TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSRS Sklep I R 17/2026
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-03-04

dr. Mateja Končina Peternel (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), mag. Matej Čujovič

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - prenos pristojnosti - prenos pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - izločitev sodnika - zavrnitev predloga

Če je podan dvom v sodnike, ki so pristojni odločati o izločitvi, je treba ta procesni problem reševati v postopku za izločitev sodnika, ne pa prek instituta prenosa pristojnosti celotne zadeve na drugo stvarno pristojno sodišče.

1. Nasprotna udeleženka je vložila zahtevo za izločitev sodnice in zahtevo za prenos pristojnosti. Osrednji del njene vloge se nanaša na razloge za izločitev sodnice Daše Pogorevc Filipič, te razloge pa nato navezuje še na predlog za prenos pristojnosti. Navaja, da je o izločitvah sodnice odločal predsednik Okrožnega sodišča v Ljubljani, Marjan Pogačnik. Ta je bil s strani Sodnega sveta razrešen zaradi zagotovitve učinkovitega in strokovnega vodenja sodišča, torej zaradi korupcije. Nato nadaljuje, da je predsednik Višjega sodišča v Ljubljani, Anton Panjan, za začasno predsednico Okrožnega sodišča v Ljubljani imenoval Dašo Pogorevc Filipič. Ker je odgovoren za izbiro in imenovanje začasne predsednice je po stališču nasprotne udeleženke podan objektivni videz pristranskosti, saj bi odločanje v postopkih izločitve lahko pomenila presojo posledic lastne kadrovske odločitve.

3. Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku; v nadaljevanju ZPP).

4. Vrhovno sodišče v postopkih za prenos pristojnosti vselej poudarja, da razlogi za izločitev posameznega sodnika še ne pomenijo tudi razloga za prenos pristojnosti. Predlog za prenos pristojnosti bo utemeljen šele tedaj, če je omajan videz nepristranskosti celotnega sodišča. Od navedenega stališča tudi v tej zadevi Vrhovno sodišče ne odstopa.

5. Predlagateljica pa izraža dvom tudi v potencialen postopek za izločitev sodnice. Vrhovno sodišče ji odgovarja, da tudi to ne more utemeljevati prenosa pristojnosti. Če je podan dvom v sodnike, ki so pristojni odločati o izločitvi, je treba ta procesni problem reševati v postopku za izločitev sodnika, ne pa prek instituta prenosa pristojnosti celotne zadeve na drugo stvarno pristojno sodišče.

6. Neutemeljen predlog za prenos pristojnosti je zato Vrhovno sodišče zavrnilo.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I Ips 36662/2016
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-04-02

Mitja Kozamernik (preds.), mag. Aleksander Karakaš (poroč.), Marjeta Švab Širok, Maja Baškovič, dr. Damjan Orož

dovoljenost zahteve za varstvo zakonitosti - upravičeni vlagatelj - prejemnik premoženjske koristi

Zahteva za varstvo zakonitosti je izredno pravno sredstvo, ki jo je dovoljeno vložiti samo zaradi določenih izpodbojnih razlogov v 1. do 3. točki prvega odstavka 420. člena ZKP ter zgolj po določenih osebah v tretjem odstavku tega člena. Prejemnika premoženjske koristi ni med njimi, kajti osebe iz drugega odstavka 367. člena ZKP so le obsojenčev zakonec oziroma oseba, s katero živi v zunajzakonski skupnosti, krvni sorodniki v ravni vrsti, posvojitelj, posvojenec, brat, sestra in rejnik.

Zahteva za varstvo zakonitosti se zavrže.

1. Okrožno sodišče v Ljubljani je s sklepom IV Ks 36662/2016 z dne 18. 7. 2025 zavrglo zahtevo za obnovo kazenskega postopka pooblaščenca prejemnika premoženjske koristi A. A. ter mu naložilo plačilo sodne takse v višini 30,00 EUR. Pooblaščenec se je zoper sklep pritožil, vendar je Višje sodišče v Ljubljani s sklepom II Kp 36662/2016 z dne 20. 11. 2025 pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno, prejemniku premoženjske koristi pa naložilo plačilo sodne takse v višini 30,00 EUR.

