VSRS Sklep Cpg 3/2025
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2025-05-13

dr. Damjan Orož (preds.), Franc Seljak (poroč.), Magda Teppey

izločitev sodnikov pritožbenega sodišča - odklonitveni razlog za izločitev - pravica do nepristranskega sodnika - videz nepristranskosti - dvom v nepristranskost sojenja - zavrnitev pritožbe

Z vidika objektivnega videza nepristranskosti (samo po sebi) ni sporno, da je višji sodnik B. B. kot predsednik pritožbenega senata že presojal o tem, ali je tožena stranka izpraznila poslovni prostor tožeče stranke. To namreč ne pomeni, da bi bil na (predhodno) odločitev Višjega sodišča v Celju, pri sprejemu katere je sodeloval, vezan na način, da bi ga odvezovala soočenja s pritožbenimi navedbami tožeče stranke in ustreznega odgovora nanje. Iz sodbe Višjega sodišča v Celju Cpg 47/2021 z dne 5. 5. 2021 prav tako ne izhaja njegov poseben odnos do pritožnice. Slednja pa ne zatrjuje, da bi omenjeni sodnik v zvezi s prej izpostavljeno okoliščino zavzel kakšno stališče, ki bi utemeljevala dvom v njegovo objektivno nepristranskost. Njeni očitki tako ne sežejo dlje od očitkov o njegovem nepravilnem postopanju, kar pa skladno z ustaljeno sodno prakso ne zadošča za ovrženje domneve o njegovi nepristranskosti.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Z izpodbijanim sklepom je predsednik Višjega sodišča v Celju zavrnil zahtevo tožeče stranke za izločitev višjih sodnikov A. A. in B. B. Kot je razvidno iz zahteve za izločitev, je bila podana v gospodarskem sporu, ki se obravnava pod opravilno številko Cpg 85/2024.

2. Zoper ta sklep je tožeča stranka vložila pritožbo, s katero sklep izpodbija v celoti in iz vseh pritožbenih razlogov ter Vrhovnemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep spremeni tako, da se njeni zahtevi za izločitev višjih sodnikov ugodi oziroma podredno, da se izpodbijani sklep razveljavi in zadeva vrne sodišču druge stopnje v novo odločanje. Vztraja pri tezi, da je podan odklonitveni razlog iz 6. točke 70. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Izpostavlja, da v obravnavani zadevi ne gre (zgolj) za njeno nezadovoljstvo ali nestrinjanje s predhodno odločitvijo višjih sodnikov, ampak gre za kršitev objektivnega videza nepristranskosti. Znova pojasnjuje, da je višji sodnik B. B. že odločal v zadevi Cpg 47/2021, ki je tekla med istima strankama, pri čemer naj bi v navedeni zadevi že zavzel določena stališča, zaradi česar naj ne bi bilo mogoče pričakovati njegove objektivne in nepristranske presoje v obravnavani zadevi. Poudarja, da sta višja sodnika A. A. in B. B. sodila (in še sodita) na prvi stopnji gospodarskega oddelka Okrožnega sodišča v Celju. Zatrjuje njuno osebno znanstvo s sodnico C. C., zaradi česar naj bi bil kršen objektivni videz nepristranskosti. Navaja, da izpodbijani sklep ne vsebuje razlogov o odločilnih dejstvih, zaradi česar naj bi bila podana absolutna bistvena kršitev določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Predsedniku Višjega sodišča v Celju očita, da se neutemeljeno ni opredelil do njenih navedb, ki jih je podala v vlogi z dne 6. 1. 2025, saj naj bi v tej vlogi zatrjevala okoliščine, ki so nastale šele po vložitvi pritožbe zoper sodbo sodišča prve stopnje in predloga za izločitev višjih sodnikov, ki ga je podala skupaj s pritožbo.

4. Po petem odstavku 73. člena ZPP je dovoljena posebna pritožba proti sklepu, s katerim se zavrne predlog za izločitev višjega sodnika. O njej po 1. točki 37. člena in po prvem odstavku 38. člena ZPP odloča Vrhovno sodišče v senatu treh sodnikov.

5. Pritožnica je zahtevo za izločitev višjih sodnikov A. A. in B. B. po vsebini oprla na določbo 6. točke 70. člena ZPP, po kateri sodnik ne sme opravljati sodniške funkcije, če so podane druge okoliščine, ki vzbujajo dvom o njegovi nepristranskosti. Obstoj teh okoliščin in utemeljenost dvoma se enako kot v postopku pred Evropskim sodiščem za človekove pravice (v nadaljevanju ESČP) presojata z uporabo objektivnega in subjektivnega testa. Pri subjektivnem testu gre za ugotavljanje osebnega pristranskega prepričanja odločujočega sodnika (pri čemer se do nasprotnega dokaza domneva, da je sodnik nepristranski). Pri objektivnem testu pa gre za presojo, ali obstajajo na strani sodnika določene okoliščine, ki lahko pri razumnem človeku ustvarijo legitimen dvom o njegovi nepristranskosti.

