VSRS Sklep II Ips 44/2025
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-02-04

dr. Mateja Končina Peternel (preds.), Vladimir Horvat (poroč.), mag. Matej Čujovič, Katarina Parazajda, Tomaž Pavčnik

dopuščena revizija - pravica do izjave - kršitev pravice do izjave - pravica do poštenega postopka - določitev pripadajočega zemljišča k stavbi - pogoji in kriteriji za določitev pripadajočega zemljišča - pomanjkljiva obrazložitev sodbe - obrazložitev sodbe sodišča druge stopnje - standard obrazloženosti odločbe - odsotnost odločilnih razlogov - napačni razlogi - dobra vera pridobitelja lastninske pravice - ugoditev reviziji

Sodišče druge stopnje se je najprej zadovoljilo oziroma napačno omejilo na necelovito presojo pravno odločilne zakonske določbe. Njen del je enostavno prezrlo. Nato pa je zapolnjevalo navedeno vrzel s pavšalnimi (pomanjkljivimi) razlogi. Takšna obrazločitev ne dosega potrebnih standardov obrazloženosti sodne odločbe, in revident zato ni prejel zadostnih konkretnih odgovorov na svoje trditve v postopku pred sodiščema prve in druge stopnje. Kršena mu je bila pravica do izjave iz 22. člena Ustave RS oziroma pravica do poštenega postopka. Pandan tej ustavni kršitvi, tudi v nepravdnem postopku, predstavlja v reviziji uveljavljana bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1.

I. Reviziji se ugodi, sklep sodišča druge stopnje se v izpodbijanem delu (glede parcele 292/17 k.o. ...) razveljavi in se zadeva v tem delu vrne temu sodišču v nov postopek.

II. Odločitev o revizijskih stroških se pridrži za končno odločbo.

1. Predlagatelji so vložili predlog za določitev pripadajočega zemljišča k dvostanovanjski stavbi ID znak ... z naslovom ... Stavba je bila zgrajena leta 1942 kot del naselja za delavce ... na zemljišču pravnega prednika prvega nasprotnega udeleženca.

2. Sodišče prve stopnje je sklenilo, da par. št. 292/16, 292/17, 292/36 in 292/37 niso pripadajoče zemljišče stavbe z naslovom ..., ID znak ..., stoječe na par. št. 292/3 k. o. .... Odredilo je izbris zaznamb spornega postopka v zemljiški knjigi. Pri ugotavljanju pripadajočega zemljišča je upoštevalo le obdobje do 25. 7. 1997, saj so tega dne prenehali veljati predpisi, na podlagi katerih bi etažni lastniki lahko postali lastniki pripadajočega zemljišča na podlagi pravil o akcesornosti pravic na zemljišču. V nadaljevanju je uporabilo merila iz prvega odstavka 43. člena Zakona o vzpostavitvi etažne lastnine na določenih stavbah in na ugotavljanju pripadajočega zemljišča (v nadaljevanju ZVEtL-1).

3. Sodišče druge stopnje je ugodilo pritožbi predlagateljev in sklep sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je sklenilo, da pripadajoče zemljišče k stavbi z ID znakom ... poleg par. št. 292/3, k. o. ... obsega tudi par. št. 292/16, 292/17, 292/36 in 292/37, vse k. o. ... Navedlo je, da ni pravilno stališče sodišča prve stopnje, da je treba upoštevati le okoliščine primera, nastale do 25. 7. 1997, ko je začel veljati Zakon o lastninjenju nepremičnin v družbeni lastnini (v nadaljevanju ZLNDL), ampak vse predpise do 1. 1. 2003, na podlagi katerih so predlagatelji postali lastniki stavbe, kateri se določa pripadajoče zemljišče. Nato je kot odločilno upoštevalo, da je bilo v letu 1998 stavbi v postopku po 14. členu Zakona o zemljiškem katastru (v nadaljevanju ZZKat) z upravno odločbo GURS, št. 90312-26/1998 z dne 20. 5. 1998 odmerjeno funkcionalno zemljišče v izmeri 1324 m2, pri čemer se je sklicevalo na drugi odstavek 43. člena ZVEtL-1.

