VSRS Sodba XI Ips 9889/2025
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2025-05-28

Mitja Kozamernik (preds.), dr. Primož Gorkič (poroč.), Marjeta Švab Širok

odreditev pripora - nedovoljeni dokazi - doktrina prima facie - zaseg predmeta - prestajanje zaporne kazni

V obravnavanem primeru je obdolženec očitano kaznivo dejanje storil v času prestajanja zaporne kazni, zato sta za odvzem sredstev za elektronsko komunikacijo uporabljiva tudi 236.h v zvezi s 75. členom ZIKS-1 in 78. člen Pravilnika o izvrševanju kazni zapora, ki tovrstne situacije posebej določata. V konkretni zadevi je bil računalnik s strani pravosodnih policistov - zaradi suma zlorabe sredstva za elektronsko komuniciranje, ki je temeljila na anonimni prijavi - najprej dejansko odvzet na tej pravni podlagi. V nadaljnjo preiskavo elektronske naprave pa je obdolženec po predhodno danem pouku tudi privolil, česar vložnik niti ne izpodbija. Na tej točki postopka zato ni mogoče trditi, da so zbrani dokazi že na prvi pogled (prima facie) nedovoljeni.

Zahteva za varstvo zakonitosti se zavrne.

1. Dežurna preiskovalna sodnica Okrožnega sodišča v Novem mestu je s sklepom I Kpd 9889/2025 z dne 5. 4. 2025 zoper obdolženca A. A. odredila pripor iz pripornega razloga po 3. točki prvega odstavka 201. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) zaradi utemeljenega suma storitve kaznivega dejanja prikazovanja, izdelave, posesti in posredovanje pornografskega gradiva po tretjem odstavku 176. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1). Zunajobravnavni senat Okrožnega sodišča v Novem mestu je s sklepom I Ks 9889/2025 z dne 11. 4. 2025 pritožbo obdolženčevega zagovornika zavrnil kot neutemeljeno.

2. Zahtevo za varstvo zakonitosti zoper pravnomočni sklep o odreditvi pripora vlaga obdolženčev zagovornik, kot navaja, zaradi kršitev kazenskega zakona, bistvenih kršitev določb kazenskega postopka ter kršitve 29. člena Ustave Republike Slovenije (v nadaljevanju Ustava). Vrhovnemu sodišču predlaga, da zahtevi ugodi, izpodbijani pravnomočen sklep razveljavi in pripor zoper obdolženca odpravi oziroma zadevo vrne v novo odločanje.

3. Vrhovna državna tožilka Tamara Gregorčič je skladno z drugim odstavkom 423. člena ZKP odgovorila na zahtevo in predlagala, da se zavrne kot neutemeljena. Ne strinja se z zaključki vložnika, da so zbrani dokazi v spisu prima facie nedovoljeni, medtem ko so razlogi o ponovitveni nevarnosti in sorazmernosti ukrepa v izpodbijanih sklepih razumni.

4. Odgovor vrhovne državne tožilke je bil poslan v izjavo obdolžencu in njegovemu zagovorniku, ki se je o njem izjavil ter v odgovoru vztraja pri navedbah iz zahteve za varstvo zakonitosti. Ponovno izpostavlja zlasti, da ugotovitev o utemeljenem sumu temelji na prima facie nezakonito pridobljenih dokazih in vztraja pri uporabi doktrine sadežev zastrupljenega drevesa.

5. Bistven očitek vložnika v zahtevi za varstvo zakonitosti temelji na stališču, da so zbrani dokazi v spisu, katere sta sodišči vzeli za podlago o ugotovitvi utemeljenega suma, prima facie nezakoniti. Poudarja, da obdolžencu v okviru razgovorov s policisti, ki so bili opravljeni na podlagi anonimne prijave, ni bil dan pouk na podlagi četrtega odstavka 148. člena ZKP. Ta je prav tako izostal tudi pri nadaljnjem zasegu računalnika obdolžencu, česar naknadni pouk in obdolženčeva privolitev v preiskavo elektronske naprave po oceni vložnika ne moreta sanirati.

