VSRS Sklep X DoR 188/2025-3
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-03-11

Peter Golob (preds.), Nataša Smrekar (poroč.), mag. Jonika Marflak Trontelj

formalne predpostavke - dejansko stanje v reviziji - dejansko vprašanje - upoštevanje dane odškodnine ob vračanju zemljišča - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Bistvo navedb v predlogu za dopustitev revizije je izražanje nestrinjanja z dejanskim stanjem, ki je bilo podlaga za izračun deleža plačane odškodnine v razmerju do izračunane vrednosti odvzetega premoženja in posledično za določitev deleža na odvzetem premoženju, ki ga je treba vrniti, ter s tem povezanim obsegom ugotavljanja pravno relevantnih dejstev. Predlagatelj uveljavlja nedopusten revizijski razlog zmotno ugotovljenega dejanskega stanja, kar kaže, da izpostavljeno vprašanje po svoji vsebini ni pravno.

I. Predlog za dopustitev revizije se zavrže.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške tega postopka.

1. Upravno sodišče Republike Slovenije (v nadaljevanju Upravno sodišče) je na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrnilo tožbo zoper delno odločbo Upravne enote A., št. 362-77/1992-6218-462 z dne 25. 5. 2022. Navedeni organ je s to odločbo pokojni upravičenki vrnil v last in posest bremen prost delež do 703/1296-tin parc. št. 442/1 k.o. ... (1. točka izreka), določil zavezanko za vrnitev tega premoženja (2. točka) in ugotovil vrednost nepremičnine iz 1. točke izreka (3. točka). V izreku je še odločil, da bo po pravnomočnosti te delne odločbe za čas do pravnomočnosti sklepa o dedovanju premoženje upravljal tožnik kot skrbnik za posebni primer in da bo zemljiškoknjižno sodišče po uradni dolžnosti izvedlo spremembo zemljiškoknjižnega stanja, ter zapisal, da bo o preostalem delu zahteve za denacionalizacijo odločeno v nadaljevanju postopka.

2. Upravno sodišče je v obrazložitvi sodbe s sklicevanjem na sodno prakso Vrhovnega sodišča v zvezi s prvim odstavkom 72. člena Zakona o denacionalizaciji (v nadaljevanju ZDen) zavrnilo tožnikovo stališče, da bi moral upravni organ upoštevati plačano odškodnino le v delu, ki presega 30 odstotni prag. Pritrdilo je upravnemu organu, ki je pri izračunu plačane odškodnine upošteval površino nepremičnine v izmeri 1390 m2, kajti prav za to površino je bila z odločbo z dne 13. 11. 1979 upravičenki odvzeta pravica do uporabe nepremičnine parc. št. 442/1 in zanjo plačana odškodnina 110.922,00 takratnih din, zato se je ta površina upoštevala pri izračunu deleža plačane odškodnine po prvem odstavku 72. člena ZDen. Navedbe, s katerimi je tožnik temu nasprotoval in trdil, da je bila upoštevana napačna površina podržavljenega zemljišča in da je bil posledično ugotovljen napačen delež prejete odškodnine, pa je zavrnilo kot pavšalne. Prav tako se ni strinjalo, da je izpodbijana odločitev o vračilu premoženja v naravi preuranjena. Izpostavilo je, da je tožnik sam v tožbi vztrajal pri vračilu celotne nepremičnine v naravi, in pojasnilo, da ker gre za delno odločbo, bo o odškodnini zaradi manjvrednosti vrnjene nepremičnine šele odločeno.

3. Tožnik (v nadaljevanju predlagatelj) je zoper pravnomočno sodbo vložil predlog za dopustitev revizije, v katerem je izpostavil vprašanje:

Ali je odločitev o vrnitvi sorazmernega deleža nepremičnine v naravi preuranjena, če v bistvenih točkah ni bila ugotovljena dejanska podlaga, ki je nujna za poznejšo odločitev o odškodnini oz. poračunu po 1. odstavku 72. člena ZDen?