2. Pooblaščenec je zoper pravnomočni sklep vložil zahtevo za varstvo zakonitosti, s katero uveljavlja bistvene kršitve določb kazenskega postopka iz 2. točke prvega odstavka 420. člena ZKP in druge kršitve določb kazenskega postopka iz 3. točke prvega odstavka tega člena, ki so vplivale na zakonitost sklepa. Vrhovnemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep spremeni tako, da dovoli zahtevano obnovo kazenskega postopka v navedeni zadevi ali da ga razveljavi in navedeno zahtevo za obnovo vrne sodišču prve stopnje v novo odločitev.

3. Zahteva za varstvo zakonitosti je izredno pravno sredstvo, ki jo je dovoljeno vložiti samo zaradi določenih izpodbojnih razlogov v 1. do 3. točki prvega odstavka 420. člena ZKP ter zgolj po določenih osebah v tretjem odstavku tega člena. Prejemnika premoženjske koristi ni med njimi, kajti osebe iz drugega odstavka 367. člena ZKP so le obsojenčev zakonec oziroma oseba, s katero živi v zunajzakonski skupnosti, krvni sorodniki v ravni vrsti, posvojitelj, posvojenec, brat, sestra in rejnik. S tem je krog upravičencev za vložitev zahteve sklenjen na način, da ga ni mogoče širiti na druge, neposredno nedoločene osebe, kot je denimo prejemnik premoženjske koristi, ki lahko v takšnem primeru po pravilni napotitvi sodišča druge stopnje na ustaljeno sodno prakso, poda pobudo vrhovnemu državnemu tožilcu, da vloži zahtevo za varstvo zakonitosti. Gre za edino pravno dopustno možnost, ki prejemniku posredno odpira pot do Vrhovnega sodišča, ki mu je sicer zaprta.

4. Glede na obrazloženo, Vrhovno sodišče nedovoljene zahteve za varstvo zakonitosti ni pošiljalo nasprotni stranki, temveč jo je po drugem odstavku 423. člena ZKP zavrglo.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 420, 420/3, 423, 423/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 22/2026
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-03-04

dr. Mateja Končina Peternel (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), mag. Matej Čujovič

predlog za prenos krajevne pristojnosti - prenos pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - videz nepristranskosti sodišča - čas vložitve predloga - načelo ekonomičnosti in hitrosti postopka - ugoditev predlogu

Nasprotna udeleženka je zaposlena na Okrožnem sodišču v Mariboru kot sodnica in razporejena na pravdni oddelek.

Okoliščina, da je ena izmed strank na razpravljajočem sodišču zaposlena kot stranka postopka, predstavlja razlog za prenos pristojnosti, ker bi bil sicer omajan videz nepristranskega sojenja.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče na Ptuju.

1. Okrožno sodišče v Mariboru je Vrhovnemu sodišču predložilo spis zaradi odločitve o predlogu predlagatelja za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Predlog je oprt na okoliščino, da je nasprotna udeleženka zaposlena na Okrožnem sodišču v Mariboru. V spremnem dopisu okrožno sodišče pojasnjuje, da je nasprotna udeleženka zaposlena na Okrožnem sodišču v Mariboru kot sodnica in razporejena na pravdni oddelek.

3. Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku; ZPP).

4. Okoliščina, da je ena izmed strank na razpravljajočem sodišču zaposlena kot stranka postopka, predstavlja razlog za prenos pristojnosti, ker bi bil sicer omajan videz nepristranskega sojenja.

