-12

Sodišče prve stopnje je preuranjeno uporabilo procesno sankcijo iz V.

odstavka 83. člena ZPP in razveljavilo sklep o dovolitvi izvršbe, saj je šele s tem sklepom naložilo upniku popravo firme tožene stranke.

Pritožbi se delno ugodi in se sklep sodišča prve stopnje opr. št. III Ig 1659/93-3 z dne 7.10.1993 razveljavi in vrne sodišču prve stopnje v nadaljni postopek.

V preostalem delu se pritožba kot nedovoljena zavrže.

Upnik je predlagal izvršbo na podlagi verodostojne listine. Po izdaji sklepa o dovolitvi izvršbe in brezuspešni vročitvi le-tega dolžniku, je sodišče prve stopnje ugotovilo, da tožena stranka, kot je označena v izvršilnem predlogu, nima sedeža na označenem naslovu in je zato pod točko I izreka razveljavilo izvršilni sklep, pod točko II pa naložilo upniku pravilni novi naziv dolžnika.

Tožeča stranka se je pravočasno pritožila zoper celotni sklep.

Pritožba je delno utemeljena, delno pa ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je preuranjeno uporabilo procesno sankcijo iz V.

odstavka 83. člena ZPP in razveljavilo sklep o dovolitvi izvršbe, saj je šele s tem sklepom naložilo upniku popravo firme tožene stranke.

Pritožbeno sodišče je pribavilo izpisek iz sodnega registra, iz katerega je razvidno, da je upnik navedel naslov, ki je kot sestavni del dolžnikove firme vpisan v sodni register - torej verjetno ne gre za situacijo iz 83. člena ZPP, razen če se je dolžnik preselil, pa o tem ni vpisanih sprememb v sodnem registru. Če bo sodišče prve stopnje ugotovilo, da so bile izčrpane možnosti vročitve oz.

nadomestne vročitve po zakonu o pravdnem postopku in se bo ponudil zaključek, da ne gre za napačno označbo dolžnika, temveč za gospodarsko družbo, ki ne posluje, bo sodišče o nezmožnosti izvršbe obvestilo upnika. Naloga upnika, ki želi uspešno izvršbo, pa je, da ugotovi event. preselitev dolžnika na novi sedež in o tem obvesti sodišče, da bo lahko nadaljevalo izvršbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 197/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-10

Z začasno odredbo je mogoče prepovedati delno vnovčitev akceptnega naloga.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje opr. št. II R 28/94-19 z dne 16.3.1994 razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Prvostopno sodišče je po dolžnikovem ugovoru vzdržalo v veljavi začasno odredbo, s katero je SDK prepovedalo vnovčitev akceptnega naloga za znesek 2,907.000,00 sit, razveljavilo je le izrek o položitvi varščine. Zoper sklep sodišča prve stopnje se je dolžnik pravočasno pritožil. V pritožbi smiselno navaja, da je prvostopno sodišče neutemeljeno zavrnilo ugovor in razveljavilo izrek o varščini, saj je upnik del blaga prodal.

Prvostopno sodišče je očitno prezrlo razloge pritožbenega sodišča, ko je le-to v tej zadevi s sklepom opr. št Cpg 18/94-3 z dne 2.2.1994 že enkrat razveljavilo prvostono odločbo. V izogib ponavljanja se pritožbeno sodišče sklicuje na svoja izvajanja o funkciji in pravni naravi akceptnega naloga in še dodaja: Upnik je ves čas postopka navajal, da je prodal 76 jaken (od kupljenih 306 jaken) in je zato dolžan dolžniku-prodajalcu znesek 722.000,00 sit. Prav iz tega razloga je sam ponujal varščino - namesto, da bi nesporni del kupnine plačal. V citirani odločbi je pritožbeno sodišče izrecno povdarilo, da je možno z začasno odredbo prepovedati delno vnovčitev akceptnega naloga. V konkretnem primeru lahko sodišče izreče, da se SDK prepove vnovčitev akceptnega naloga št. 6519587 v obsegu, ki presega znesek 722.000,00 sit - tako glasi tudi upnikov predlog za izdajo začasne odredbe na red. št. 1 in 2. Izrek začasne odredbe v sklepu na red. št. 4 je v nasprotju z upnikovim predlogom.

