VSL sklep II Cp 1683/93
Sodna praksa višjih sodišč, 1994-03-23

službeno stanovanje - privatizacija stanovanj in stanovanjskih hiš

Če je stanodajalec določil stanovanje kot službeno po tem, ko je imetnik stanovanjske pravice že pridobil pravico odkupiti stanovanje, t.j. po 19.10.1991, taka naknadna določitev namembnosti ni mogla vplivati na že pridobljeno pravico do odkupa.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje zavrnilo zahtevek, da mora tožena stranka s tožečo stranko skleniti prodajno pogodbo za stanovanje na J., T. 114, št. stanovanja 3. Zoper to sodbo se iz vseh razlogov pritožuje tožnica in predlaga spremembo, podrejeno pa razveljavitev. Zatrjuje, da je bilo njenemu pokojnemu možu stanovanje dodeljeno kot imetniku stanovanjske pravice za nedoločen čas. To se je zgodilo leta 1966 in zato Zakon o stanovanjskih razmerjih iz leta 1984 ne prihaja v poštev. Na tožnico je bila stanovanjska pravica prenešena z odločbo z dne 30.10.1980. Tožničin mož ni ob dodelitvi stanovanja opravljal nikakršne službene dolžnosti povezane s stavbo, v kateri je bilo sporno stanovanje. Ta stavba je bila in je še vedno izključno stanovanjska stavba in ne bolnišnica. Stavba je samostojna, ves čas je imela tudi samostojen vhod in dovoz z vozili ter lastno dvorišče in zelenico. Prav tako je nepomembno, da gredo telefonske zveze preko bolnišnice. Zaradi telefonskih zvez ter vodovodnih priključkov stanovanja ni mogoče šteti kot službeno stanovanje. Tudi v vseh evidencah stanovanjskega podjetja D.J. se vodijo vsa stanovanja v sporni stavbi kot stanovanja, na katerih je stanovanjska pravica. Prejšni lastnik Bolnica J. spornega stanovanja nikoli ni štela za službeno. Če bi ga, bi to moralo izhajati iz aktov Bolnice J. in iz odločb o dodelitvi stanovanj. Razen tega je upravni organ izdal zavrnilni sklep šele 14.1.1992, to pa je več kot mesec dni po 8.11.1991, ko je tožnica zaprosila za prodajo. Službeno stanovanjsko razmerje ne more temeljiti zgolj na nekih dejstvih (bližina podjetja, zavoda, ograja ipd), pač pa je to posebno pravno razmerje, ki temelji na veljavnem zakonu in konkretni odločbi o dodelitvi. Če take odločbe uveljavljene pred začetkom veljave novega Stanovanjskega zakona ni, oz. če listine dokazujejo celo obratno, da gre za trajno stanovanjsko pravico tožnice za nedoločen čas, je sedaj naknadna ustanovitev službenega stanovanjskega razmerja brez vsake pravne podlage in ni mogoča. Sicer bi imeli lastniki stanovanj diskrecijsko pravico, da samovoljno odločijo, katero stanovanje je službeno in katero ni. Bistveno je, da iz odločbe z dne 30.10.1980, ko je bila stanovanjska pravica prenešena na tožnico in iz odločbe, ko je bilo stanovanje dodeljeno njenemu možu, ne izhaja, da je sporno stanovanje službeno.

Pritožba utemeljeno opozarja, da je kot službeno stanovanje mogoče šteti le tisto, ki ga je kot takega določil stanodajalec. In ker iz odločbe o oddaji stanovanja in iz stanovanjske pogodbe, ki jo je glede tega stanovanja sklenil pokojni tožničin mož, ne izhaja, da bi šlo za službeno stanovanje, tožena stranka pa zatrjuje, da je stanovanje kljub temu službeno, je odločilno, kdaj je tožena stranka to stanovanje določila kot službeno. Če je do tega prišlo po tem, ko je tožnica že pridobila pravico odkupiti stanovanje, t.j. po 19.10.1991, taka naknadna določitev namembnosti ni mogla vplivati na že pridobljeno pravico do odkupa. In ker sodišče prve stopnje ni ugotovilo, kdaj je tožena stranka sporno stanovanje določila kot službeno, pritožba utemeljeno opozarja na nepopolno ugotovljeno dejansko stanje. Zato ji je pritožbeno sodišče ugodilo, izpodbijano sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje (prvi odst. 370. čl. ZPP).

Ob ponovnem obravnavanju naj sodišče prve stopnje ugotovi, kdaj je stanodajalec sporno stanovanje določil kot službeno. V ta namen naj opravi poizvedbe pri Bolnici J. in pri toženi stranki, upošteva pa naj tudi obrazložitev sklepa Sekretariata za urejanje prostora Občine J. z dne 14.1.1993. Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na tretjem odst. 166. čl. ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.