To pomeni, da je vtis, ki si ga ustvari stranka, sicer pomemben, vendar ni odločilen. Dvom o nepristranskosti sodišča mora biti upravičen v objektivnem smislu.

6. Vrhovno sodišče je že presodilo, da zavzeto stališče v odločitvi sodnika samo zase ne utemelji upravičenega dvoma v sodnikovo nepristranskost in s tem odklonitvenega razloga praviloma (tudi), kadar gre za sodelovanje sodnika v dveh različnih postopkih na isti stopnji sojenja, ki se nanašata na isti sklop dejstev oziroma isti historični dogodek.

Vendar, kot izhaja iz prakse ESČP, lahko sodelovanje sodnika v dveh različnih postopkih na isti stopnji sojenja, ki se nanašata na isti sklop dejstev oziroma historični dogodek, v določenih okoliščinah vendarle vzbuja dvom o sodnikovi nepristranskosti v drugem postopku, pri čemer je treba upravičenost takšnega očitka presojati glede na okoliščine konkretnega primera.

Pri tem so lahko pomembne predvsem naslednje okoliščine: podobnost obravnavanih vprašanj v prvem in drugem postopku, narava in obseg vloge sodnika v obeh postopkih, omenjanje pritožnika v prvi sodbi in opredelitev do njegove vloge v presojanem dogodku, celostna nova presoja v drugem primeru in obravnava novih dokazov, (ne)vezanost sodnika na odločitev iz prvega postopka.

7. V obravnavanem primeru je predmet presoje sodišča druge stopnje pritožba zoper sodbo Okrožnega sodišča v Celju I Pg 306/2021 z dne 12. 3. 2024, s katero je sodišče zavrnilo tožbeni zahtevek tožeče stranke za plačilo 319.390,05 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 27. 7. 2021 dalje do plačila, s katerim je tožeča stranka zahtevala odškodnino za materialno škodo zaradi uporabe poslovnih prostorov v nasprotju z načelom dobrega gospodarja in izgubljenega dohodka v višini mesečnih najemnin od junija 2019 do vložitve tožbe. Pritožnica izpostavlja, da je višji sodnik B. B. kot predsednik senata v zadevi Cpg 47/2021 odločal o pritožbi zoper sodbo I Pg 458/2018 z dne 10. 9. 2020 med istima pravdnima strankama, v kateri je Višje sodišče v Celju potrdilo zaključek sodišča prve stopnje, da je tožeča stranka kot najemodajalka upravičena do plačila mesečnih najemnin za poslovne prostore do 6. 5. 2019, ko je iztekel enoletni odpovedni rok. V navedeni zadevi naj bi že zavzel določena stališča, in sicer o tem, da je bila 1. 8. 2018 izvedena primopredaja, da je tožena stranka tega dne izpraznila poslovni prostor tožeče stranke in da so zaposleni pri matični družbi D., d. o. o., lahko opravljali dejanja s pravnim učinkom za toženo stranko.

8. Po presoji Vrhovnega sodišča je v obravnavani zadevi za presojo, ali obstajajo na strani višjega sodnika B. B. okoliščine, ki lahko pri razumnem človeku ustvarijo legitimen dvom o njegovi nepristranskosti, ključno, da pritožbeno sodišče v obravnavanem primeru ni vezano na razloge, ki jih je zavzelo pri sprejetju odločitve v postopku Cpg 47/2021. Višje sodišče v Celju bo moralo utemeljenost pritožbenih razlogov glede ugotovitev sodišča prve stopnje o tem, da je tožena stranka izpraznila poslovne prostore tožeče stranke, presojati glede na v obravnavanem postopku upoštevna dejstva in dokaze. Z vidika objektivnega videza nepristranskosti (samo po sebi) ni sporno, da je višji sodnik B. B. kot predsednik pritožbenega senata že presojal o tem, ali je tožena stranka izpraznila poslovni prostor tožeče stranke. To namreč ne pomeni, da bi bil na (predhodno) odločitev Višjega sodišča v Celju, pri sprejemu katere je sodeloval, vezan na način, da bi ga odvezovala soočenja s pritožbenimi navedbami tožeče stranke in ustreznega odgovora nanje. Iz sodbe Višjega sodišča v Celju Cpg 47/2021 z dne 5. 5. 2021 prav tako ne izhaja njegov poseben odnos do pritožnice. Slednja pa ne zatrjuje, da bi omenjeni sodnik v zvezi s prej izpostavljeno okoliščino zavzel kakšno stališče, ki bi utemeljevala dvom v njegovo objektivno nepristranskost. Njeni očitki tako ne sežejo dlje od očitkov o njegovem nepravilnem postopanju, kar pa skladno z ustaljeno sodno prakso ne zadošča za ovrženje domneve o njegovi nepristranskosti.