V ponovnem postopku bo prvostopno sodišče ocenilo verjetnost terjatve in nevarnost v obsegu zneska 2,185.000,00 sit. Iz istih razlogov so pritožbene navedbe, v kolikor grajajo odpravo varščine, neutemeljene.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 283/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-13

Kadar je dolžnik obrtnik - torej fizična oseba zadostuje v izvršilnem predlogu navedba banke, kjer ima dolžnik svoj račun oz. sredstva.

Sodišče bo zahtevalo od upnika le podatke o banki, nadaljnje podatke pa pribavilo samo v smislu 98. člena ZIP.

Pritožbi se ugodi in se sklep o dovolitvi izvršbe opr. št. III Ig 133/93-5z dne 26.3.1993 razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Upnik se je pravočasno pritožil zoper sklep o zavrženju izvršilnega predloga. V pritožbi navaja, da je po zahtevi sodišča brezuspešno poizvedoval za številko bančnega računa dolžnika - ta podatek lahko dobi le sodišče. Smiselno je torej pritožnik uveljavljal, da je bila zahtevana poprava izvršilnega predloga neutemeljena.

Pritožnik, ki ni ravnal po pozivu sodišča in v določenem roku izv.

predloga ni popravil oz. dopolnil, lahko v pritožbi uveljavlja, da je bil izvršilni predlog razumljiv in je vseboval vse, kar je treba.

Drugostopensko sodišče mora presoditi, ali dejansko obstojajo takšne pomanjkljivosti, da izvršilnega predloga ni moroče obravnavati - glej stališče biv. jugosl. gosp. koordinacije 21.-23.5.1984. V danem primeru je prvostopno sodišče neutemeljeno zahtevalo popravo oziroma dopolnitev izvršinega predloga. V tem primeru ni predlagana izvršba na denarna sredstva pravne osebe - samo v takem primeru je uporabiti določilo 198. člena iz XIV poglavja zakona o izvršilnem postopku o obvezni navedbi številke bančnega računa. V tej zadevi je dolžnik obrtnik - torej fizična oseba za katero zadostuje navedba banke, kjer ima dolžnik svoj račun oz. sredstva. Zato bo sodišče zahtevalo od upnika le podatke o banki, nadaljne podatke pa pribavilo samo v smislu 98. člena ZIP.

ZIP člen 98,  98/2,  198,  98,  98/2,  198.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 479/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-12

Ob reševanju pritožbe je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je vložila ugovor pravna oseba, ki ni stranka. Zato bo moralo prvostopno sodišče ugovor zavreči, od ugotovitve, ali je bil izvršilni sklep pravilno vročen dolžniku pa je odvisno, ali ga bo sodišče ponovno vročilo, ali pa ugotovilo pravnomočnost izvršilnega sklepa.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje opr. št. III Ig 5123/91-6 z dne 21.5.1993 razveljavi in vrne sodišču prve stopnje v nadaljni postopek.

Upnik je predlagal izvršbo na podlagi verodostojne listine zoper dolžnika GP. Po izdaji sklepa o dovolitvi izvršbe je vložil ugovor ST d.o.o., pritožbo zoper sklep po členu 55a ZIP pa SGP d.o.o.. V pritožbi je pritožnik navedel, da ni upnikov dolžnik.

Iz sodnega registra pri prvostopnem sodišču je razvidno, da je na naslovu ... v času vložitve izvršilnega predloga, ob izdaji sklepa in še sedaj obstoja gospodarska družba SGP d.o.o., ki se je dne 19.11.1992 problikovala iz SGP o.sol.o. Zoper tega dolžnika je izdan izvršilni sklep.

Ugovor je vložil ST d.o.o., ki je prav tako vpisan v sodni register (eden izmed dveh ustanoviteljev pa je dolžnik v tej izvršilni zadevi).

Ob reševanju pritožbe je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je vložila ugovor pravna oseba, ki ni stranka. Zato bo moralo prvostopno sodišče ugovor zavreči, od ugotovitve, ali je bil izvršilni sklep pravilno vročen dolžniku pa je odvisno, ali ga bo sodišče ponovno vročilo, ali pa ugotovilo pravnomočnost izvršilnega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 220/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-23

začasna odredba za zavarovanje denarne terjatve - subjektivna nevarnost

Verjetnost se lahko izkaže z vsemi zakonsko dopustnimi dokazili, razen z zaslišanjem strank, le da se da dokazilo takoj izvesti.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Prvostopno sodišče je zavrnilo predlog upnika z izdajo začasne odredbe za zavarovanje denarne terjatve v znesku 1,500.000,00 SIT in sicer s prepovedjo dolžniku, da proda v predlogu navedene osebne avtomobile.

