VSRS Sodba I Up 41/2026
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-02-24

PRAVO VIZUMOV, AZILA IN PRISELJEVANJA - UPRAVNI SPOR

mednarodna zaščita - predaja prosilca odgovorni državi članici EU - sistemske pomanjkljivosti - absolutna bistvena kršitev določb postopka v upravnem sporu - kršitev pravice do enakega varstva pravic - pomanjkljivosti sodbe, zaradi katerih se ta ne more preizkusiti - razlogi o odločilnih dejstvih - prepričljiva dokazna ocena

Upravno sodišče se je opredelilo do pritožnikovih navedb in predloženih poročil, zato je očitek o kršitvi pravice do enakega varstva pravic očitno neutemeljen. Presoji Upravnega sodišča o (ne)relevantnosti poročil in sodbe ESČP ter neizkazani stopnji resnosti ugotovljenih pomanjkljivosti pritožnik vsebinsko ne ugovarja. Zgolj nestrinjanje z razlogi Upravnega sodišča pa ne pomeni, da izpodbijana sodba nima razlogov o odločilnih dejstvih in da je ni mogoče preizkusiti. Po presoji Vrhovnega sodišča opisana dokazna ocena Upravnega sodišča temelji na argumentih, ki so racionalno sprejemljivi in prepričljivi.

Pritožba zoper sodbo se zavrne in se I. točka izreka izpodbijane sodbe in sklepa potrdi.

1. Upravno sodišče je z izpodbijano sodbo in sklepom kot neutemeljeno zavrnilo tožbo zoper sklep št. 2142-3051/2025/10 (1221-13) z dne 3. 11. 2025, s katerim je Ministrstvo za notranje zadeve zavrglo tožnikovo prošnjo za priznanje mednarodne zaščite in odločilo, da Republika Slovenija ne bo obravnavala njegove prošnje, ker bo predan Republiki Hrvaški, ki je na podlagi meril, določenih v Uredbi Dublin III,

odgovorna država članica za obravnavanje njegove prošnje za mednarodno zaščito (I. točka izreka izpodbijane sodbe in sklepa). Kot neutemeljen je zavrnilo tudi predlog za izdajo začasne odredbe (II. točka izreka izpodbijane sodbe in sklepa).

2. V obrazložitvi se je Upravno sodišče na podlagi drugega odstavka 71. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) oprlo na razloge izpodbijanega sklepa ter presodilo, da je sklep toženke zakonit in pravilen. Pritrdilo je ugotovitvi toženke, da tožnik ni izkazal obstoja sistemskih pomanjkljivosti v zvezi s postopkom mednarodne zaščite in pogoji za sprejem prosilcev, zaradi katerih kot prosilec v dublinskem postopku ne bi mogel biti vrnjen v Republiko Hrvaško. Presodilo je, da tožnik tudi v upravnem sporu ni uspel izkazati, da bi mu v primeru vrnitve v Republiko Hrvaško grozilo nečloveško ali poniževalno ravnanje. Zato je štelo, da tožnik ni izkazal niti težko popravljive škode kot pogoja za izdajo začasne odredbe.

3. Tožnik (v nadaljevanju pritožnik) zoper to sodbo (I. točka izreka izpodbijane sodbe in sklepa) vlaga pritožbo zaradi bistvene kršitve določb postopka in pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave. Upravnemu sodišču očita, da ni upoštevalo njegovih navedb in dokazil o sistemskih nepravilnostih v hrvaških azilnih postopkih. Vrhovnemu sodišču predlaga, naj pritožbi ugodi, "tako da izpodbijani sklep tožene stranke odpravi, podrejeno pa, da zadevo vrne toženi stranki v ponovno odločanje".

6. Pritožnik Upravnemu sodišču očita bistveno kršitev določb postopka in kršitev 22. člena Ustave, ker naj ne bi upoštevalo njegovih navedb in navedb nevladne organizacije o tistih pomanjkljivostih, ki bi lahko pomenile ovire za pritožnikovo predajo Republiki Hrvaški.

7. Ta očitek je neutemeljen, saj se je Upravno sodišče v 29. in 30. točki obrazložitve izpodbijane sodbe opredelilo prav do teh navedb in predloženih poročil nevladne organizacije. Pri tem je pojasnilo, da se do teh poročil lahko opredeli le na načelni ravni, saj se je pritožnik na ta poročila skliceval le posplošeno. Tako je prvi dve poročili, ki se nanašata na leti 2022 in 2023, ocenilo kot neaktualni, po presoji Upravnega sodišča pa tudi poročilo z dne 3. 11. 2025 ne dokazuje obstoja okoliščin, ki bi lahko pomenile ovire za pritožnikovo predajo Republiki Hrvaški, saj to poročilo za leto 2024 izpostavlja manjšo obremenjenost sprejemnih zmogljivosti azilnih domov. Ob tem, da je pritrdilo pritožnikovim navedbam, da so v tem poročilu izpostavljene slabše higienske in prostorske razmere, pa je pojasnilo, da morajo zatrjevane pomanjkljivosti dosegati posebej visok prag resnosti, ki je odvisen od vseh okoliščin primera. Po presoji Upravnega sodišča iz navedenih poročil ne izhaja, da bi bil ta prag presežen, to pa ne izhaja niti iz pritožnikovih navedb na osebnem razgovoru in na zaslišanju pred sodiščem. Iz obrazložitve je razvidno še, da se je Upravno sodišče pri tej presoji oprlo na stališča Sodišča Evropske unije.

8. V 31. in 32. točki obrazložitve izpodbijane sodbe se je Upravno sodišče opredelilo tudi do tožbenega sklicevanja na sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice (v nadaljevanju ESČP) Daraibou proti Hrvaški z dne 27. 1. 2023. Pojasnilo je, zakaj ta sodba ni pravno odločilna za odločanje v obravnavanem primeru.

9. Ne gre torej za to, da se Upravno sodišče ne bi opredelilo do pritožnikovih navedb in predloženih poročil, zato je očitek o kršitvi pravice do enakega varstva pravic očitno neutemeljen. Presoji Upravnega sodišča o (ne)relevantnosti poročil in sodbe ESČP ter neizkazani stopnji resnosti ugotovljenih pomanjkljivosti, pritožnik vsebinsko ne ugovarja. Zgolj nestrinjanje z razlogi Upravnega sodišča pa ne pomeni, da izpodbijana sodba nima razlogov o odločilnih dejstvih in da je ni mogoče preizkusiti. Po presoji Vrhovnega sodišča opisana dokazna ocena Upravnega sodišča temelji na argumentih, ki so racionalno sprejemljivi in prepričljivi.

10. Po navedenem in ker niso podani razlogi, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, je Vrhovno sodišče na podlagi 76. člena ZUS-1 pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo.

Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (prenovitev).

EU - Direktive, Uredbe, Sklepi / Odločbe, Sporazumi, Pravila

Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva - člen 3, 3/2

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 75, 75/3

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 339, 339/2

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 22

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.