5. Vrhovno sodišče mora ne glede na to, opozoriti na časovno razsežnost postopka po 67. členu ZPP. Načelu ekonomičnosti in hitrosti postopka (11. člen ZPP) nasprotuje, če je pristojnost za sojenje prenesena v kasnejši in ne v uvodni fazi postopka. Kadar stranka prenos pristojnosti predlaga, ko je postopek že dlje časa v teku, je to razlog, ki govori zoper ugoditev predlogu. Postopek v tej zadevi je v teku že od 15. 4. 2025. Vendar razlog, da Vrhovno sodišče o predlogu za prenos pristojnosti odloča skoraj leto kasneje, ni na strani predlagatelja. Ta je predlog za prenos pristojnosti namreč podal že v tožbi 15. 4. 2025, na naroku 27. 1. 2026 pa je pri njem le vztrajal. Okoliščine, da je sodišče prve stopnje odlašalo s predložitvijo predloga Vrhovnemu sodišču, zato ni mogoče šteti v škodo predlagatelju.

6. Vrhovno sodišče je na podlagi 67. člena ZPP za odločanje v tej zadevi določilo Okrožno sodišče na Ptuju.

ZPP se v skladu z 42. členom Zakona o nepravdnem postopku smiselno uporablja tudi v teh postopkih.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep II DoR 495/2025
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-03-04

Tomaž Pavčnik (preds.), Vladimir Horvat (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel

odškodninska odgovornost občine - temelj odškodninske odgovornosti - dolžna skrbnost - padec drevesa - naloga izvedenca - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

1. Predmet presoje je (samo) odločitev o temelju odškodninskega tožbenega zahtevka za prvega tožnika. Sporno je, ali obstaja odgovornost za vzdrževanje dreves, ki rastejo zunaj varovalnega pasu na zasebnem zemljišču, oziroma ali sta prva toženka (občina) in tretja toženka (koncesionar) ravnali z dolžno skrbnostjo.

2. Sodišče prve stopnje je z delno in vmesno sodbo razsodilo, da je tožbeni zahtevek prvega tožnika za plačilo odškodnine zoper prvo, drugo, tretjo in četrto toženko po podlagi utemeljen (I. točka izreka). Zavrnilo je tožbeni zahtevek, da mora peta toženka plačati prvemu tožniku znesek 279.098,40 EUR z obrestmi, in da je peta toženka dolžna plačati drugi tožnici ter tretjemu in četrtemu tožniku vsakemu znesek 13.000 EUR z obrestmi (II. točka izreka). Odločilo je, da bo o zahtevku druge tožnice ter tretjega in četrtega tožnika zoper prvo, drugo, tretjo in četrto toženko in o zahtevku za plačilo rente prvemu tožniku zoper toženo stranko odločilo v končni odločbi (III. točka izreka). Odločanje o višini odškodnine prvemu tožniku in o stroških postopka je tudi pridržalo za končno odločbo (IV. točka izreka).

3. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbe tožnikov ter prve, druge in četrte toženke ter potrdilo delno in vmesno sodbo sodišča prve stopnje v I., II. in IV. točki izreka, pritožbi tretje toženke pa je delno ugodilo ter delno in vmesno sodbo sodišča prve stopnje delno spremenilo v III. točki izreka tako, da bo o zahtevku za plačilo rente prvemu tožniku zoper prvo, drugo, tretjo in četrto toženko odločilo v končni odločbi. Sicer je pritožbo tretje toženke zavrnilo. Odločilo je še o pritožbenih stroških.

4. Prva toženka predlaga dopustitev revizije glede vprašanj, (1) ali se določba drugega odstavka 252. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko razlaga tako, da lahko izvedenec brez ustreznega dokaznega predloga in brez trditvene podlage sam ugotavlja dejstva, za katera pravdne stranke niso podale trditev; in (2) ali se lahko 69. člen Zakona o cestah (ZCes-2) in 18. člen Pravilnika o rednem vzdrževanju javnih cest razlagata na način, da je občina odgovorna tudi za škodo, ki nastane zaradi padca drevesa na križišče lokalne in državne ceste.

6. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso podani, zato je Vrhovno sodišče predlog prve toženke zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP).

7. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, navedenem v uvodu sklepa. Odločbo je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep II DoR 475/2025
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-03-18

mag. Matej Čujovič (preds.), Vladimir Horvat (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel

dovoljenost predloga za dopustitev revizije - nedovoljen predlog za dopustitev revizije - laični predlog - pravniški državni izpit (PDI) - pomanjkanje postulacijske sposobnosti - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Predlagatelj vlaga vlogo sam, pri tem pa ne izkaže, da ima opravljen pravniški državni izpit. Njegov predlog zato ni dovoljen in ga je Vrhovno sodišče zavrglo

1. Toženec je zoper pravnomočno odločbo sodišča druge stopnje vložil vlogo, ki jo je laično poimenoval "Pritožba (v skladu s 127. členom Ustave) zoper sodbo v imenu ljudstva I Cp 366/2025 Višjega sodišča v Mariboru z dne 7. 10. 2025". Potrdila o opravljenem pravniškem državnem izpitu pa ni priložil.

3. Zoper pravnomočne odločbe višjih sodišč so mogoča le izredna pravna sredstva. Izredno pravno sredstvo, ki ga vloži stranka ter o njem odloča Vrhovno sodišče, je revizija. Revizija se lahko vloži, če je bila prej dopuščena. Zakonsko predvidena vloga zoper pravnomočno odločbo pritožbenega sodišča je tako predlog za dopustitev revizije. To je tudi edino pravno sredstvo, ki se vloži neposredno na Vrhovno sodišče, kamor je predlagatelj svojo vlogo tudi poslal.

4. Vlogo je torej treba obravnavati po pravilih o revizijskem postopku in torej kot predlog za dopustitev revizije, saj drugega procesnega okvira preprosto ni. Po tretjem in četrtem odstavku 86. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko stranka v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja procesna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik, sama pa le, če izkaže da ima ona ali njen zakoniti zastopnik opravljen pravniški državni izpit. Predlagatelj vlaga vlogo sam, pri tem pa ne izkaže, da ima opravljen pravniški državni izpit. Njegov predlog zato ni dovoljen in ga je Vrhovno sodišče zavrglo (367.č člen ZPP).

5. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, navedenem v uvodu odločbe. Odločitev je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 86, 86/3, 86/4, 367č

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep II DoR 84/2026
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-03-18

dr. Mateja Končina Peternel (preds.), mag. Matej Čujovič (poroč.), Vladimir Horvat

odvzem otroka in namestitev v rejniško družino - ločitev otroka od staršev - pravica do osebnih stikov staršev in otrok - sorazmernost posega v pravico do družinskega življenja - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

1. Nasprotna udeleženca sta starša mladoletnega A. A., ki jima ga je sodišče prve stopnje že z začasno odredbo odvzelo in ga namestilo v rejniško družino v B., nato pa je to odločitev sprejelo tudi ob izdaji končne odločbe. Obenem je uredilo tudi stike med otrokom in staršema, določilo plačevanje preživnine ter staršema omejilo starševsko skrb.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo druge otrokove mame in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

3. V zvezi s sklepom višjega sodišča druga nasprotna udeleženka vlaga predlog za dopustitev revizije in predlaga dopustitev revizije glede vprašanja: Ali določitev režima osebnih stikov, ki temelji izključno na teoretičnih priporočilih izvedencev o 'idealni' pogostosti stikov za travmatiziranega otroka, ne da bi sodišče kumulativno upoštevalo realno izvedljivost takšnega režima glede na objektivne življenjske razmere staršev (velika krajevna oddaljenost, finančna šibkost, neprilagodljiv izmenski delovnik), predstavlja kršitev načela sorazmernosti pri posegu v pravico do družinskega življenja (54. člen Ustave RS) in ali takšna odločitev dejansko pomeni nedopustno prejudiciranje trajne ločitve družine?

5. Vrhovno sodišče dopusti revizijo, če je od njegove odločitve mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, pomembnem za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali za razvoj prava prek sodne prakse (prvi odstavek 367.a ZPP). Ker v obravnavanem primeru ti pogoji niso izpolnjeni, je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1).

6. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, ki je naveden v uvodu odločbe. Odločitev je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep II DoR 465/2025
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-03-04

Tomaž Pavčnik (preds.), Vladimir Horvat (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel

obstoj zunajzakonske skupnosti - ločeno življenje - ugotovitev dedne pravice - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

1. V obravnavani zadevi je sporno, ali sta bila tožnica in pokojni A. A. zunajzakonska partnerja, čeprav med tednom nista živela skupaj.

2. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev, da tožnici pripada zakonita dedna pravica po pok. A. A., roj. ..., ki je umrl ... Odločilo je še o stroških postopka.

3. Sodišče druge stopnje je tožničino pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Odločilo je še o stroških pritožbenega postopka.

4. Tožnica predlaga dopustitev revizije glede vprašanj, (1) ali je lahko utemeljen oziroma opravičljiv razlog, da partnerja ne živita (stalno) skupaj tudi njun dogovor o ločenem življenju oziroma bivanju; (2) ali je sodišče glede na okoliščine konkretnega primera pravilno uporabilo materialno pravo, ko je ugotovilo, da življenjska skupnost tožnice in pokojnega A. A. ne ustreza pravnemu standardu zunajzakonske skupnosti; (3) ali je materialnopravno pravilen zaključek sodišča, da občasno skupno prebivanje dveh oseb oziroma v konkretnem primeru tožnice in pokojnega A. A. (med vikendi, prazniki, na dopustih in drugih prostih dnevih), ob hkratni ugotovitvi, da med njima ni šlo zgolj za prijateljstvo, temveč življenjsko skupnost, res ne ustreza pravnemu standardu zunajzakonske skupnosti; in (4) ali je sodišče zagrešilo bistvene kršitve določb pravdnega postopka, ker sodbi nimata razlogov o izpovedbah prič B. B., C. C. in D. D. v zvezi z delom pokojnega A. A. po upokojitvi, o trajanju skupnega prebivanja tožnice in pokojnega, ker ni dokazne ocene o delovni aktivnosti A. A. po upokojitvi in predvsem, ker nimata razlogov o tem, ali vsaj občasno skupno prebivanje zadošča za obstoj zunajzakonske skupnosti.

6. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) niso podani, zato je Vrhovno sodišče tožničin predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP).

7. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, navedenem v uvodu sklepa. Odločbo je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I Up 15/2026
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-02-18

nedovoljena pritožba - pravniški državni izpit (PDI) - postulacijska sposobnost - vloga, ki jo vloži stranka sama - zavrženje pritožbe

V postopku s pritožbo lahko stranka opravlja dejanja samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit (drugi odstavek 22. člena ZUS-1). Ta pogoj ne velja samo v primeru, če ima pravniški državni izpit opravljena stranka sama.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom na podlagi prvega odstavka 343. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrglo tožnikovo pritožbo zoper sklep opr. št. I U 885/2025-7 z dne 5. 9. 2025, s katerim je sodišče tožbo na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 deloma zavrglo, glede preostalega dela pa se je izreklo za nepristojno za odločanje.

2. V obrazložitvi izpodbijanega sklepa je navedlo, da pritožba ni dovoljena, ker jo je vložila oseba, ki te pravice nima. Tožnik ni zatrjeval niti izkazal, da ima opravljen pravniški državni izpit, iz uradnih evidenc pri Ministrstvu za pravosodje pa izhaja, da tožnik ni evidentiran v evidenci oseb z opravljenim pravniškim izpitom.

3. Tožnik (v nadaljevanju pritožnik) je zoper navedeni sklep znova sam vložil pritožbo.

5. Kot je pravilno navedlo že Upravno sodišče v izpodbijanem sklepu, lahko v postopku s pritožbo stranka opravlja dejanja samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit (drugi odstavek 22. člena ZUS-1). Po ustaljeni sodni praksi Vrhovnega sodišča ta pogoj ne velja samo v primeru, če ima pravniški državni izpit opravljena stranka sama.