4. Revizija drugega nasprotnega udeleženca je bila dopuščena s sklepom Vrhovnega sodišča II DoR 103/2025 z dne 16. 4. 2025 glede naslednjega vprašanja:

- ali je sodišče druge stopnje zagrešilo absolutno bistveno kršitev določb pravdnega postopka s tem, ko ni vsebinsko obravnavalo ugovora nasprotnega udeleženca glede pravno poslovne pridobitve lastninske pravice na nepremičnini par. št. 292/17 k.o. ...?

5. Navaja, da je sodišče druge stopnje zagrešilo absolutno bistveno kršitev določb postopka, saj mu je odvzelo pravico do izjave oziroma do obravnavanja pred sodiščem (8. točka drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku; v nadaljevanju ZPP). Prav tako je odločitev sodišča obremenjena z bistveno kršitvijo iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, saj obrazložitev sklepa ne dosega "ustreznega standarda obrazloženosti sodne odločbe oziroma sklepa". Pri tem se sklicuje na sklep Vrhovnega sodišča II Ips 33/2015 z dne 24. 3. 2016. Opozarja na določilo tretjega odstavka 44. člena ZVEtL-1, po katerem mora sodišče, ko nasprotni udeleženec izpodbija domnevo iz prvega oziroma drugega odstavka 44. člena ZVEtL-1, ugotoviti tudi, ali je lastninska pravica lastnika stavbe na pripadajočem zemljišču ali na delu zemljišča prenehala (1) če je zemljiškoknjižni lastnik (ali druga oseba) lastninsko pravico na njem pridobila na podlagi pravil, ki varujejo dobrovernega pravno poslovnega pridobitelja lastninske pravice na nepremičnini (2) na podlagi zakona ali (3) na podlagi odločbe državnega organa. Sodišče mora presojati, ali je lastnik stavbe na pripadajočem zemljišču lastninsko pravico pridobil in ali jo je tudi zadržal do izdaje sklepa o ugotovitvi pripadajočega zemljišča kot trenutka, na katerega so vezane časovne meje pravnomočnosti njegove odločbe. Sodišče se mora do trditev strank določno opredeliti in jih tudi vsebinsko obravnavati, kot tudi izvesti dokaze, ki jih stranke predlagajo oziroma o ugovoru odločiti na podlagi pravil o trditvenem in dokaznem bremenu. Ne sme se le pavšalno sklicevati na "ustaljeno sodno prakso". Sodišče druge stopnje pa je zgolj navedlo, da so pravni posli, katerih predmet je razpolaganje z funkcionalnim zemljiščem, absolutno nični, česar morebitna dobra vera kupca ne more sanirati in navedlo le eno sodno odločbo sodišča druge stopnje. Ni izvedlo dokaznega postopka oziroma na tej podlagi ugotovilo, da je obravnavani primer primerljiv oziroma identičen s primerom sodne prakse, na katero se sklicuje. Šlo je za vnaprejšnjo dokazno oceno neizvedenih dokazov, kar samo po sebi predstavlja absolutno bistveno kršitev določb postopka oziroma predstavlja nedopustno ravnanje sodišča, ki je nasprotnemu udeležencu onemogočilo obravnavanje pred sodiščem in predstavlja kršitev načela kontradiktornosti postopka. Sklicuje se še na sklepa Vrhovnega sodišča II Ips 212/2016 z dne 15. 3. 2018 in II Ips 20/2017 z dne 4. 10. 2018. Sodna praksa, na katero se sklicuje sodišče druge stopnje, s predmetno zadevo ni primerljiva. Ne gre namreč za primer, ko bi s pripadajočim zemljiščem pravno poslovno razpolagal lastnik stavbe oziroma etažni lastnik, ampak za primer, ko je z nepremičnino razpolagal zemljiškoknjižni lastnik, ki ni bil hkrati tudi lastnik stavbe oziroma etažni lastnik, nepremičnina pa tudi ni predstavljala funkcionalnega zemljišča. Pravni prednik nasprotnega udeleženca se je zanesel na podatke zemljiške knjige, podane pa tudi ni bilo nobene druge okoliščine (na primer da bi bilo zemljišče ograjeno ali da bi bilo navzven razvidno, da je v lasti oziroma posesti tretje osebe), ki bi ovrgla dobro vero pridobitelja, niti predlagatelji tega niso trdili. Moral bi trditi in dokazati, da je vknjiženi lastnik (A. A. kot pravni prednik nasprotnega udeleženca) ob pridobitvi lastninske pravice na pripadajoči par. št. 292/17 k. o. ... vedel, da njegov pravni prednik (B. d. o. o.) ni resnični lastnik te parcele. Sklicuje se na sklep Vrhovnega sodišča II Ips 329/2017 z dne 22. 2. 2018 in odločbo Ustavnega sodišča Up-147/09 z dne 23. 9. 2010. Sodišče tovrstnih trditev nasprotnega udeleženca ni vsebinsko presojalo, niti ni navedlo, da to ne bi bilo potrebno. Zato je nasprotnemu udeležencu kršena pravica do poštene obravnave (pravica do izjave), hkrati pa iz istega razloga izpodbijane odločitve ni mogoče preizkusiti. Sklicuje se na stališče Vrhovnega sodišča v sklepu II Ips 6/2023 z dne 15. 3. 2023, ki se nanaša na standard obrazloženosti odločb pritožbenega sodišča ter na stališče Ustavnega sodišča v odločbi Up 97/2020 z dne 24. 1. 2024, ki opredeljuje domet dolžnosti sodišča prve stopnje glede obrazloženosti sodne odločbe in v zvezi s tem dolžnost sodišča druge stopnje glede obsega razlogov.

