VSRS Sklep X DoR 20/2025-4
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2025-10-01

Peter Golob (preds.), dr. Erik Kerševan (poroč.), Brigita Domjan Pavlin

obvezne sestavine predloga za dopustitev revizije - natančna in konkretna opredelitev pomembnega pravnega vprašanja - nepopoln predlog za dopustitev revizije - nepopoln predlog - javna funkcija - pomembno pravno vprašanje - kriterij pomembnosti za zagotovitev pravne varnosti in enotnosti uporabe prava - razvoj prava prek sodne prakse - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Predlog, ki naj bi utemeljil objektivni pomen presoje Vrhovnega sodišča (367. a člen ZPP), ima kar 25 strani in vsebuje 10 vprašanj, kar bistveno presega število in obseg pravnih stališč, na katerih temelji izpodbijana sodba. Že zato predlog očitno ne izpolnjuje zahtev po kratkosti in osredotočenosti.

Tudi ob pregledu zastavljenih vprašanj ni razvidno, zakaj bi odgovori nanje presegli pomen konkretne zadeve, saj razlogov, ki kažejo na objektivni pomen zadeve, predlagatelj jasno ne izkaže. Zgolj dejstvo, da je Upravno sodišče v posamezni zadevi zavzelo določeno pravno stališče, samo po sebi na utemeljuje objektivnega pomena zastavljenih vprašanj, saj nanje Vrhovno sodišče ni dolžno odgovoriti samo zato, ker o njih še ni odločalo, če to ne presega pomena (ene) obravnavane zadeve.

Predlog se po vsebini sooča predvsem z razlogi odločitve davčnega organa ter Upravnega sodišča. Obširno povzemanje poteka upravnega in sodnega postopka, prepleteno s tožnikovo grajo tam sprejetih stališč, bi po vsebini ustrezalo kvečjemu tožbi oziroma (že dopuščeni) reviziji. To Vrhovnemu sodišču še dodatno otežuje, da bi lahko razbralo pravne argumente, ki bi utemeljevali dopustitev revizije glede katerega od vprašanj, ki jih navaja predlagatelj.

II. Tožeča stranka sama nosi stroške tega postopka.

1. Upravno sodišče Republike Slovenije (v nadaljevanju Upravno sodišče) je na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) s sodbo zavrnilo tožbo zoper del

odločbe Finančne uprave Republike Slovenije, št. DT 0610-3/2016-63 z dne 23. 12. 2019 (I. točka izreka) in odločilo o stroških postopka (II. točka izreka). V upravnem sporu je ostala sporna odmera davka od dohodkov pravnih oseb (v nadaljevanju DDPO) za leto 2014 v delu, v katerem je davčni organ povečal prihodke (del I.4, I.5 in I.6. točke izreka prvostopenjske odločbe) ter obresti, ki temu sledijo.

2. V obrazložitvi izpodbijane sodbe je pritrdilo odločitvi in razlogom, s katerimi sta davčne organa prve in druge stopnje utemeljila svoji odločbi, in se na podlagi drugega odstavka 71. člena ZUS-1 nanje sklicevalo kot na razloge sodbe. Med drugim je toženki pritrdilo glede vrste in pomena funkcij, ki jih je tožnik kljub prenosu določenih funkcij na povezano madžarsko družbo ohranil, stališču, da plačilo, ki ga je za opravljene funkcije prejel, ne odraža njegovega vpliva na doseženo prodajo, kar ni skladno z neodvisnim tržnim načelom ter ustreznosti uporabljene metode za določanje transfernih cen ter vhodnih podatkov za izračun licenčnine. Zavrnilo je tudi tožbene očitke o neobrazloženosti odločbe.

3. Tožnik (v nadaljevanju predlagatelj) je zoper navedeno pravnomočno sodbo vložil predlog za dopustitev revizije, v katerem je predlagal, naj Vrhovno sodišče dopusti revizijo glede vprašanj:

− Ali je Upravno sodišče zmotno uporabilo materialno pravo, ko je v funkcijski analizi upoštevalo zgolj funkcije, tveganja in sredstva tožnika ter povezane madžarske družbe, ne pa tudi funkcij, tveganj in sredstev ostalih povezanih oseb (predvsem matične družbe A. corporate)?

− Ali je materialnopravno zmotna opredelitev relevantne transakcije oz. transakcij od faze nabave od globalnih distributerjev do prodaje kupcem na trgih jugovzhodne Evrope?