6. Pritožnik je bil z zahtevano kvalifikacijo za vložitev pritožbe in s posledicami njene neizpolnitve, torej zavrženjem pritožbe, večkrat seznanjen. Na navedeno je bil opozorjen ne le v pravnem pouku izpodbijanega sklepa, pač pa tudi že v sklepu I U 885/2025-5 z dne 5. 9. 2025. Kljub temu je predmetno pritožbo vložil sam, v njej pa ne nasprotuje ugotovitvi iz izpodbijanega sklepa, da ni evidentiran v evidenci oseb z opravljenim pravniškim državnim izpitom, niti ne zatrjuje, da ima opravljen zahtevani izpit. Vrhovno sodišče ga zato ni ponovno pozivalo, naj izkaže izpolnjevanje zahtevanega pogoja.

7. Ker je torej pritožbo vložila oseba, ki te pravice nima, pritožba ni dovoljena (četrti odstavek 343. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

Glej na primer sklepe Vrhovnega sodišča I Up 261/2023 z dne 29. 11. 2023, I Up 243/2023 z dne 5. 10. 2023 in I Up 12/2023 z dne 1. 2. 2023.

Po določbi prvega odstavka 22. člena ZUS-1 se, kolikor ta zakon ne določa drugače, v upravnem sporu uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, torej določbe ZPP.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 22, 22/2

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 343, 343/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep II DoR 32/2026
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2026-03-04

Katarina Parazajda (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), Vladimir Horvat

CIVILNO PROCESNO PRAVO - NEPRAVDNO PRAVO - STVARNO PRAVO

postopek za ureditev meje - kriterij močnejše pravice - tožba na ugotovitev lastninske pravice - res iudicata - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

1. Meja med parcelama pravdnih strank je bila predhodno že urejena v nepravdnem postopku. Po zaključku je tožnik vložil tožbo, s katero je zahteval, da se ta meja, ob upoštevanju njegove močnejše pravice, ponovno uredi v pravdnem postopku. Toženca sta oporekala, da gre za že razsojeno zadevo.

2. Sodišče prve stopnje je tožbo zavrglo. Pojasnilo je, da je bila meja med strankama že urejena v nepravdnem postopku prav ob upoštevanju kriterija močnejše pravice. Dodalo je, da tožnik (kljub nestrinjanju s pravnomočno urejeno mejo) ne more zahtevati ponovnega odločanja o isti stvari.

3. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnika zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

4. Zoper takšno odločitev tožnik vlaga predlog za dopustitev revizije. Predlaga, da se revizija dopusti glede vprašanj:

1. Ali ima sklep o ureditvi meje v nepravdnem postopku učinek materialne pravnomočnosti (res iudicata), ki izključuje pravdo po močnejši pravici, če soglasje strank za odločanje po tretjem odstavku 77. člena Stvarnopravnega zakonika ni bilo jasno, izrecno in nedvoumno?

2. Ali je mogoče šteti, da je bila v nepravdnem postopku vsebinsko presojana močnejša pravica, če sodišče, čeprav se sklicuje na pravni naslov, tega ni vsebinsko uporabilo za ugotovitev stare meje in konkretnega poteka meje, temveč se je odločitev dejansko oprla na obstoječe stanje v naravi, značilno za kriterij zadnje mirne posesti?

3. Ali lahko odločitev iz nepravdnega postopka izključi pravdo, če sodišče v tem postopku ni opravilo celovite in obrazložene presoje pravno odločilnih vprašanj in dokazov, ki so nujna za odločanje po kriteriju močnejše pravice?

6. Vrhovno sodišče je ocenilo, da pogoji za dopustitev revizije, ki izhajajo iz 367. a člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), niso izpolnjeni, zato je predlog zavrnilo (drugi odstavek 367. c člena ZPP).

7. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, navedenem v uvodu sklepa. Odločitev je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Stvarnopravni zakonik (2002) - SPZ  - člen 77, 78

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.