6. Že pritožbeno sodišče se je do istovrstnega očitka v pritožbi ustrezno opredelilo in pravilno ugotovilo, da zbrani dokazi niso prima facie nezakoniti (točka 5 drugostopenjskega sklepa). V obravnavanem primeru je obdolženec očitano kaznivo dejanje storil v času prestajanja zaporne kazni v ZPKZ Dob pri Mirni, zato sta za odvzem sredstev za elektronsko komunikacijo uporabljiva tudi 236.h v zvezi s 75. členom Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij (v nadaljevanju ZIKS-1) in 78. člen Pravilnika o izvrševanju kazni zapora (v nadaljevanju Pravilnik), ki tovrstne situacije posebej določata. Kot sta sodišči pojasnili (točka 4 prvostopenjskega in točka 5 drugostopenjskega sklepa), je bil računalnik s strani pravosodnih policistov - zaradi suma zlorabe sredstva za elektronsko komuniciranje, ki je temeljila na anonimni prijavi - najprej dejansko odvzet na tej pravni podlagi. V nadaljnjo preiskavo elektronske naprave pa je obdolženec po predhodno danem pouku tudi privolil, česar vložnik niti ne izpodbija. Na tej točki postopka zato ni mogoče trditi, da so zbrani dokazi že na prvi pogled (prima facie) nedovoljeni. Okoliščine odvzema računalnika s strani pravosodnih policistov oziroma nadaljnjega zasega računalnika s strani policistov - na podlagi katerih bo mogoče zanesljivo sklepati, ali je ta bil opravljen zakonito in o njegovem vplivu na zakonitost zbranih (nadaljnjih) dokazov - pa se bodo lahko celovito razjasnile šele v nadaljevanju postopka.

7. Neutemeljen je tudi očitek, da se sodišči nista zadostno opredelili o ponovitveni nevarnosti obdolženca in sorazmernosti ukrepa. Razumni in celostni razlogi o obstoju tako objektivnih okoliščin (teža očitanega kaznivega dejanja, za katerega je predpisana kazen od šestih mesecev do osem let zapora, način izvršitve, saj je obdolženec kaznivo dejanje storil v času prestajanja zaporne kazni v ZPKZ Dob pri Mirni, obdolženčeva predkaznovanost - obdolženec je specialni povratnik in velika količina zaseženega gradiva, ki vsebuje fotografije mladoletnih oseb v različnih spolnih aktih posamezno kot tudi v skupinah ter videoposnetke, ki vključujejo tudi spolna dejanja z odraslimi osebami) kot subjektivnih okoliščin (predrznost, zavržnost dejanja, nespoštovanje avtoritete, vztrajnost in ponavljanje istovrstnih kaznivih dejanj na škodo spolne nedotakljivosti najranljivejših skupin - mladoletnih oseb), ki ponovitveno nevarnost utemeljujejo, so podani v točkah 10 in 11 prvostopenjskega sklepa ter v točkah 8 in 9 drugostopenjskega sklepa. Na podlagi takšnih ugotovitev pa sta sodišči ustrezno opravili tudi presojo o sorazmernosti ukrepa ter zanesljivo zaključili, da je ta v konkretnem primeru neogibno potreben. Dejstvo, da je obdolženec pornografsko gradivo zgolj posedoval in uporabljal (ne pa tudi razpečeval), na kar opozarja vložnik, nikakor ne pomeni, da je dejanje zanemarljivo. Sodišče druge stopnje je na takšno stališče ustrezno odgovorilo in pojasnilo, da obdolženec tudi s takšnim ravnanjem močno ogroža varnost mladoletnih oseb, saj z njihovim pridobivanjem spodbuja izdelavo gradiva s spolno zlorabo otrok, hkrati pa zlasti z njihovo uporabo močno posega v spolno nedotakljivost otrok in mladoletnih oseb (točka 11 prvostopenjskega sklepa ter točke 9 do 11 drugostopenjskega sklepa).

8. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da v zahtevi za varstvo zakonitosti uveljavljane kršitve niso podane, zato je zahtevo po prvem odstavku 425. člena ZKP zavrnilo.

9. Če bo za obdolženca nastopila taksna obveznost, bo sodno takso za zavrnitev zahteve za varstvo zakonitosti zoper pravnomočen sklep o odreditvi pripora po tarifni številki 74014 Taksne tarife, v zvezi s šestim odstavkom 3. člena in 18. točko prvega odstavka 5. člena Zakona o sodnih taksah (ZST-1), odmerilo sodišče prve stopnje po pravnomočnosti sodbe.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 201, 201/1-3

Zakon o izvrševanju kazenskih sankcij (2000) - ZIKS-1  - člen 75, 236h

Pravilnik o izvrševanju kazni zapora (2019) - člen 78

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.