VSRS Sklep V DoR 1/2025
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2025-04-08

Franc Seljak (preds.), Magda Teppey (poroč.), dr. Damjan Orož

predlog za predhodno odločanje SEU - koneksnost - preuranjen predlog - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Upravno sodišče je odločbo Agencije zoper tožečo stranko razveljavilo in v tem delu zadevo vrnilo Agenciji v nov postopek zaradi ugotovljenih bistvenih kršitev procesnih določil (kršitev pravice do izjave, izostanek razlogov o bistvenih okoliščinah, nasprotje med razlogi). Agencija v predlogu ne poda nobenih konkretnih trditev, iz katerih bi bilo mogoče razumno izpeljati, zakaj bi bila v tej fazi postopka (delna razveljavitev odločbe zaradi ugotovljenih bistvenih kršitev postopka) potrebna razlaga določila 101(1) člen PDEU s strani Sodišča EU. Zato je predložitev navedenih vprašanj glede razlage 101(1) člena PDEU v tej fazi postopka vsaj preuranjena.

Morebitni odgovor Sodišča EU na to vprašanje v ničemer ne bi vplival na odločitev o predlogu za dopustitev revizije in niti na morebitno kasnejšo revizijo.

1. Upravno sodišče je z izpodbijano sodbo v delu odločilnem za ta postopek tožbi ugodilo, sklep Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence (v nadaljevanju: Agencija) v delu, ki se nanaša na tožečo stranko odpravilo in zadevo v tem obsegu vrnilo Agenciji v ponovni postopek. Presodilo je, da je Agencija kršila določila postopka (neizvedba predlaganih dokazov, vnaprejšnja dokazna ocena, kršitev pravice do obrambe, odsotnost razlogov o bistvenih okoliščinah, nasprotje med razlogi).

2. Zoper sodbo Upravnega sodišča vlaga Agencija (tožena stranka) predlog za dopustitev revizije.

3. Po prvem odstavku 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) se v upravnem sporu, kolikor ta zakon ne določa drugače, uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, torej določbe Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP).

4. Agencija v predlogu naslavlja več vprašanj, glede katerih Vrhovnemu sodišču predlaga, naj dopusti revizijo. Zastavlja tudi dve vprašanji glede razlage člena 101(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljevanju PDEU) in vprašanje glede ustreznosti ureditve pravnih sredstev Agencije zoper odločbe upravnega sodišča, ki naj jih Vrhovno sodišče RS predloži Sodišču Evropske unije (v nadaljevanju Sodišče EU) v predhodno odločanje.

5. Prvi vprašanji, ki naj bi ju Vrhovno sodišče RS predložilo Sodišču EU v predhodno odločanje, se nanašata na razlago 101(1) člena PDEU glede obstoja domneve seznanitve gospodarskega subjekta z ob stiku posredovano izjavo s protikonkurenčno vsebino drugega gospodarskega subjekta, ki nastopa na istem upoštevnem stvarnem in geografskem trgu, in glede upoštevnih dejavnikov pri ugotavljanju, ali so gospodarski subjekti, ki so sodelovali na sestanku s protikonkurenčno vsebino, usklajeno ravnali v smislu člena 101(1) PDEU. Tretje vprašanje pa se nanaša na primernost ureditve pravnih sredstev, ki jih ima Agencija zoper odločbe Upravnega sodišča glede na določilo točke a) tretjega odstavka Direktive (EU) 2019/1 Evropskega parlamenta in sveta z dne 11. decembra 2018 (v nadaljevanju Direktiva (EU) 2019/1). Navaja, da zaradi neustrezne ureditve pravnih sredstev, ji kot varuhinji konkurence niso zagotovljena učinkovita pravna sredstva zoper odločbe Upravnega sodišča in je tako okrnjena njena dolžnost zagotavljanja varstva konkurence, kar je v nasprotju s točko a) tretjega odstavka Direktive (EU) 2019/1.

6. Nacionalno sodišče, zoper odločitev katerega po nacionalnem pravu ni več pravnega sredstva, je načeloma dolžno predložiti zadevo Sodišču EU, če se mu postavi vprašanje glede razlage prava EU (prvi in tretji odstavek 267. člena PDEU). Po sodni praksi Sodišča EU nacionalno sodišče zadeve ne predloži Sodišču EU, če ugotovi, da postavljeno vprašanje ni upoštevno, ali da je Sodišče EU zadevno določbo prava Unije že razložilo, ali da je pravilna razlaga prava Unije tako očitna, da ne dopušča nikakršnega razumnega dvoma.