Zoper sklep sodišča prve stopnje se je upnik pravočasno pritožil. V pritožbi je navedel, da je nevarnost za bodočo izvršbo podana, ker je dolžnikov bančni račun blokiran zaradi akceptnih nalogov, izdanih v korist podjetja P., katero je v lasti žene dolžnikovega ustanovitelja - lastnika podjetja B. Podjetje P. je s pogodbo o prevzemu dolga, prevzelo dolg, vendar ni ponudilo v zavarovanje akceptnega naloga - torej je očiten namen onemogočiti upniku izterjavo dolga, s tem pa je podana subjektivna nevarnost.

Upnik je šele v pritožbi navajal okoliščine, ki bi lahko pomenile takozvano subjektivno nevarnost za uspešnost bodoče izvršbe. Vendar tudi v pritožbi ostaja upnik le pri trditvah, ki niso verjetno izkazane z dokazili. Zato pritožba ne more biti uspešna. V kolikor bo upnik lahko ponudil za svoje pritožbene trditve ustrezna dokazila, bo lahko ponovno vložil predlog za začasno odredbo. Verjetnost se lahko izkaže z vsemi zakonsko dopustnimi dokazili, razen z zaslišanjem strank, le da se da dokazilo takoj izvesti.

Prvostopno sodišče je torej utemeljeno zavrnilo izdajo začasne odredbe na podlagi dejanskega stanja, ki ga je upnik verjetno izkazal.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 469/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-12

Prvostopno sodišče je s sklepom pozvalo upnika, da v roku 8 dni popravi izvršilni predlog zaradi več pomanjkljivosti. Upnik je sledil zahtevi le glede prevoda v slovenski jezik. Zato je prvostopno sodišče utemeljeno uporabilo procesno posledico iz 4.odst. 109. člena ZPP.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je s sklepom zavrglo izvršilni predlog, ker upnik ni v roku navedel pravilnega naziva dolžnika, dolžnikovega žiro računa in upnikov nerezidenčni račun. Zoper ta sklep je upnik vložil pravočasno pritožbo, v kateri navaja, da je vrnil izv. predlog in priložene račune prevedene v slovenski jezik.

Prvostopno sodišče je s sklepom pozvalo upnika, da v roku 8 dni popravi izvršilni predlog zaradi več pomanjkljivosti. Upnik je sledil zahtevi le glede prevoda v slovenski jezik. Zato je prvostopno sodišče utemeljeno uporabilo procesno posledico iz 4.odst. 109. člena ZPP.

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih pritožnik ni priglasil.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSK sklep Kp 285/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-29

Zoper obdolženca se sme odrediti pripor le, če je podan utemeljen sum, da je storil kaznivo dejanje. V kolikor preiskava ni bila opravljena, pač pa je bila obtožnica vložena neposredno, na podlagi 6. odstavka 160. člena ZKP, o ugovoru zoper njo pa še ni bilo odločeno, mora sklep o odreditvi pripora vsebovati tudi razloge, na podlagi katerih je mogoče preizkusiti, ali je podan utemeljen sum, da je obdolženec storil očitano mu kaznivo dejanje. Ako teh razlogov ni, je podana bistvena kršitev določb kazenskega postopka po 11. točki 1. odstavka 364. člena ZKP.

Pritožbi zagovornika obdolženega A se ugodi in pobijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Zunajobravnavni senat sodišča prve stopnje je na predlog javnega tožilca iz pripornega razloga po 3. točki 2. odstavka 191. člena ZKP po vloženi obtožnici zoper obdolženega A odredil pripor.

Zoper sklep se pritožuje obdolženčev zagovornik. Sodišču druge stopnje predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi.