6. Predlaga, da Vrhovno sodišče reviziji ugodi in izpodbijani sklep v celoti razveljavi ter vrne zadevo v nov postopek drugemu senatu sodišča druge stopnje.

7. Revizija je bila vročena predlagateljem, prvemu nasprotnemu udeležencu in priglasitelju, ki na revizijo niso odgovorili.

9. Bistvene dejanske ugotovitve sodišča prve in druge stopnje, na katere je Vrhovno sodišče v skladu s 370. členom ZPP v zvezi z 42. členom Zakona o nepravdnem postopku (v nadaljevanju ZNP‑1) v zvezi s 3. členom ZVEtL-1 vezano in ki so v okviru meja dopuščenih revizijskih vprašanj, so naslednje:

- predmetna stavba z naslovom ... je bila zgrajena leta 1942; gre za dvostanovanjsko stavbo, ki jo sestavljajo dve stanovanji in skupni komunikacijski prostor; stoji na parceli 292/3, katere zemljiškoknjižno stanje je urejeno in predstavlja skupni del stavbe v lasti vseh etažnih lastnikov stavbe (pripadajoče zemljišče);

- sporna parcela 292/17 v izmeri 300 m2 je v naravi travnik;

- sporno parcelo je 12. 12. 2016 od nasprotne udeleženke - B. d. o. o. kupil A. A., od 29. 10. 2021 dalje pa je zemljiškoknjižni lastnik navedene nepremičnine njegov sin C. A. (drugi nasprotni udeleženec).

Glede bistvenih kršitev določb pravdnega postopka

10. Drugi nasprotni udeleženec je pred sodiščema prve in druge stopnje ugovarjal, da je njegov oče sporno parcelo kupil na razpisu leta 2016 od prve nasprotne udeleženke. Sodišče prve stopnje se s to dejansko okoliščino ni ukvarjalo, ker je predlog zavrnilo iz drugih razlogov.