5. V skladu s četrtim odstavkom 367. b člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), ki se v upravnem sporu uporablja na podlagi prvega odstavka 22. člena ZUS-1, mora stranka v predlogu za dopustitev revizije natančno in konkretno navesti sporno pravno vprašanje in pravno pravilo, ki naj bi bilo prekršeno, okoliščine, ki kažejo na njegovo pomembnost, ter na kratko obrazložiti, zakaj je sodišče prve stopnje to vprašanje rešilo nezakonito; zatrjevane kršitve postopka mora predlagatelj opisati natančno in konkretno, na enak način mora izkazati tudi obstoj sodne prakse Vrhovnega sodišča, od katere naj bi odločitev odstopala, oziroma neenotnost sodne prakse. Če stranka ne ravna po navedenem odstavku, se predlog za dopustitev revizije zavrže (šesti odstavek istega člena).

6. Iz teh določb izhaja, da mora predlagatelj za formalno popolnost predloga ne le navesti sporno pravno vprašanje, temveč predvsem jasno predstaviti pravni problem, ki naj bi ga Upravno sodišče napačno rešilo. Pri tem mora izhajati iz stališč izpodbijane sodbe in na kratko utemeljiti, zakaj so napačna, ter zakaj bi revizijska obravnava izpostavljenih vprašanj presegla pomen konkretne zadeve in bila pomembna za pravno varnost, enotno uporabo prava ali razvoj prava preko sodne prakse (prim. 367. a člen ZPP).

Bistvo zahtev torej je, da predlagatelj izlušči pravna stališča v sodbi, ki temeljijo na pravotvornih dejstvih konkretnega primera, in da nato stališča v predlogu problemsko zastavi na natančen in jedrnat, konkreten in vzročno-posledičen način.

7. Obravnavani predlog temu ne zadosti, saj iz njega ne izhaja, katero pravno pravilo je bilo prekršeno s tem, ko sta tožena stranka in v nadaljevanju sodišče odločala o vrnitvi le dela podržavljenega premoženja, tistega, v zvezi s katerim je bila plačana odškodnina, izostala pa je tudi kratka obrazložitev, zakaj je sodišče to vprašanje rešilo nezakonito. Odsotnost natančne in jasne opredelitve pravnega problema, povezanega z razlago prvega odstavka 72. člena ZDen, je še toliko bolj očitna, ker je bistvo navedb v predlogu izražanje nestrinjanja z dejanskim stanjem, ki je bilo podlaga za izračun deleža plačane odškodnine v razmerju do izračunane vrednosti odvzetega premoženja in posledično za določitev deleža na odvzetem premoženju, ki ga je treba vrniti, ter s tem povezanim obsegom ugotavljanja pravno relevantnih dejstev. Na podlagi tega je razvidno, da predlagatelj uveljavlja nedopusten revizijski razlog zmotno ugotovljenega dejanskega stanja, kar kaže, da izpostavljeno vprašanje po svoji vsebini niti ni pravno.

8. Po navedenem predlog ne izpolnjuje vseh zahtev iz četrtega odstavka 367. b člena ZPP, zato ga je Vrhovno sodišče na podlagi šestega odstavka istega člena zavrglo.

9. Ker predlagatelj s predlogom ni uspel, sam nosi svoje stroške predloga (prvi odstavek 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

10. Vrhovno sodišče je odločalo v sestavi, navedeni v uvodu tega sklepa. Odločitev je sprejelo soglasno.

Sklepi Vrhovnega sodišča X DoR 204/2021 z dne 16. 3. 2022, III DoR 1/2023 z dne 15. 2. 2023, III DoR 58/2022 z dne 14. 6. 2022 in drugi.

Glej npr. sklep X DoR 67/2025 z dne 19. 11. 2025.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367b, 367b/4, 367b/6

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 22, 22/1

Zakon o denacionalizaciji (1991) - ZDen  - člen 72, 72/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 219/2011, enako tudi II DoR 163/2012, II DoR 345/2012, II DoR 291/2012, II DoR 237/2012

Sklep III DoR 13/2010, enako tudi III DoR 26/2010, III DoR 31/2010, III DoR 21/2010