Pritrditi je treba zagovorniku obdolženega A, ko izpostavlja, dasiravno tega naravnost ne pove, da je sodišče prve stopnje zagrešilo bistveno kršitev določb kazenskega postopka po 11. točki 1. odstavka 364. člena ZKP. Drži namreč, da se sme zoper obdolženca odrediti pripor le, če je podan utemeljen sum, da je storil kaznivo dejanje. V obravnavani zadevi preiskava ni bila opravljena, saj je bila obtožnica vložena neposredno na podlagi 6. odstavka 160. člena ZKP, prav tako pa še ni odločeno o ugovoru zagovornika obdolženega A zoper obtožnico. Zato bi moral prvostopenjski sklep vsebovati razloge, na podlagi katerih bi bilo mogoče preizkusiti ali je utemeljen sum, da je obdolženec storil očitani mu kaznivi dejanji, podan ali ne. Teh razlogov pa v pobijanem sklepu ni in je zato podana navedena bistvena kršitev določb kazenskega postopka. Od tod se izkaže, da je potrebno pobijani sklep razveljaviti po 3. odstavku 397. člena ZKP razveljaviti in zadevo vrniti prvostopenjskemu sodišču v novo odločanje.

Sklicevanje na določila Zakona o kazenskem postopku, ki je v naš pravni red sprejet predpis iz zakonodaje nekdanje zvezne države, ima podlago v 1. odstavku 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo temeljne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije ter 1. odstavka 1. člena Ustavnega zakona za izvedbo ustave Republike Slovenije (Ur. l. RS št. 1/91-I).

ZKP člen 160,  160/6,  191,  191/2,  191/2-1,  160,  160/6,  191,  191/2,  191/2-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 227/94
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-27

Predlog za začetek stečajnega postopka lahko vloži tisti upnik, ki verjetno izkaže dospelo terjatev in stečajni razlog. V ugovoru lahko dolžnik osporava le obstoj stečajnega razloga, ne pa verjetno izkazano terjatev v smeri upravičenosti za vložitev predloga iz 90. člena zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Ur.l.RS št.67/93 - v nadaljevanju ZPPSL). Pač pa lahko dolžnik postavi tako trditev o predlagateljevi terjatvi v zvezi z insolventnostjo.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje opr. št. ... z dne ... razveljavi in vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

Ustanovitelji- člani zadruge so se pravočasno pritožil zoper sklep prvostopnega sodišča, s katerim je začet stečajni postopek. V pritožbi navajajo, da je terjatev predlagatelja HKSK n.sol.o.

neutemeljena - insolventnost pa podana le zaradi te terjatve.

Predlagatelj je verjetno izkazal terjatev s tremi kreditnimi pogodbami, sklenjenimi s kreditojemalcem KZ K b.o. - vse tri z dne 28.10.1992. Za zavarovanje kredita je kreditojemalec izročil akceptni nalog, katerega je predlagatelj že predložil SDK in dobil plačilo 6,970.000,00 sit. Za plačilo zneska 20,242.700,00 sit iz kreditne pogodbe je predlagatelj vložil tožbo, za omenjeni znesek 6,970.000,00 sit pa je dolžnik vložil nasprotno tožbo - gospodarski spor, ki teče pri prvostopnem sodišču pod opr. št. ... še ni zaključen, kot je to razvidno iz navedenega spisa, ki ga je pritožbeno sodišče vpogledalo.

V izvedeniškem mnenju zaradi ugotavljanja insolventnosti kot stečajni razlog, je izvedenka upoštevala na pasivni strani tudi dolg po navedenih kreditnih pogodbah in ugotovila blokado žiro računa od 31.12.1992 - to je od dneva vnovčitve akceptnega naloga ter blokado žiro računa na dan 11.3.1994 za znesek 5,615.368,86 sit.

Predlog za začetek stečajnega postopka lahko vloži tisti upnik, ki verjetno izkaže dospelo terjatev in stečajni razlog. V ugovoru lahko dolžnik osporava le obstoj stečajnega razloga, ne pa verjetno izkazano terjatev v smeri upravičenosti za vložitev predloga iz 90. člena zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Ur.l.RS št.67/93 - v nadaljevanju ZPPSL). Pač pa lahko dolžnik postavi tako trditev o predlagateljevi terjatvi v zvezi z insolventnostjo. V konretnem primeru izvedenka ni podala mnenja, ali bi obstojala insolventnost tudi v primeru, da predlagateljeva terjatev ne obstoji in da je zahtevek dolžnika po nasprotni tožbi utemeljen. Zato bo morala v tej smeri svoje izvedeniško mneneje dopolniti. V primeru, da je tako, pa bo moralo prvostopno sodišče najprej razsoditi v gospodarskem sporu ..., finančni izvedenec pa podati mneneje glede na rezultate te pravde.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSM sklep Cpg 374/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-05-23

izvršba na podlagi verodostojne listine - sklep o izvršbi - ugovor

Izvršilno sodišče vselej na ugovor dolžnika (tudi neobrazložen - člen 55a/V ZIP) razveljavi sklep o dovolitvi izvršbe.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Upnik je vložil izvršilni predlog na podlagi verodostojne listine.