Sodišče druge stopnje pa je v tem delu svoje stališče oprlo na ugotovitev, da je A. A. lastninsko pravico na par. št. 292/17 k. o. ... pridobil na pravno poslovni podlagi, ne pa na podlagi zakona ali odločbe državnega organa, zato se konkretni dejanski stan ne prilega pravilu iz tretjega odstavka 44. člena ZVEtL-1. Sklicevalo se je še na "ustaljeno sodno prakso", po kateri so pravni posli, katerih predmet je razpolaganje s funkcionalnim zemljiščem, absolutno nični.

11. V skladu z določbo tretjega odstavka 44. člena ZVEtL-1 se v postopku za ugotovitev pripadajočega zemljišča tudi ugotavlja, ali je lastninska pravica lastnika stavbe na pripadajočem zemljišču ali na delu pripadajočega zemljišča prenehala, če je (1) zemljiškoknjižni lastnik (ali druga oseba) lastninsko pravico na njem pridobila na podlagi pravil, ki varujejo dobrovernega pravno poslovnega pridobitelja lastninske pravice na nepremičnini, (2) na podlagi zakona ali (3) na podlagi odločbe državnega organa. Navedeni primeri so določeni prirejeno in alternativno ter se torej medsebojno ne izključujejo.

12. Navedena razlaga sodišča druge stopnje ne upošteva tistega dela tretjega odstavka 44. člena ZVEtL-1, ki v primerih, ko udeleženec na tej podlagi izpodbija domnevo iz prvega oziroma drugega odstavka 44. člena ZVEtL-1, nalaga sodišču, da presodi, ali je lastninska pravica lastnika stavbe na pripadajočem zemljišču ali na delu zemljišča prenehala, če je zemljiškoknjižni lastnik (ali druga oseba) lastninsko pravico na njem pridobila na podlagi pravil, ki varujejo dobrovernega pravnoposlovnega pridobitelja lastninske pravice na nepremičnini. Sodišče druge stopnje se je zadovoljilo oziroma nepravilno omejilo na necelovito presojo navedene zakonske določbe, in sicer zgolj tistega dela, ki določa izjemi za izgubo lastninske pravice lastnika stavbe na pripadajočem zemljišču ali delu takšnega zemljišča zaradi pridobitve lastninske pravice s strani zemljiškoknjižnega lastnika ali tretje osebe na podlagi zakona ali na podlagi odločbe državnega organa, preostali del citirane zakonske določbe se je enostavno prezrlo. To vrzel je nato zapolnjevalo s pavšalnimi razlogi, ne da bi se ob drugačnem materialnopravnem stališču, kot ga je zavzelo sodišče prve stopnje, ukvarjalo z navedbami, ki so jih udeleženci (konkretno revident) podali v pritožbenem postopku. Sklicevanje na zgolj eno odločbo višjega sodišča, ki se niti ne prilega pravno odločilnim okoliščinam predmetne zadeve, ne ustreza pojmu "ustaljena sodna praksa",

po kateri naj bi bili pravni posli, katerih predmet je razpolaganje s funkcionalnim zemljiščem, absolutno nični, česar morebitna dobra vera kupca ne more sanirati. Izostali so tudi pravno odločilni razlogi o tem ali je bila v konkretnem primeru dobrovernosti kupca (pravnega prednika drugega nasprotnega udeleženca) izključena.