9. Kot je pravilno ugotovil že predsednik Višjega sodišča v Celju, za utemeljitev odklonitvenega razloga po 6. točki 70. člena ZPP prav tako ne zadostujejo pritožničine navedbe o osebnem poznanstvu višjih sodnikov A. A. in B. B. s sodnico sodišča prve stopnje, ki je sodila v obravnavani zadevi. Pritožnica bi namreč morala v predlogu za izločitev konkretno navesti okoliščine za odklonitveni razlog po 6. točki 70. člena ZPP. Zgolj s pavšalnim zatrjevanjem, da se navedeni sodniki videvajo na dnevni bazi in da njihovi medsebojni odnosi presegajo zgolj kolegialne odnose med sodniki, ni uspela izkazati okoliščin, ki bi vplivale na osebno prepričanje višjih sodnikov A. A. in B. B. (subjektivni kriterij) ali okoliščine, ki bi ustvarjala videz pristranskosti sojenja (objektivni kriterij).

10. Prav tako ne drži njen pritožbeni očitek, da je izpodbijani sklep obremenjen z absolutno bistveno kršitvijo določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Predsednik Višjega sodišča v Celju se je opredelil do pritožničinih navedb, ki jih je podala v vlogi z dne 6. 1. 2025. Pojasnil je, da okoliščine, ki jih je pritožnica uveljavljala v tej vlogi, ne morejo biti pravno odločilne pri odločanju o zahtevi za izločitev višjih sodnikov. Očitka o absolutni bistveni kršitev določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP pritožnica prav tako ne more utemeljiti zgolj s posplošeno navedbo, da se predsednik višjega sodišča ni opredelil do vsebine pritožbe zoper sodbo sodišča prve stopnje, skupaj s katero je tožeča stranka dala predlog za izločitev višjih sodnikov A. A. in B. B., pri čemer tudi ni pojasnila do katerih, za odločitev o izločitvi navedenih sodnikov relevantnih navedb, se ni opredelil.

11. Ker Vrhovno sodišče ni ugotovilo zatrjevanih kršitev niti kršitev, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

12. Sklep je bil sprejet soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Primerjaj z odločbo Ustavnega sodišča št. Up-679/06, U-I-20/07 z dne 10. 10. 2007, 47. točka obrazložitve in s sodbama ESČP Sacilor Lormines proti Franciji z dne 9. 11. 2006, 60. točka obrazložitve in Švarc in Kavnik proti Sloveniji z dne 8. 2. 2007, 38. in 39. točka obrazložitve.

Sklep Vrhovnega sodišča Cpg 11/2022 z dne 14. 9. 2022, 6. točka obrazložitve.

Primerjaj s sodbo ESČP v zadevi OOO "Vesti" in Ukhov proti Rusiji z dne 30. 5. 2013, 76. do 77. točka obrazložitve in odločbo Ustavnega sodišča št. Up-57/14 z dne 16. 1. 2017, 8. točka obrazložitve. Glej tudi Recek, L., Nekaj stališč ESČP o enem od vidikov pravice do nepristranskega sojenja, Odvetnik, Leto XXIII, št. 2 (100) - poletje 2021, str. 34 do 38.

Primerjaj s sodbo ESČP v zadevi OOO "Vesti" in Ukhov proti Rusiji z dne 30. 5. 2013, 79. do 81. točka obrazložitve.

Sklep Vrhovnega sodišča Cpg 4/2023 z dne 11. 7. 2023, 12. točka obrazložitve, sklep Vrhovnega sodišča Cpg 13/2024 z dne 12. 11. 2024, 8. točka obrazložitve. Primerjaj s sodbo ESČP v zadevi Khodorkovskiy in Lebedev proti Rusiji (št. 2) z dne 14. 1. 2020, 430. točka obrazložitve in tam navedena sodna praksa ESČP.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 70, 70-6, 73, 73/5

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

VSRS Sklep I Up 146/2021, enako tudi VSRS Sklep I Up 145/2021