Zoper sklep o izvršbi je dolžnik v celoti ugovarjal in je zato sodišče I. stopnje izdalo sklep po določilu II. odstavka 55a člena Zakona o izvršilnem postopku (ZIP).

Zoper ta sklep se je upnik pravočasno pritožil, češ da je njegova terjatev utemeljena.

Upnik je očitno prezrl določilo člena 55a ZIP, da izvršilno sodišče vselej na ugovor dolžnika (tudi neobrazložen - člen 55a/V ZIP) razveljavi sklep o dovolitvi izvršbe. Glede tistega dela sklepa o izvršbi, s katerim je dolžniku naloženo plačilo, pa bo tekel pravdni postopek enako kot pri ugovoru zoper plačilni nalog. O utemeljenosti upnikove terjatve bo torej sodišče odločilo v pravdnem postopku, ki se uvede po uradni dolžnosti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSL sodba Cpg 1654/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-06-08

Ob povsem jasnem ugovoru tožene stranke, da ni bila v poslovnem odnosu s tožečo stranko in da tožeči stranki ni izdala nobene naročilnice, bi morala tožeča stranka (pravna oseba zastopana po odvetniku) sama navesti dejstva in predlagati dokaze o obstoju poslovnega razmerja in posebno materialnopravdno vodstvo sodišča v smislu 298. člena ZPP ni bilo potrebno.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

Pritožnik nosi sam stroške pritožbenega postopka.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo zneska 198.203,60 SIT spp, ker je zaključilo, da tožeča stranka ni dokazala, da sta bili stranki v poslovnem odnosu.

Tožeča stranka je vložila pritožbo iz vseh treh pritožbenih razlogov po 1. odst. 353. člena ZPP. Sodišču očita, da ni pozvalo tožeče stranke, da predlaga take dokaze, s katerimi bi se razjasnilo poslovno razmerje. To bi se lahko razjasnilo tudi z zaslišanjem predstavnikov strank. Sodišče je kršilo določbe 298. člena ZPP in je zato ostalo dejansko stanje nepopolno ugotovljeno.

V pravdnem postopku je predvsem dolžnost pravdnih strank, da navedejo vsa dejstva, na katere opirajo svoje zahtevke in predlagajo dokaze, s katerimi se ta dejstva dokazujejo (2. odst. 7. člena ZPP in 219. člen ZPP). Čim je tožena stranka ugovarjala, da s tožečo stranko ni bila v poslovnem odnosu in da ni dala tožeči stranki nobene naročilnice, je tožeča stranka morala vedeti, da mora navesti dejstva in predlagati dokaze za obstoj poslovnega razmerja s toženo stranko. Ob tako jasnem in nedvoumnem ugovoru tožene stranke in ob dejstvu, da je tožeča stranka pravna oseba, ki pa jo je v pravdi zastopal odvetnik, kakšno posebno materialnopravdno vodstvo sodišča v smislu 298. člena ZPP ni bilo potrebno. Tožeči stranki je bil posredovan ugovor tožene stranke, določena je bila glavna obravnava, na kateri bi se tožeča stranka morala ravnati v skladu s členom 299. člena ZPP. Pritožbeno zatrjevana bistvena kršitev določb pravdnega postopka po 298. členu ZPP v tem konkretnem primeru tako ni bila storjena.

Na podlagi dejstev navedenih do konca glavne obravnave in predlaganih dokazov, pa je sodišče dejansko stanje pravilno ugotovilo in pravilno uporabilo pravila o dokaznem bremenu, ko je tožbeni zahtevek zavrnilo.

V pritožbi predlagano zaslišanje strank je nov dokaz, ki ga ni mogoče upoštevati (1. odst. 496. a člena ZPP).

Sodišče druge stopnje tudi ni našlo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 2. odst. 354. člena ZPP, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, zato je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje (368. člen ZPP).

Pritožnik s pritožbo ni uspel, zato mora po 1. odst. 166. člena ZPP v zvezi s 1. odst. 154. člena ZPP nositi sam stroške pritožbenega postopka.

ZPP (1977) člen 7,  7/2,  219,  298,  299,  7,  7/2,  219,  298,  299.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.