− Ali izpodbijana sodba (v povezavi z odločbo FURS) glede neupoštevanja funkcij ostalih povezanih oseb v povezani transakciji ustreza standardu obrazloženosti odločbe?

− Ali je zaključek sodišča, da dokazi (Dokumentacija o transfernih cenah in dokument Value Chain Creation (B.)), ki jih je za potrebe dokazovanja funkcij drugih povezanih oseb v transakciji predložil tožnik, ne vsebujejo pravnorelevantnih informacij, neskladen z vsebino teh dokazov?

− − Ali je materialnopravno zmotna odločitev Upravnega sodišča RS (v zvezi z odločbo FURS), da so funkcije, ki jih je v konkretnem primeru opravljal tožnik, predstavljale trženjsko neopredmeteno sredstvo? Ali v tem delu izpodbijana sodba (v povezavi z odločbo FURS) ustreza standardu obrazloženosti odločbe?

− Ali je izbira metode porazdelitve dobička v kombinaciji z metodo dodatka na stroške v okoliščinah konkretnega primera neskladna z določilom 1. odstavka 1a. člena Pravilnika o transfernih cenah v zvezi s 5. in 6. odstavkom 16. člena ZDDPO-2 zaradi napačnih podlag glede funkcijske analize, očitne nezanesljivosti uporabljenih podatkov in neizvedene analize primerljivosti?

− Ali je pravilno stališče Upravnega sodišča RS, da je ravnanje FURS kot nadzornega organa v davčnem postopku, ko je brez preverjanja razpoložljivih javnih podatkov, za davčno prilagoditev uporabil pomanjkljive in nezanesljive podatke, predložene s strani tožnika, zakonito?

− Ali je bila v konkretnem primeru porazdelitev preostalega dobička izključno tožniku skladna z določilom 1. in 2. odstavka 5. člena Pravilnika o transfernih cenah v zvezi s 5. in 6. odstavkom 16. člena ZDDPO-2?

− Ali je izpodbijana sodba (v povezavi z odločbo FURS) v tem delu obremenjena z bistveno kršitvijo določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP v zvezi s tretjim odstavkom 75. člena in 1. točko prvega odstavka 85. člena ZUS-1 ter 22. člena Ustave?

4. Predlog za dopustitev revizije ni popoln.

5. Vrhovno sodišče je že večkrat obrazložilo, da kot precedenčno sodišče z razvojem sodne prakse in razlago prava, ki naj bo ex ante vodilo nižjim sodiščem pri odločanju, v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja predvsem javno funkcijo.

Temeljno merilo dovoljenosti revizije je po 367. a členu Zakona o pravnem postopku (v nadaljevanju ZPP)

pomembnost spornega pravnega vprašanja in to ne le za konkretno zadevo, pač pa širše - za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali razvoj prava preko sodne prakse.

6. Četrti odstavek 367. b člena ZPP določa, da mora stranka v predlogu za dopustitev revizije natančno in konkretno navesti sporno pravno vprašanje in pravno pravilo, ki naj bi bilo prekršeno, okoliščine, ki kažejo na njegovo pomembnost, ter na kratko obrazložiti, zakaj je sodišče to vprašanje rešilo nezakonito; zatrjevane kršitve postopka mora opisati natančno in konkretno, na enak način pa mora izkazati tudi obstoj sodne prakse Vrhovnega sodišča, od katere naj bi odločitev odstopala, oziroma izkazati neenotnost sodne prakse. Če teh zahtev stranka ne izpolni, se predlog za dopustitev revizije zavrže (šesti odstavek 367. b člena ZPP).

7. Predpostavka za vsebinsko odločitev o predlogu za dopustitev revizije je torej njegova popolnost.

Vrhovno sodišče je že večkrat poudarilo, da je prav konkretna in natančna postavitev pravnega vprašanja bistvena sestavina predloga za dopustitev revizije, podana obrazložitev pa se mora nanj problemsko osredotočati ter na tako predstavljen problem tudi navezati konkretno, izpodbijano odločitev. Šele popoln predlog namreč omogoča revizijskemu sodišču, da opravi presojo zatrjevane pomembnosti vprašanja tudi v sistemski luči glede pomena za pravni red in sodno prakso.

8. Navedene zahteve, ki so do strank stroge, niso namenjene same sebi, marveč je njihovo spoštovanje nujno za zagotovitev precedenčne vloge Vrhovnega sodišča.

