VSRS Sklep I Up 7/2026
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-02-24

pritožba v upravnem sporu - narava upravnega spora - pravica do sodnega varstva - pravica do pravnega varstva

Upravni spor ni zgolj sredstvo za zagotavljanje pravice do sodnega varstva (23. člen Ustave) temveč s sodnim varstvom na prvi stopnji zagotavlja tudi pravico do pravnega sredstva (25. člen Ustave) zoper odločitev oblastnih organov o pravicah, obveznostih in pravnih koristih posameznikov.

O zatrjevani neustavnosti prvega odstavka 73. člena ZUS-1, ker naj bi nedopustno omejevala pravico do pritožbe, je Ustavno sodišče že odločalo in z odločbo U-I-98/07 z dne 12. 6. 2008 odločilo, da ta določba ni v neskladju s 25. členom Ustave. Pri tem je pojasnilo, da takšna zakonodajna rešitev odraža naravo postopka, saj sodišče v upravnem sporu že opravlja funkcijo "drugega pravnega sredstva" (25. člen Ustave) s tem, ko presoja, ali je bilo v postopku pred izdajo upravnega akta pravilno ugotovljeno dejansko stanje in na podlagi tega dejanskega stanja glede na materialnopravno normo pravilno odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi posameznika.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Upravno sodišče Republike Slovenije (v nadaljevanju Upravno sodišče) je na podlagi četrtega odstavka 343. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) kot nedovoljeno zavrglo tožnikovo pritožbo, ki jo je ta vložil zoper sodbo istega sodišča I U 1207/2023-25 z dne 11. 9. 2025.

2. Iz obrazložitve sklepa izhaja, da sodišče v omenjeni sodbi ni ugotovilo drugačnega dejanskega stanja, kot ga je ugotovila toženka, in ni spremenilo izpodbijanega akta, niti ni odločilo na podlagi 66. člena ZUS-1, zato pritožba zoper sodbo na podlagi prvega odstavka 73. člena ZUS-1 ni dovoljena.

3. Tožnik (v nadaljevanju pritožnik) je zoper sklep o zavrženju pritožbe vložil pritožbo, v kateri navaja, da jo vlaga iz vseh pritožbenih razlogov. Meni, da je prvi odstavek 73. člena ZUS-1 v neskladju z 22., 23., 25. in 29. členom Ustave Republike Slovenije (v nadaljevanju Ustava) ter 6. členom Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju EKČP), ker odreka pravico do pritožbe. Ponavlja tožbene očitke o kršitvah toženke v postopku izbrisa iz imenika odvetnikov. Vrhovnemu sodišču predlaga, naj pritožbi ugodi, razveljavi izpodbijani sklep in sodbo Upravnega sodišča ter vrne zadevo toženki v ponovno obravnavo. Glede na pritožbene razloge predlaga še, naj Vrhovno sodišče na Ustavno sodišče vloži zahtevo za oceno ustavnosti 73. člena ZUS-1.

6. Odločitev Upravnega sodišča o zavrženju pritožbe temelji na prvem odstavku 73. člena ZUS-1, ki določa, da je zoper sodbo, ki jo izda upravno sodišče, pritožba dovoljena, če je sodišče samo ugotovilo drugačno dejansko stanje, kot ga je ugotovila tožena stranka, ter je na tej podlagi spremenilo izpodbijani akt ali če je sodišče odločilo na podlagi 66. člena ZUS-1. Če ti pogoji niso izpolnjeni, pritožba, kot pravilno pojasnjuje Upravno sodišče v izpodbijanem sklepu, ni dovoljena. Pritožnik pa ne trdi, da je sodišče zmotno sklepalo, da pogoji za dovoljenost pritožbe, kot jih določa navedena določba ZUS-1, niso izpolnjeni.

7. Z navedbami v pritožbi izraža svoje mnenje o neustavnosti take ureditve, ker da mu v nasprotju z 22., 23., 25. in 29. členom Ustave in 6. členom EKČP odreka pravico do pravnega sredstva.

8. Očitek o neustavnosti takšne ureditve je očitno neutemeljen. Upravni spor namreč ni zgolj sredstvo za zagotavljanje pravice do sodnega varstva (23. člen Ustave) temveč s sodnim varstvom na prvi stopnji zagotavlja tudi pravico do pravnega sredstva (25. člen Ustave) zoper odločitev oblastnih organov o pravicah, obveznostih in pravnih koristih posameznikov.

9. O zatrjevani neustavnosti prvega odstavka 73. člena ZUS-1, ker naj bi nedopustno omejevala pravico do pritožbe, je Ustavno sodišče že odločalo in z odločbo U-I-98/07 z dne 12. 6. 2008 odločilo, da ta določba ni v neskladju s 25. členom Ustave. Pri tem je pojasnilo, da takšna zakonodajna rešitev odraža naravo postopka, saj sodišče v upravnem sporu že opravlja funkcijo "drugega pravnega sredstva" (25. člen Ustave) s tem, ko presoja, ali je bilo v postopku pred izdajo upravnega akta pravilno ugotovljeno dejansko stanje in na podlagi tega dejanskega stanja glede na materialnopravno normo pravilno odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi posameznika. V teh primerih je namreč pravica do učinkovitega pravnega sredstva zagotovljena že s tem, da se pravilnost odločitve presoja pred neodvisnim sodnim organom, tj. upravnim sodiščem in dodatna presoja pred Vrhovnim sodiščem ni potrebna. Na to določitev se je sklicevalo tudi v številnih kasnejših sklepih, s katerimi je zavrnilo pobude za začetek postopka za oceno ustavnosti te zakonske ureditve dovoljenosti pritožbe v upravnem sporu.

10. Zgolj posplošeno sklicevanje na določbe Ustave, ki sicer zagotavljajo ustavnoprocesna jamstva, kot jih zagotavlja tudi 6. člen EKČP, ne zadošča za preizkus utemeljenosti zatrjevanih kršitev teh določb. Vrhovno sodišče pa zatrjevane protiustavnosti tudi ne zaznava (156. člen v zvezi s prvim odstavkom 153. člena Ustave).

11. Po navedenem in ker druge navedbe niso bistvene za odločitev, podani pa niso niti razlogi, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, je Vrhovno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (76. člen v zvezi z drugim odstavkom 82. člena ZUS-1).

Glej tudi ostale odločbe Ustavnega sodišča: U-I-137/07 z dne 18. 9. 2008, U-I-200/08 z dne 28. 1. 2009, U-I-362/07 z dne 28. 1. 2009, U-I-112/09 z dne 28. 1. 2009, U-I-89/09 z dne 4. 6. 2009, U-I-32/09 z dne 2. 12. 2010, U-I-250/08 z dne 23. 9. 2009, U-I-221/08 z dne 23. 9. 2009, U-I-34/10 z dne 12. 9. 2011.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 73, 73/1

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 23, 25

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.