Nacionalnemu sodišču je naložena obveznost, da presodi upoštevnost vprašanj za rešitev spora, ki se odvija pred nacionalnim sodiščem (t. i. koneksnost oziroma revizijska sklepčnost).

7. V tem primeru je Upravno sodišče odločbo Agencije zoper tožečo stranko razveljavilo in v tem delu zadevo vrnilo Agenciji v nov postopek zaradi ugotovljenih bistvenih kršitev procesnih določil (kršitev pravice do izjave, izostanek razlogov o bistvenih okoliščinah, nasprotje med razlogi). Agencija v predlogu ne poda nobenih konkretnih trditev, iz katerih bi bilo mogoče razumno izpeljati, zakaj bi bila v tej fazi postopka (delna razveljavitev odločbe zaradi ugotovljenih bistvenih kršitev postopka) potrebna razlaga določila 101(1) člen PDEU s strani Sodišča EU.

Zato je predložitev navedenih vprašanj glede razlage 101(1) člena PDEU v tej fazi postopka vsaj preuranjena.

8. Agencija je na Vrhovno sodišče vložila predlog za dopustitev revizije. Po ustaljeni sodni praksi Vrhovnega sodišča RS

se upravnim organom priznava pravni interes, da v okviru dovoljenih revizijskih razlogov

izpodbijajo odločbe Upravnega sodišča, s katerimi jim je ob (delni) odpravi pravnega akta naloženo ponovno odločanje. Vprašanje v zvezi z učinkovitostjo pravnih sredstev pravnih sredstev zoper odločbe Upravnega sodišča presega to revizijo. Morebitni odgovor Sodišča EU na to vprašanje v ničemer ne bi vplival na odločitev o predlogu za dopustitev revizije in niti na morebitno kasnejšo revizijo. Glede na navedeno ni koneksnosti med predlaganim tretjim vprašanjem za predložitev v predhodno odločanje Sodišču EU in rešitvijo te zadeve.

9. Glede na navedeno ni mogoče sklepati, da bi bilo nacionalno sodišče v tej fazi postopka soočeno s položajem, ko bi moralo ob odločanju o dopuščeni reviziji odgovoriti na vprašanja, ki jih je za predložitev Sodišču EU predlagala Agencija.

10. Ker niso izpolnjeni pogoji za dopustitev revizije iz 367.a člena ZPP, je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 367.c člena ZPP predlog zavrnilo.

11. Sklep je bil sprejet soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Glej zadevi: Cilfit in drugi 283/81, EU:C:1982:335 z dne 6. 10. 1982 (v nadaljevanju sodba Cilfit), tč. 21 in Consorzio Italian Management e Catania Multiservizi in Catania Multiservizi C-561/19 z dne 6. 10. 2021 (v nadaljevanju sodba Consorzio), tč. 33 - 35.

Sprožitev vprašanja glede prava unije in zagotovitev zadostnih informacij pristojnemu nacionalnemu sodišču, da v zvezi z razlago pravil Unije, ki jih mora upoštevati nacionalno sodišče, obstaja razumen dvom, je primarno naloga strank. Od predlagatelja se pričakuje, da bo dokazal, da lahko razumno obveščeno sodišče, ki odloča z običajno skrbnostjo, zadevno določbo prava Unije razlaga na več načinov. Od sodišč ni mogoče pričakovati, da bodo začela postopek pri Sodišču EU na podlagi nejasnih, nedoločnih ali neutemeljenih vprašanj (glej: Sklepni predlog generalnega pravobranilca Nicholasa Emiliouja z dne 18. 6. 2024, v zadevi Kubera, trgovanje s hrano in pijačo d. o. o., proti Sloveniji, C-144/23, tč. 77, 106 in 107 ter sodba Consorzio, tč.: 44, 49 in 51).

VSRS sklep X Ips 16/2020 z dne 9. 9. 2020, sklepi X DoR 22/2017 z dne 10. 1. 2018, X DoR 14/2018 z dne 21. 2. 2018 in X DoR 139/2018 z dne 22. 11. 2018.

V skladu z določilom prvega odstavka 370. člena ZPP se revizija lahko vloži zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka pred sodiščem prve stopnje, ki jih je stranka uveljavljala pred sodiščem druge stopnje, ali zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka pred sodiščem druge stopnje ali zaradi zmotne uporabe materialnega prava.

Pogodba o delovanju  Evropske unije (PDEU) - člen 101, 101-1, 267

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.