Stroga zakonska zahteva ni nepremostljiva, niti ne težko premostljiva, saj ZPP za zastopanje pred Vrhovnim sodiščem (vključno s postopkom za dopustitev revizije) predpisuje obvezno zastopanje po odvetniku in odvetnikom ta naloga ne bi smela biti nerešljiva.

9. Sodba Upravnega sodišča v obravnavani zadevi ima 16 strani obrazložitve, od tega prvih osem strani obsega uvod, izrek in del obrazložitve, v katerem so povzete bistvene navedbe strank. Predlog, ki naj bi utemeljil objektivni pomen presoje Vrhovnega sodišča (367. a člen ZPP), pa ima kar 25 strani in vsebuje 10 vprašanj, kar bistveno presega število in obseg pravnih stališč, na katerih temelji izpodbijana sodba. Že zato predlog očitno ne izpolnjuje zahtev po kratkosti in osredotočenosti.

10. Tudi ob pregledu zastavljenih vprašanj ni razvidno, zakaj bi odgovori nanje presegli pomen konkretne zadeve, saj razlogov, ki kažejo na objektivni pomen zadeve, predlagatelj jasno ne izkaže. Zgolj dejstvo, da je Upravno sodišče v posamezni zadevi zavzelo določeno pravno stališče, samo po sebi na utemeljuje objektivnega pomena zastavljenih vprašanj, saj nanje Vrhovno sodišče ni dolžno odgovoriti samo zato, ker o njih še ni odločalo, če to ne presega pomena (ene) obravnavane zadeve.

11. Predlog, ki je nesorazmerno dolg, se po vsebini sooča predvsem z razlogi odločitve davčnega organa ter Upravnega sodišča

. Obširno povzemanje poteka upravnega in sodnega postopka, prepleteno s tožnikovo grajo tam sprejetih stališč, bi po vsebini ustrezalo kvečjemu tožbi oziroma (že dopuščeni) reviziji. To Vrhovnemu sodišču še dodatno otežuje, da bi lahko razbralo pravne argumente, ki bi utemeljevali dopustitev revizije glede katerega od vprašanj, ki jih navaja predlagatelj.

12. Vrhovno sodišče je zato na podlagi šestega odstavka 367. b člena ZPP predlog za dopustitev revizije zavrglo.

13. Odločitev o predlagateljevih stroških postopka s predlogom za dopustitev revizije temelji na določbi prvega odstavka 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP, v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1. Ker predlagatelj s svojim predlogom ni uspel, sam trpi svoje stroške tega postopka.

14. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, ki je naveden v uvodu tega sklepa. Odločitev je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člen ZPP).

Navedeno odločbo prvostopenjskega davčnega organa je v delu, ki se nanaša na odmero DDPO za leto 2011, vključno z obrestmi, obresti od prenizko plačanih akontacij DDPO za leto 2012 (I.1 do I.3 točka izreka), del odmere DDPO za leto 2014, vključno s pripadajočim delom obresti in del obresti od prenizko plačanih akontacij DDPO za leto 2015 (del I.4 do I.6 točke izreka) v pritožbenem postopku odpravilo Ministrstvo za finance in zadevo v tem obsegu vrnilo davčnemu organu v ponovni postopek.

Tako tudi sklep VSRS II DoR 318/2021 z dne 20. 10. 2021.

Na podlagi novel ZPP-D (Uradni list RS, št. 45/08) in ZPP-E (Uradni list RS, št. 10/17).

Glej tudi sklep X DoR 60/2023 z dne 15. 11. 2023, II DoR 185/2022 z dne 27. 7. 2022 in druge.

Glej tudi sklep VSRS II DoR 338/2024 z dne 23. 7. 2024 in tam citirane številne druge.

Glej tudi sklep VSRS II DoR 189/2017 z dne 19. 10. 2017.

Glej tudi sklep VSRS II DoR 48/2022 z dne 16. 3. 2022. Glej tudi sklep VSRS II DoR 191/2020 z dne 24. 7. 2020 in odločbo Ustavnega sodišča RS U-I-137/00 z dne 10. 7. 2003.

O tem npr. tudi sklep VSRS X DoR 4/2023 z dne 30. 11. 2023.

Razlogi za odločitev upravnega organa ne morejo biti predmet revizijske obravnave. Prvi očitki Upravnemu sodišču se pojavijo šele na 11. strani predloga.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367b, 367b/4, 367b/6

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.