13. Obrazložena sodna odločba je bistveni del poštenega sodnega postopka, ki ga zagotavlja 22. člen Ustave. Dolžnost obrazložiti sodno odločbo pa ni le sestavina pravice stranke do izjavljanja, temveč je tudi samostojna razsežnost pravice do poštenega postopka, ki je eden od vidikov enakega varstva pravice iz 22. člena Ustave. Obrazložena sodna odločba je torej bistveni del poštenega sodnega postopka, sodišče pa mora z njo na konkreten način in z zadostno jasnostjo opredeliti razloge, na podlagi katerih je sprejelo svojo odločitev

Zgoraj analizirana obrazložitev sodišča druge stopnje ne dosega potrebnih standardov obrazloženosti sodne odločbe, zato revident ni prejel zadostnih konkretnih odgovorov na svoje trditve v postopku pred sodiščema prve in druge stopnje. Kršena mu je bila torej pravica do izjave iz 22. člena Ustave RS oziroma pravica do poštenega postopka, na kar se sklicuje v reviziji. Pandan tej ustavni kršitvi, tudi v nepravdnem postopku, predstavlja v reviziji uveljavljana bistvena kršitev določb postopka iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1.

Odgovor na dopuščeno vprašanje in odločitev revizijskega sodišča

14. Odgovor na dopuščeno vprašanje je torej pritrdilen. S sklepom sodišča druge stopnje je storjena bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP.

15. Vrhovno sodišče je ob povedanem sklep sodišča druge stopnje razveljavilo in zadevo vrnilo temu sodišču v nov postopek (prvi odstavek 379. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1). Ni pa sledilo revidentovemu predlogu za odločanje v novem postopku pred spremenjenim senatom.

16. V novem postopku se bo moralo sodišče druge stopnje obrazloženo opredeliti do izjeme iz tretjega odstavka 44. člena ZVEtL-1 in v okviru tega posebej do sporne pravno pomembne okoliščine ali je bila v konkretnem primeru izkazana (ne)dobrovernost kupca predmetne parcele (pravnega prednika drugega nasprotnega udeleženca).

17. Če sodišče razveljavi odločbo, zoper katero je bilo vloženo pravno sredstvo, in zadevo vrne v novo odločanje, pridrži odločitev o stroških postopka v zvezi s pravnim sredstvom za končno odločbo (tretji odstavek 165. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1).

18. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, ki je naveden v uvodu te odločbe. Odločitev je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1).

Primerjaj razloge sodišča prve stopnje v točkah 20 do 24 sklepa. Sodišče je ugotovilo, da ima predmetna dvostanovanjska stavba že zagotovljeno pripadajoče zemljišče v izmeri 696 m2, na kateri se nahaja tudi vrt in da zato glede parcele 292/17 niso izpolnjeni kriteriji iz 43. člena ZVEtL in parcela ni neposredno potrebna za redno rabo predmetne stavbe.

Zakon o vzpostavitvi etažne lastnine na določenih stavbah in o ugotavljanju pripadajočega zemljišča s komentarjem, Fajs M. T. (ur.), GV Založba, Ljubljana, 2023, str. 250. Komentar jih navaja kot "možne ugovore".

V predmetni zadevi namreč ne gre za primer, ko bi s pripadajočim zemljiščem pravno poslovno razpolagal lastnik stavbe oziroma etažni lastnik, ampak za primer, ko je z nepremičnino razpolagal zemljiškoknjižni lastnik, ki ni bil hkrati tudi lastnik stavbe oziroma etažni lastnik, nepremičnina pa tedaj tudi ni predstavljala funkcionalnega zemljišča.

Primerjaj odločbo Ustavnega sodišča Up - 97/20-27 z dne 4.4. 2024 in tam citirane druge odločbe sodišča.

Primerjaj v sodni praksi npr. VS RS sklep 312/2014 z dne 7.4.2016.

Zakon o vzpostavitvi etažne lastnine na predlog pridobitelja posameznega dela stavbe in o določanju pripadajočega zemljišča k stavbi (2008) - ZVEtL  - člen 44, 44/2, 44/3

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 339, 339/2, 339/2-8

Zakon o nepravdnem postopku (2019) - ZNP-1  - člen 42

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 22

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.